ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"15" червня 2007 р.                                                           Справа № 12/110-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Пінтеліної Т.Г. при секретарі Чернявській О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, , пров. 40 років Жовтня, 5-А, м. Херсон,

до Відкритого акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль",, Бериславське шосе, 1, м. Херсон,

про  стягнення 35358грн. 99коп.

за участю представників сторін:

від  позивача - Осипова Л.І. дов. № 01-12/1 від 10.01.07р.

від  відповідача - Чоколобів В.І., Подрез А.А.

в с т а н о в и в:

Позивач  звернувся з заявою про стягнення 35358грн. 99коп.  штрафних санкцій  у зв'язку з не створенням відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів  в 2006 році.

В подальшому від відповідача надійшла заява від 11.06.2007р. про збільшення позовних вимог,   сума заявлених позовних вимог склала  - 35687грн. 90коп.

Відповідач  позовні вимоги відхиляє, посилаючись  на  те, що відповідно до статті 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. За частиною 4 цієї статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З зазначених норм можна прийти до висновку, що у випадку, якщо підприємство створило робочі місця для інвалідів та здійснило міри необхідні для працевлаштування інвалідів (у тому числі і шляхом направлення інформації про наявність вакантних місць), але у випадку не працевлаштування, підприємство не несе відповідальність у вигляді сплати адміністративно-господарських санкцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  від   21.03.1991року (в редакції закону від 14.10.1994року, від  05.07.2001року та від 15.06.2004року) для підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в розмірі чотирьох відсотків загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік  - у кількості  одного  робочого місця.

Фактично із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було створено в 2006 році робочих місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується також і звітом  відповідача форми 10 - ПІ за 2006 рік.

Відповідач не надав  доказів виконання нормативу і в засідання суду. Із листа Дніпровського районного  центру зайнятості від 04.05.2007року №04-13/704 вбачається, що відповідач звіти  за формою №3-ПН про  наявність  вільних  робочих  місць  на потребу в працівниках  не надавав і  не інформував про потребу в інвалідах, тому на його підприємство у зв'язку з цим інваліди для працевлаштування не направлялися.

Відповідно до  статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства об'єднання, установи, організації, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом,  передбаченим ч.1 ст. 19 цього Закону, зобов'язані щорічно сплачувати відповідним відділенням Фонду  України  соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається  у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві об'єднанні, установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

За таких підстав вимоги позивача про стягнення 35687грн.90коп. штрафу у зв'язку з не створенням відповідачем робочих   місць для працевлаштування інвалідів в 2006році підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. 162, 163, 167  Кодексу Адміністративного  судочинства

України, суд ,

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", , Бериславське шосе, 1, м. Херсон, МФО 342285, р/р 1, ХФ ВАТ "МТБ" м. Херсон на користь Херсонського  обласного  відділення Фонду  соціального захисту інвалідів  м.Херсон  пров.40 років Жовтня, 5-а  р/р №  0002, * в банку управління  Державного казначейства  по Херсонській області  МФО 852010 код 24104230, одержувач ВДК по м.Херсону  код 50070000; 01; - платежі до фонду  соціального захисту інвалідів –35687грн. 90коп. заборгованості по сплаті штрафних санкцій.

Виконавчий лист видати після набрання  судовим рішенням законної сили та звернення заінтересованої особи з відповідною заявою.

3. Постанова господарського суду набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано, якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

4. Про апеляційне оскарження рішення суду (постанови) першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  Т.Г. Пінтеліна