ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 2-21/1230-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін  –головуючий,

Є. Чернов –доповідач
В. Цвігун

розглянув касаційну скаргу

Новосвітської селищної ради

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2007 року

у справі
№ 2-21/1230-2007 господарського суду АР Крим

за позовом
Новосвітської селищної ради

до
Судацького державного лісопромислового господарства

про
визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР Крим від 01.02.2007 (суддя С.Чонгова) в позові про визнання недійсним рішення Новосвітської селищної ради від 06.09.2004 "Про видачу державного акту на право постійного користування землями у межах смт. Новий Світ Судацькому державному лісомисливському господарству" відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що позивачем не доведено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 ГПК України порушення з боку відповідача вимог земельного законодавства при прийнятті спірного рішення, яке до того ж прийнято самим позивачем, не доведено яким чином порушені права позивача відповідачем.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.04.2007 (судді: І.Антонова, О.Котлярова, Л.Заплава) рішення господарського суду першої інстанції залишено без зміни з аналогічних мотивів та підстав.

Апеляційна інстанція зазначила, що оспорюваний акт прийнято самим позивачем, а не відповідачем, а тому останній не може бути відповідачем.

Порушенням права з яким кореспондується обраний позивачем спосіб захисту не в даному випадку місця не має.

Позивач у касаційній скарзі просить рішення господарського суду та апеляційну постанову скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам.

Сторони не скористалися процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що позивачем було прийнято рішення від 06.09.2004 № 3 "Про видачу державного акту на право постійного користування землями у межах смт. Новий Світ Судацькому державному лісомисливському господарству".

Позивач вважає вказане рішення таки, що не відповідає приписам законодавства.

Проаналізувавши суть заявленої позивачем вимоги, касаційна інстанція вважає висновки щодо того, що обраний позивачем спосіб захисту не кореспондується з вчиненим відповідачем порушенням чи оспоренням права.

Так, заявляючи вимогу щодо визнання недійсним рішення, яке видав сам же позивач, останній не довів, яким чином відповідач перешкоджає здійсненню позивачем своїх повноважень, зокрема, щодо земельної ділянки, які дії, бездіяльність відповідача є неправомірними по відношенню до позивача, яким чином та які перешкоди повинен усунути відповідач, щоб позивач мав змогу здійснювати своє законне право чи інтерес, у даному випадку, щодо земельної ділянки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов’язки сторін у справі та складаються з фактів, - підстав позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

При цьому, за приписами ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд першої та апеляційної інстанції дійшов  правильного висновку щодо відмови в позові з урахуванням приписів      ст.ст. 33, 34 ГПК України в зв'язку з недоведеністю факту порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Зважаючи на викладене, касаційна інстанція не вбачає порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, котрі встановлюють правила доказування, розподілу обов’язків доказування, належності й припустимості доказів, вважає судові рішення такими, що відповідають чинному законодавству України та обставинам справи, отже і підстави для їх скасування відсутні.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.04.2007 та рішення господарського суду АР Крим від 01.02.2007 у      справі № 2-21/1230-2007 господарського суду АР Крим залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун