ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2007 р.
Справа № 6/14-164

15:53 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання  Лучко Р.М.

розглянув справу

за позовом - Дочірнього підприємства Торгова фірма „ Тернопільторгхліб”, м.Тернопіль

до відповідача -  Тернопільської ОДПІ, м. Тернопіль

про визнання нечинним  рішення

за участю представників сторін:

позивача –Пащенко В.В.

відповідача –Полівчак С.С.

третіх осіб

прокурора

Суть справи:

Дочірнє підприємство Торгова фірма „ Тернопільторгхліб” м. Тернопіль звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним рішення відповідача  від 21.09.2006р. № /0, яким до підприємства застосовано 3 439,76 грн. штрафної санкції за порушення законодавства про патентування.

Свої вимоги, підтримані в судовому засіданні його представником, позивач мотивував невідповідністю оспорюваного рішення нормам закону.

В письмових запереченнях на позов та згідно з поясненнями представника податкової служби відповідач проти позову заперечив, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеного рішення.

Розгляд справи, призначений вперше на 14 лютого 2007 року, відкладався, востаннє на 18 квітня 2007 року.

В засіданні представникам сторін роз’яснювались, належні їм права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 КАС України.

За відсутності відповідних клопотань, звукозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у т.ч. дані ними в попередніх засіданнях, судом встановлено наступне:

- у вересні 2006 року працівниками податкової служби проведено перевірку господарської одиниці - кіоску по вул. Медовій у м. Тернополі, належній  Дочірньому підприємству Торгова фірма „ Тернопільторгхліб” (позивачу у справі), в тому числі щодо дотримання вимог законодавства про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

За результатами перевірки 18.09.2006 року складено відповідний Акт № 010251/23-03/1918/30248899.

Згідно з його змістом перевіряючими, серед іншого, встановлено порушення ст. 3 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.1996р. №98/96-ВР,  яке полягало у реалізації позивачем в період з 01.01.2006 року по 18.09.2006 року, через даний торговий об’єкт, пакетів без одержання відповідних торгових патентів.

На підставі Акта перевірки від 18.09.2006 року, відповідачем по справі-Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією (Тернопільською ОДПІ) прийнято рішення від 21.09.2006р. № /0, про застосування до підприємства 3439,76 грн. штрафної санкції.

Суму штрафної санкції визначено відповідно до абз.4ч.1ст.8 Закону України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.1996р. №98/96-ВР - в подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням, виходячи з того, що вартість патенту складає 200грн. за місяць.

Вказане рішення оскаржувалось Дочірнім підприємством Торгова фірма  “Тернопільторгхліб” до Тернопільської ОДПІ. Рішенням відповідача від 17.10.2006 р. скаргу підприємства залишено без задоволення, а рішення від 21.09.2006р. № /0 про застосування санкцій без змін.

Рішення  Тернопільської ОДПІ від 21.09.2006р. № /0 про застосування санкцій оспорюється позивачем в судовому порядку.

В позові підприємством зазначено, що :

- реалізація пакетів є методом забезпечення санітарно –гігієнічних норм при торгівлі хлібом та хлібобулочними виробами у відповідності до Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затв. наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №185 від 11.07.2003р.,зар. в Мінюсті за № 628/7949 від 23.07.2003р. ;

- реалізація пакетів не потребує патентування згідно з рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 07.05.1998р. №612;

- відповідачем належним чином не зафіксовано згадане правопорушення.

З’ясовано також, що ДП ТФ  “Тернопільторгхліб” подавалась повторна скарга на рішення Тернопільської ОДПІ від 21.09.2006р. № /0 до ДПА в Тернопільській області. Рішенням останньої від 15.12.2006р., повторну скаргу залишено без задоволення та зроблено висновок про необхідність збільшення розміру санкції на 2064 грн., оскільки вартість патенту становила не 200, а 320 грн..

У зв’язку з цим, на різницю суми, а саме 2064 грн., відповідачем прийнято ще одне, додаткове рішення від 21.12.2006р. №/2/86827, яке позивачем не оскаржується.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.11,70,71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

При цьому, згідно з ч.2 ст.71 КАС України та приналежно до даного спору, обов’язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття рішення суб’єктом владних повноважень, покладається на відповідний податковий орган.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до приписів згаданих норм Конституції та КАС України, доведеним контролюючим органом і не спростованим належним чином позивачем є факт здійснення  ДП ТФ  “Тернопільторгхліб” торгівельної діяльності без одержання торгового патенту.

Згідно з ст.ст.1- 3 Закону України “ Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.1996р. №98/96-ВР (далі –Закон №98/96-ВР) для здійснення торговельної діяльності суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів, останнім необхідно придбати торговий патент.

Статтею третьої Закону №98/96-ВР встановлено перелік товарів, реалізація яких не потребує патентування.

До їх числа пакети (кульки), що реалізовувались позивачем через господарську одиницю - кіоск в м. Тернополі по вул. Медовій не належать.

Позивачем не представлено доказів придбання патенту ( у т.ч. пільгового) на торгівлю пакетами.

Вказані вироби, попередньо придбані ДП ТФ  “Тернопільторгхліб” в товариства “Орвіс”, реалізовувались позивачем в період 01.01.-18.09.2006р. окремо від хліба і хлібобулочних виробів, із встановленою  самостійною фіксованою ціною та відповідним програмуванням в реєстраторі розрахункових операцій.

Вказане стверджується, зокрема видатковими накладними від 23.03.2006р.,10.08.2006р., доданим до Акта перевірки звітом РРО, представленими суду ДП ТФ  “Тернопільторгхліб” Z-звітами КОРО за вказаний період та не заперечується самим позивачем.

При цьому, безпідставним є посилання позивача, виходячи із характеру спірних правовідносин, на Правила роздрібної торгівлі продовольчими товарами, якими встановлено лише заборону відпуску неупакованого хліба і хлібобулочних виробів працівниками, які проводять розрахунки за готівку.

Не заслуговують на увагу і твердження заявника про звільнення торгівлі даним видом товарів від патентування на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 07.05.1998р. №612, оскільки нормами Закону №98/96-ВР та інших нормативних актів з питань патентування таких повноважень органам місцевого самоврядування не надано.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується порушення позивачем ч.1,2 ст.3 Закону №98/96-ВР.

Згідно з п.3 ч.1 ст.8 Закону №98/96-ВР за здійснення   операцій,   передбачених   цим  Законом, без одержання відповідних торгових патентів накладається  штраф  у  подвійному  розмірі вартості  торгового  патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Вартість торгового патенту на здійснення торговельної діяльності встановлюється органами місцевого самоврядування залежно від місцезнаходження пункту продажу товарів та асортиментного переліку товарів за календарний місяць (ч.4 ст.3 Закону №98/96-ВР).

З огляду на ставки торгового патенту в сфері торгівлі, затв. рішенням тринадцятої сесії Тернопільської міської ради четвертого скликання від 21.12.2004р. №4/13/81, чинного на час виникнення спірних правовідносин, а також розмір заявлених позовних вимог (оскарження тільки одного з прийнятих відповідачем рішень - від 21.09.2006р. № /0), в задоволенні позову, з наведених у ньому мотивів, слід відмовити.

Згідно з ст.ст. 87,89,94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються

На підставі наведеного, керуючись  ст. ст.2,3,7-17,70,71,87,89,94,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати заяву та апеляційну скаргу після її прийняття (підписання) “____”_____________ 2007р., через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.П. Шумський