ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.07 р.                                                                               Справа № 39/144

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом:

Відкритого акціонерного товариства “Керамік” м. Маріуполь

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю “Аурокс” с. Огороднє

про:

стягнення 48 300 грн. 00 коп

За участю представників сторін:

від позивача: Щербіна А.В., Юдіна О.Б. – за довіреністю;

від відповідача  : не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Керамік” м. Маріуполь , звернувся до господарського суду з позовом  до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Аурокс” с. Огороднє  , про стягнення заборгованості в сумі 48 300 грн. 00 коп.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на договір № 113-171106 від 01.09.2006 р., довідки № 11-155/36-574 від14.03.2007 р., № 11-155/36-575 від 14.03.2007 р.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Проте суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

За подання позовної заяви позивачем, згідно платіжного доручення № 0156 від 26.03.2007 р. оплачене державне мито в сумі 489 грн. 96 коп., що є більшим від встановленого законом розміру.

Відповідно до п.п. а п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 року, за подання позовної заяви позивачем мало бути сплачене державне мито в сумі 483 грн. 00 коп.

Надлишкове сплачене державне мито в сумі 06 грн. 96 коп., відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 р. та ст. 47 ГПК України підлягає поверненню.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

01.09.2004 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 113-171106, який за своїм змістом та правовою природою є договором позики та підпадає під правове регулювання норм статей 1046-1053 ЦК України.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався надати відповідачеві безвідсоткову позику - грошові кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп., а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути позивачеві означену суму в установлений договором строк.

На виконання умов за цим Договором позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою Маріупольського відділення №1 ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” м. Маріуполя № 11-155/36-575 від 14.03.2007 р. про зарахування на розрахунковий рахунок відповідача означеної суми із призначенням платежу “Позика”.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передання відповідачу обумовленої п. 1.1 Договору суми позики, тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до п.п. 1.1 Договору та ст. 1046 ЦК України.

Згідно п. 2.2, 2.3 Договору відповідач зобов’язаний повернути позивачеві надану останнім позику до 31.12.2005 р.

Взяті на себе зобов’язання за Договором відповідач виконав частково, згідно представленої позивачем довідки Маріупольського відділення №1 ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” м. Маріуполя № 11-155/36-574 від 14.03.2007 р., повернув позивачу грошові кошти в сумі 1 700 грн. 00 коп.

Наразі, на момент прийняття рішення, грошове зобов’язання перед позивачем на суму 48 300 грн. 00 коп. відповідачем залишилось невиконаним, що є порушенням норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 48 300 грн. 00 коп. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст. 193, 198 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 1046-1053 ЦК України, керуючись ст. ст.33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Керамік” м. Маріуполь – задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства “ТК-Комплект” м. Маріуполь на користь Відкритого акціонерного товариства “Керамік” м. Маріуполь заборгованість за проведення маркетингових досліджень ринку в сумі  48 300 грн. 00 коп., витрати за державним митом у сумі 483 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету державне мито на користь Відкритого акціонерного товариства “Керамік” м. Маріуполь надлишково сплачене державне мито в сумі 06 грн. 96 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя