КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22.05.07 р.          № 11/627-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Теремецька О.О. - дов.  №1199/08 від 08.05.2007р.

від відповідача - Білоножко М.А.- дов. №545/9/10-110 від 11.04.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 23.01.2007

у справі № 11/627-А

за позовом           ВАТ "ДЕК "Центренерго"

до           СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків

про          скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго” (надалі-позивач) звернулось до суду з позовом про (з урахуванням уточнення адміністративного позову від 16.01.2007р.) про скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків № /0 від 18.04.2006р., № /1 від 04.07.2006р., № /2 від 29.08.2006р., № /3 від 14.11.2006р..

Постановою Господарського суду міста Києва від 23.01.2007р. у справі № 11/627-А позов задоволено повністю.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків №/0 від 18.04.2006р..

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків №/1 від 04.07.2007р.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків №/2 від 29.08.2006р..

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків №/3 від 14.11.2006р..

Стягнуто з Державного бюджету на користь Відкрите акціонерне товариство “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго” витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн..

Не погоджуючись із згаданою постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 23.01.2007р. по справі № 11/627-А  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 18.04.2006р. №/0, від 04.07.2006р. №/1, від 29.08.2006р. №/2, від 14.11.2006р. №/3 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтуваннях своїх вимог апелянт стверджує, що судом першої було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник апелянта (відповідач) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Києві була проведена позапланова виїзна документальна перевірка з питань правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість Відкрити акціонерним товариством “Державна енергогенеруююча компанія “Центренерго” при здійсненні фінансово-господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю “КТК” за період з 01.01.2003р. по 31.01.2003р..

За результатами перевірки відповідачем складена акт перевірки № 04/26-0/22927045 від 06.04.2006р. (далі - акт перевірки).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № /0 від 18.04.2006р., яким позивачу згідно з абз. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 500,00 грн., в т.ч. 167 000,00 грн. - основний платіж та 83 500,00 грн. - штрафні санкції;

- № /1 від 04.07.2006р., яким позивачу згідно з абз. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 500,00 грн., в т.ч. 167 000,00 грн. - основний платіж та 83 500,00 грн. - штрафні санкції;

- № /2 від 29,08.2006р., яким позивачу згідно з абз. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 500,00 грн., в т.ч. 167 000,00 грн. - основний платіж та 83 500,00 грн. - штрафні санкції;

- № /3 від 14.11.2006р., яким позивачу згідно з абз. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 500,00 грн., в т.ч. 167 000,00 грн. - основний платіж та 83 500,00 грн. - штрафні санкції.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7, пп. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

В акті перевірки зазначено, що 29.10.2003р. між ВАТ “Центренерго” та ТОВ “КТК” було укладено договір № 2/5/06/03-79, відповідно до умов якого ТОВ "КТК" було поставлено ВАТ “Центренерго” мазут марки М-100 на суму 1 001 998,65 грн. (в т.ч. ПДВ – 166 999,78 грн.).

Розрахунки за придбаний товар були проведені ВАТ “Ценренерго” грошовими коштами в безготівковій формі в повному обсязі, що не заперечує відповідач.

ВАТ “Центренерго” в листопаді та грудні 2003 року, на підставі первинних документів, виданих ТОВ "КТК", включило до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів у ТОВ “КТК” в розмірі 166 999,78 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2004р. визнано недійсними: статут ТОВ “КТК”, зареєстрований Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією 04.02.2003р. з моменту його реєстрації; свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ-“КТК” з моменту його видачі.

Посилаючись на вищезазначене судове рішення, СДПІ вважає, що податкові накладні, отримані позивачем від ТОВ “КТК” не відповідають вимогам законодавства, у зв'язку з чим ВАТ “Центренерго” при віднесенні до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) при придбанні у ТОВ “КТК” товару податку на додану вартість, було порушено підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 166 999,78 грн.

З висновками, викладеними в акті перевірки, суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 1. 7. ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” (далі - Закон про “ПДВ”) податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначене згідно з цим Законом.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону про “ПДВ” (у редакції, що діяла на дату віднесення ВАТ “Центренерго” до податкового кредиту суми у розмірі 167 000,00 грн.) складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону про “ПДВ” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними вище документами.

Таким чином, Закон про “ПДВ” на дату здійснення ВАТ “Центренерго” операцій з придбанням товарів у ТОВ “КТК” визначав два випадки неможливості включення витрат із сплати ПДВ до податкового кредиту звітного періоду, а саме:

- у разі коли вартість придбаних товарів не відноситься до складу валових ви трат виробництва.(обігу) чи основних фондів;

- у разі не підтвердження витрат зі сплати податку на додану вартість податковими накладними.

Як підтверджено матеріалами справи, 29.10.2003р. між ВАТ “Центренерго” та ТОВ “КТК” було укладено договір № 2/5/06/03-79, відповідно до умов якого ТОВ “КТК” було поставлено ВАТ “Центренерго” мазут марки М-100 на суму 1 001 998,65 грн. (в т.ч. ПДВ – 166 999,78 грн.).

Фактичне виконання договору підтверджується видатковими накладними №49794465, №49794463, №2979464, №49794466, №50287433, №50287434, №50289097, №502289098, №50290732, №50290731, №50290733, №50290734, №49894842, №49794744; актами прийому-передачі № КТ-000438 від 03.11.2003р., № КТ-0000439 від 03.11.2003р., №КТ-0000456 від 11.11.2003р., № КТ-0000457 від 11.11.2003р., № КТ-0000577 від 22.11.2003р., № КТ-00000584 від 04.12.2003р. та платіжними дорученнями на оплату товару №7145 від 30.10.2003р., №7147 від 30.10.2003р., №7146 від 30.10.2003р., №7148 від 30.10.2003р., №7306 від 07.11.2003р., №7307 від 07.11.2003р., №7564 від 20.11.2003р., №7569 від 20.11.2003р., №7567 від 20.11.2003р., №7566 від 20.11.2003р., №7568 від 20.11.2003р., №7564 від 20.11.2003р., №7565 від 20.11.2003р., №7623 від 21.11.2003р., №7624 від 21.11.2003р., №7723 від 25.11.2003р., №7724 від 25.11.2003р., №7979 від 02.12.2003р., №7980 від 02.12.2003р., №8081 від 03.12.2003р., №8083 від 03.12.2003р., №8085 від 03.12.2003р., №8082 від 03.12.2003р., №8086 від 03.12.2003р., №8030 від 03.12.2003р., №8028 від 03.12.2003р., №8084 від 03.12.2003р., №8027 від 03.12.2003р., №8029 від 03.12.2003р., №8156 від 10.12.2003р., №8168 від 10.12.2003р., №8169 від 10.12.2003р., №8157 від 10.12.2003р., №8356 від 12.12.2003р., №8356 від 12.12.2003р..

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону про “ПДВ” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону про “ПДВ” датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника

податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів

робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а

при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

ТОВ “КТК” відповідно до норм пп. 7.2.3 та пп. 7.3.1 Закону про “ПДВ” в момент виникнення податкових зобов'язань надало ВАТ “Центренерго” податкові накладні №535 від 30.10.2003р., №438 від 03.11.2003р., №439 від 03.11.2003р., №456 від 11.11.2003р., №457 від 11.11.2003р., №577 від 22.11.2003р., №584 від 04.12.2003р. на загальну суму 1 001 998,65 грн..

Дані податкові накладні відповідають вимогам пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону про “ПДВ” та занесені до книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) за листопад 2003 року в сумі 136 531,54 грн., за грудень 2003 р. в сумі 30 468,24 грн. у відповідності з вимогами наказу ДПА України №165 від 30.05.1997р. “Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг) порядку їх заповнення”.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України про “ПДВ” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Зважаючи на вищезазначене, право ВАТ “Центренерго” на податковий кредит виникло після отримання від ТОВ “КТК”, відповідно до положень пп. 7.2.3 та пп. 7.3.1 Закону про “ПДВ”, податкових накладних № 535 від 30.10.2003р., № 438 від 03.11.2003р., №439 від 03.11.2003р., №456 від 11.11.2003р., №457 від 11.11.2003р., №577 від 22.11.2003р., №584 від 04.12.2003р. на загальну суму 1 001 998,65 грн.

Згідно з пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону про “ПДВ” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 9.6 ст. 9 Закону про “ПДВ” свідоцтво про реєстрацію особи в якості платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Рішенням Голосіївського районного суду від 22 листопада 2004 року за позовом Державної податкової інспекції в Голосіївському районі м. Києва був визнаний недійсним з моменту реєстрації статут Товариства з обмеженою відповідальністю “КТК”, зареєстрований Голосіївською районною адміністрацією у м. Києві 04.02.2003р., а свідоцтво платника податку на додану вартість №37053870 від 18.02.2003р., видане ТОВ “КТК”, - з дати його видачі.

Станом на день розгляду спору вказане судове рішення від 22 листопада 2004 року скасовано судом апеляційною інстанції, і 25 серпня 2005 року Голосіївським районним судом м. Києва прийнято нове рішення, яким визнано недійсним статут та установчий договір про створення та діяльність ТОВ “КТК”, визнано недійсними зміни до статуту і угоду про внесення змін до установчого договору про створення та діяльність ТОВ “КТК”, визнано недійсною нову редакцію статуту та установчого договору про створення та діяльність ТОВ “КТК”, визнано недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ “КТК”, скасовано державну реєстрацію ТОВ “КТК” та припинено його діяльність - без посилання на недійсність відповідних документів з моменту видачі - реєстрації. Судове рішення від 25 серпня 2005 року набрало законної сили і є чинним станом на день розгляду спору.

При цьому 07 серпня 2006 року Голосіївським районним судом м. Києва була винесена ухвала про роз'яснення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2005р..

Зазначеною ухвалою суд роз'яснив, що:

-   статут та установчий договір про створення та діяльність ТОВ “КТК” визнаються недійсними з моменту набрання рішенням суду законної сили;

-   зміни до статуту і угоду про внесення змін до установчого договору ТОВ “КТК” визнаються недійсними з моменту набрання рішенням суду законної сили;

-    нова редакція статуту і установчого договору ТОВ “КТК” визнаються недійсними з моменту набрання рішенням суду законної сили,

-  свідоцтво платника податку на додану вартість, видане ТОВ “КТК”, визнається недійсним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Пунктом 25 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової Адміністрації України №79 від 01.03.2000р. (далі - Положення №79) передбачено, що Свідоцтво про реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності платником податку на додану вартість діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Згідно з пп. 25.2 Положення №79 датою виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва, яке відбуваються у випадку прийняття судом (господарським судом) рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, про що є відповідне рішення суду (господарського суду), є відповідна дата прийняття рішення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва про визнання недійсними установчих документів ТОВ “КТК” та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість було прийнято 25.08.2005р..

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до зазначених вимог законодавства свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ “КТК” вважається анульованим та виключеним з Реєстру 25.08.2005р..

За таких обставин висновки відповідача про те, що позивач не мав права на податковий кредит на підставі виданих ТОВ “КТК” податкових накладних суд вважає помилковим.

Виходячи з наведеного вище, відзначає, що відповідно до пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “ПДВ” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу). Витрати по сплаті податку на додану вартість, включені до складу податкового кредиту, повинні підтверджуватися податковими накладними чи митними деклараціями.

Вказані вимоги повністю дотримані позивачем.

В матеріалах справи відсутні докази як визнання недійсними податкових накладних, виписаних позивачу ТОВ “КТК”, на підставі яких позивачем збільшено податковий кредит та віднесено відповідні суми до валових витрат, так і визнання недійсною угоди, укладеної між позивачем та ТОВ “КТК”.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для реєстрації відповідних осіб у податкових органах як засновників та керівників ТОВ “КТК” стали визначені законодавством документи, на підставі яких здійснювалась відповідна реєстрації, і їх відповідність законодавству перевірялась під час реєстрації.

Обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 70 належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Судження, висновки суду, викладені у рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2005р., яким були визнані недійсними установчі документи ТОВ “КТК” та свідоцтво про його реєстрацію платником ПДВ, не є обов'язковим для господарського суду.

Таким чином рішення районного суду не звільняє відповідача від доведення (надання доказів) визнання недійсними в установленому законом порядку податкових накладних, виписаних позивачу ТОВ “КТК”, на підставі яких позивачем збільшено податковий кредит та віднесено відповідні суми до валових витрат, так і визнання недійсною угоди, укладеної між позивачем та ТОВ “КТК”.

Суд також враховує, що договір від імені ТОВ “КТК” підписано уповноваженим на те гр. Круговим П.Я. як директором цього підприємства, що підтверджується вищезазначеними документами. Разом з тим відповідачем надано жодних доказів того, що вказана особа не була уповноважена у встановленому законом порядку на підписання вказаних договорів.

Крім того, як підтверджено матеріалами справи, ТОВ “КТК” у період господарських відносин з позивачем подавало податкову звітність і жодних належних і допустимих доказів того, що вказане підприємство не декларувало у податкових зобов'язаннях суми ПДВ, отримані від позивача, суду не надано.

Враховуючи викладене а також те, що в період укладення між позивачем та ТОВ “КТК” (продавець) вищевказаного договору та його виконання позивач мав всі підстави для включення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки ТОВ “КТК” було належним чином зареєстрованим платником податку на додану вартість, ним були виписані на надані позивачеві податкові накладні, а позивачем суми податку на додану вартість були сплачені у складі вартості товару, вказані податкові накладні та угоди не визнанні у встановленому законом порядку недійсними, суд вважає правомірним включення позивачем суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту, а прийняття спірних рішень про нарахування позивачу податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій -безпідставним.

Зважаючи на те, що суд визнав відсутність факту порушення позивачем податкового законодавства а також відсутність суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) з податку на додану вартість за розглянутим епізодом, застосування до нього штрафних санкцій у розмірі є необґрунтованим.

Колегія вважає, що місцевим судом обґрунтовано відхилено посилання позивача на безпідставність прав позапланової виїзної перевірки, оскільки в матеріалах справи наявні накази начальника відповідача та направлення на проведення позапланової перевірки позивача, які оформлені відповідно до положень законодавства та пред’являлись позивачу для допуску на перевірку, що останнім не заперечується.

Таким чином, місцевим судом повно та всебічно досліджено всі обставини справи, з дотриманням норм керуючого законодавства.

Відповідно до п. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись Прикінцевими положеннями та ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, –

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 23.01.2007р. справі № 11/627-А залишити без змін.

2. Справу № 11/627-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її виготовлення в повному обсязі та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді