КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24.01.07 р.          № 18/342-а

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Малетича  М.М.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Перепелиця А.В. (довір. № Юр-607/д від 28.12.05); від відповідача  –  не з’явився;

від третіх осіб -   1. Розмош В. І. (довір. № 10-2318/4257 від 25.09.06);

2. не з’явився;

3. Осипенко В.С. (дов. №4 від 29.12.06);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 08.09.2006

у справі № 18/342-а  (Мандриченко О.В.)

за позовом           ВАТ "Укрнафта"

до           Кабінету Міністрів України

треті особи 1. Державна податкова адміністрація України

2.          Міністерство палива та енергетики

України

3.    Національна комісія регулювання

електроенергетики України

про          визнання недійсною постанови

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 р. № 813 “Про внесення змін о постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729”.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.06 задоволено клопотання Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про забезпечення адміністративного позову, в порядку забезпечення позову зупинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.06 № 813 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1729” до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Кабінет Міністрів України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд зупинити виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.06 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 18/342-А, скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання позивача.

В апеляційній скарзі  відповідач вказує на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права  та не враховано, що в клопотанні позивача не зазначається, в чому саме існує очевидна

небезпека правам, свободам та інтересам безпосередньо позивача, чому захист цих прав, свобод  та інтересів стане неможливим або утрудненим.

Також в апеляційній скарзі відповідач наголошує, що судом першої інстанції невірно зроблено висновок щодо застосування статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), оскільки в порушення частини 1 статті 118 КАС України ні позивачем, ні судом не наведено доводів про те, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову є обґрунтованим та терміновим.

В апеляційній скарзі зазначено, що Господарським судом м. Києва порушено норми статей 158,159,160,165 КАС України та порядок забезпечення адміністративного позову, визначений статтею 118 КАС України.

Позивачем було надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 08.09.2006 без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду  від 27.12.2006 по даній справі задоволено клопотання Кабінету Міністрів України про поновлення пропущеного строку для подачі апеляційної скарги, ухвалою від 27.12.2006 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду м. Києва у справі №18/342-А, зобов’язано сторони до 09.01.2007 надати заперечення на апеляційну скаргу. Згідно з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.01.2007 закінчено підготовче провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 24.01.2007.

В судове засідання апеляційної інстанції 24.01.2007 не з’явилися  представники Кабінету Міністрів України та Міністерства палива та енергетики України. До матеріалів справи додано повідомлення про вручення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2007 щодо призначення до апеляційного розгляду справи №18/342-А на 24.01.2007, із яких слідує, що дану ухвалу вручено Кабінету Міністрів України 10.01.2007, Міністерству палива та енергетики України 11.01.2007.

Крім того, враховуючи, що  згідно Тимчасового регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2000 №915 на Міністерство юстиції України покладено обов’язок представляти інтереси Кабінету Міністрів України, ухвала про призначення до розгляду на 24.01.2007 апеляційної скарги Кабінету Міністрів України у справі №18/342-А поштовим відділенням вручена Міністерству юстиції України 12.01.2007.

Згідно з ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України)  неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду , не перешкоджає судовому розгляду справи.

Враховуючи, що Кабінет Міністрів України і Міністерство палива та енергетик України належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, заяв, клопотань про неможливість прийняття участі у розгляді апеляційної скарги від Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Міністерства палива та енергетики України  не надійшло, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд у справі №18/342-А без їх представників.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб 1,3, колегія суддів встановила наступне:

26 червня 2006р. Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” звернулося до Господарського суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 №813 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001р. №1729”.

Ухвалою від 29.06.06 Господарський суд м. Києва відкрив провадження у справі № 18/342-А.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.07.2006 відповідно до ч.3 ст. 171 КАС України зобов’язано відповідача опублікувати оголошення про оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 №813 та зупинено провадження у даній справі до опублікування оголошення про оскарження постанови № 813.

У Офіційному віснику України № 31 від 16.08.2006р. Кабінетом Міністрів України опубліковано оголошення про оскарження постанови Кабінету Міністрів України №813, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.09.2006 поновлено провадження у справі №18/342-А, розгляд справи призначено на 27.09.2006.

6 вересня 2006р. до Господарського суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 №813 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1729”.

Клопотання позивача мотивовано тим, що за оспорюваною постановою передбачається реалізація природного газу власного видобутку для потреб населення за цінами, розрахованими виходячи з граничного рівня оптової ціни за природний газ, що використовується для потреб населення , який встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики без урахування тарифів на транспортування, постачання та розподіл природного газу, а також збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, із чого слідує, що у разі продажу Відкритим акціонерним товариством “Укрнафта” на встановлених постановою умовах, товариству будуть завдані значні матеріальні збитки.

В клопотанні про забезпечення позову позивач зіслався на норми чинного законодавства, яким суперечить  постанова Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813 та вказав на те, що не зважаючи на незаконність оскаржуваної постанови, НАК “Нафтогаз України” з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813 звернулася з вимогою до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про укладання договорів поставки природного газу на 2006 рік. Копії таких договорів надані позивачем до матеріалів справи.

В поданому клопотанні позивач вказує також на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 р. № 813 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729” прийнята Кабінетом Міністрів України з перевищенням повноважень, наданих йому статтями 19, 116 Конституції України, статтею 4 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, статтею 4 Закону України “Про ціни і ціноутворення”, а оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України суперечить статтям 11, 41, 92 Конституції України, статтям 134, 190, 191 Господарського кодексу України, статтям 355, 358, 1134 Цивільного кодексу України, статтям 3, 4, 7, 8 Закону України “Про ціни і ціноутворення”.

Ухвалою від 08.09.06 Господарський суд м. Києва вжив заходів до забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб’єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб’єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб’єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов’язковою для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві позивач більш детально конкретизує, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, зокрема, позивач вказує на те, що на сьогоднішній день відповідно до постанови НКРЕ від 30.03.06 № 399 граничний рівень оптової ціни підприємств на газ природний, що використовується для потреб населення з урахуванням цільової надбавки до ціни природного газу, тарифів на транспортування і постачання природного газу, податку на додану вартість складає 231 грн. за 1.000 куб.м., а при вирахуванні з цієї суми надбавок, податку на додану вартість , вартості транспортування газу, ціна природного газу відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813 складатиме 120,05 грн. за 1.000 куб.м. при собівартості для Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”  за перший квартал 2006 року 1.000 куб. м. товарного горючого природного власного видобутку у розмірі  165,73 грн.

Пунктом 3.1.1 Статуту Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” передбачено, що метою його діяльності є отримання прибутку. Цим же Статутом визначено, що до складу Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” входить 24 структурних одиниці, основна  кількість яких є виробничими підприємствами. В позовній заяві Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” вказує, що у випадку продажу Товариством природного газу власного видобутку за ціною, визначеною в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України 09.06.06 № 813, Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” не лише не зможе отримати щонайменшого прибутку, але й не зможе покрити власні витрати з видобутку та підготовки газу.

Разом з тим, із пояснювальної записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729 “Про забезпечення споживачів природним газом” слідує, що реалізація постанови сприятиме більш повному задоволенню потреб населення природним газом і прийняття запропонованого проекту постанови не потребує додаткових витрат з Державного бюджету України та місцевих бюджетів , із чого слідує, що збитки від реалізації населенню природного газу за цінами,  встановленими постановою Кабінету Міністрів України 09.06.06 №813 будуть покладені виключно на господарюючі суб’єкти.

Частина 1 статті 9 Господарського кодексу України передбачає, що у сфері господарювання держава здійснює довгострокову (стратегічну) і поточну (тактичну) економічну і соціальну політику, спрямовану на реалізацію та оптимальне узгодження інтересів суб’єктів господарювання і споживачів, різних суспільних верств і населення в цілому.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України №813 передбачає реалізацію природного газу за цінами, розрахованими виходячи з граничного рівня оптової ціни і для суб’єктів господарювання, що видобувають газ за договорами про спільну діяльність, що потребує врегулювання цього питання відповідно до ст. 355-358 Цивільного кодексу України, які передбачають здійснення права спільної власності і, зокрема, ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Це доводить, що до вирішення адміністративного спору по суті, підприємства і установи, на які поширюються вимоги постанови №813 не можуть вжити заходів до виконання оспорюваної постанови.

Не досліджуючи законності прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови №813 від 09.06.06 колегія суддів відзначає, що позивач надав переконливі доводи для забезпечення позову і прийняття оспорюваної ухвали.

Доводи представника Кабінету Міністрів України, викладені в апеляційній скарзі ґрунтуються на тому, що позивач в клопотанні, а суд першої інстанції в ухвалі про забезпечення позову від 08.09.06 не навели доводів про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди  правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники Державної податкової адміністрації України та Національної комісії регулювання електроенергетики України підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва про забезпечення позову від 08.09.06.

Разом з тим, відповідач і треті особи не надали, а  суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для скасування оспорюваної ухвали.

Відповідно до ст. 71 КАС України обов’язок доказування та надання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Учасники судового процесу не надали переконливих доказів невідповідності ухвали Господарського суду м. Києва від 08.09.06 нормам матеріального чи процесуального права.

Не приймаються апеляційним судом до уваги доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.3 ст. 118 КАС України, яка передбачає, що питання про забезпечення позову, вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, оскільки ч. 1 ст. 118 КАС України зобов’язує суд розглянути клопотання про забезпечення адміністративного позову з винесенням ухвали не пізніше наступного дня після одержання такого клопотання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.06 по даній справі.

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду м. Києва від 08.09.2006 у справі № 18/342-А залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 08.09.2006 у справі                         № 18/342-А залишити без змін.

3.Матеріали справи № 18/342-А повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця після набрання законної сили судовим постановам суду апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги  безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Капацин  Н.В.

Судді

Малетич  М.М.

Розваляєва  Т.С.