ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2007                                                                                             Справа № А23/250

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:ШвецьВ.В., Чимбар Л.О.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: Волинець А.І., довіреність №2  від 15.01.07,  Баркова О.К., довіреність №1  від 15.01.07

від  відповідача : не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним

чином.

розглянувши апеляційну скаргу Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  26.10.06р.  у справі № А23/250

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ОВЕН”, м.Нікополь

до  Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції, м.Нікополь

про  визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

-постановою господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2006р. у справі №А23/250 позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) ”Овен” задоволено, податкові повідомлення-рішення Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції (далі-ОДПІ) від 18.08.2006р. №№/3/31197, /3/31198 визнані протиправними та скасовані;

-          не погодившись з прийнятою постановою, Нікопольська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить цю постанову скасувати, прийняти нову постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог;

-          у поданій скарзі йдеться про помилкові висновки господарського суду стосовно підтвердження факту здійснення господарської операції з надання позивачу маркетингових послуг, оскільки для перевірки останнім були надані звіти виконаних робіт, які не містили усіх обов’язкових реквізитів надання цих послуг , а саме: дати і місця заповнення, назви підприємства, від імені якого складено документ, а також про помилкові висновки суду стосовно правомірного віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни отриманих послуг внаслідок віднесення їх вартості до складу валових витрат, оскільки договір, укладений позивачем з ТОВ”Інтер-Стіл” на поставку продукції не містить відомостей щодо взаємовідносин з третьою особою, тобто позивачем не надано документів, які б свідчили про проведення приватним підприємством (далі-ПП) фірмою “Арвіс” комерційно-маркетингової роботи, за результатами якої укладено цей договір;

-          представник скаржника в судове засідання не з’явився; на адресу апеляційного суду скаржником направлено клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв’язку з неможливістю направлення повноважного представника;

-          заявлене клопотання задоволенню не підлягає тому, що скаржником в установленому порядку обставини неможливості явки представника в судове засідання не доведені та не підтверджені документально;

-          позивач вважає постанову суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2006р. Нікопольською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення №/3/31197, яким визначено суму податкового зобов’язання ТОВ “Овен” по податку на прибуток в розмірі 11 049грн.25коп., у тому числі, 8870грн.35коп. –основний платіж, 2 178грн.90коп. –штрафні(фінансові) санкції та №/3/31198, яким визначено суму податкового зобов’язання товариства по податку на додану вартість в розмірі 10 644грн.44коп., у тому числі, 7 096грн.29коп. –основний платіж, 3 548грн.15коп.- штрафні(фінансові) санкції.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 06.02.2006р. №201/231.20241160, складеного за результатами планової виїзної документальної перевірки дотримання товариством вимог податкового законодавства за період діяльності з 01.10.2004 по 30.09.2005р.р.

Даною перевіркою встановлено порушення товариством вимог п.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” внаслідок завищення валових витрат на суму отриманих маркетингових послуг, не пов’язаних з господарською діяльністю та не підтверджених належним чином оформленими первинними документами за І квартал, півріччя та 3 квартал 2005р. в розмірі 35 481грн. 41коп.

При цьому предметом дослідження перевіряючих слугували господарські операції, проведені на підставі договору №11 від 16.09.2004р., який укладено ТОВ “Овен” (комітентом) та ПП фірмою “Арвіс” (комісіонером) на отримання маркетингових послуг.

Згідно з звітом про виконану роботу комісіонер просив перерахувати грошову винагороду за договір, укладений при його сприянні з ТОВ”Інтер-Стіл”. За перевіряємий період сума комісійної винагороди склала 35 481грн.41коп.,

З посиланням на Закон України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, на надання товариством звітів виконаних робіт, які не містять усіх обов’язкових реквізитів  наданих послуг (дати і місця заповнення, назви підприємства, від імені якого складено документ, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції), а також на укладення угоди з ТОВ”Інтер-Стіл” №2005-0113/8 від 13.01.2005р. без посилання на взаємовідносини з третьою особою та на відсутність цих відомостей в накладних по отриманню чавуна, рахунках, податкових накладних перевіряючими було зазначено, що оплата цих послуг є безпідставно включеною до складу валових витрат. Тобто участь ПП”Арвіс” в укладанні угоди з ТОВ”Інтер-Стіл” документально не підтверджується.

Перевіркою також встановлено, що в порушення п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ТОВ “Овен” зайво включено до складу податкового кредиту протягом березня-вересня 2005р. суму витрат по отриманих маркетингових послугах в розмірі 7 096грн.29коп., яка не відноситься до складу валових витрат та не пов’язана з його господарською діяльністю.

Між тим, матеріали справи свідчать про те, що у відповідності до звітів комісіонера про виконану  роботу (т.1 а.с.116-124) комісіонером здійснено вивчення ринку пропозицій на продаж чавуна ливарного в Україні, в результаті проведеної переддоговірної роботи як найбільш вигідного постачальника чавуна ливарного визначено ТОВ "ІнтерСтіл", м. Київ, постачальника катанки –ПП "Камо", м.Вишневе, внаслідок чого товариством при сприянні ПП фірми "Арвіс" укладені господарські договори, а саме: договір № 2004-0920 від 20.09.04 та договір № 2005-0113/8 від 13.01.05 з ТОВ "ІнтерСтіл", а також договір № 8/05 від 12.09.05 з ПП"Камо" (копії договорів залучені до матеріалів справи), на підставі яких товариством за період вересень 2004 –вересень 2005 років придбано 286 тн. необхідного товару (217,6 тн. чавуна ливарного та 68,4 тн. катанки).

На підставі звітів про виконану роботу та додатків до договору № 11 від 16.09.04р. товариством за  березень-вересень 2005 року перераховано ПП фірмі "Арвіс" як винагорода кошти в сумі  35 481,41 грн., крім того податок на додану вартість –7 096,29 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, належним чином оформленими податковими накладними.

Отже приймаючи постанову про задоволення позову з детальним аналізом положень п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та дослідженням наявних в матеріалах справи звітів про виконані роботи, рахунків, виставлених комісіонером –ПП фірмою “Арвіс”, копій договорів ТОВ “Овен” з постачальниками –ТОВ”Інтер-Стіл” і ПП”Камо”, видаткових накладних, які підтверджують факт отримання ТОВ”Овен” продукції від цих постачальників, господарський суд правильно встановив, що договір №11 від 16.09.2004р. з ПП фірмою ”Арвіс” укладений товариством в межах власної господарської діяльності, визначеної Статутом товариства, а перелічені документи є достатніми для підтвердження факту здійснення господарської діяльності з отримання маркетингових послуг.

Цілком обґрунтовано здійснено господарським судом посилання і на ст..9 Закону України “Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні”, згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Фінансова, податкова та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Подані товариством до матеріалів справи документи за своїм змістом в повній мірі відображають здійснені операції з отримання послуг за договором від 16.09.04 № 11. Із їх змісту вбачається, що виконавцем надані саме види послуг, обумовлені цим договором, їх обсяг із зазначенням періоду виконання та конкретної вартості, а також той факт, що ці послуги надавались в межах господарської діяльності товариства та є такими, що пов'язані з веденням його фінансово-господарської діяльності.

Таким чином, зазначені документи є достатньою підставою для відображення операції з надання послуг в бухгалтерському обліку товариства і включення вартості цих послуг до складу валових витрат.

З огляду на викладене віднесення товариством до складу валових витрат вартості отриманих від ПП фірми “Арвіс” маркетингових послуг слід визнати правомірним.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” (в редакції до 31.03.2005р.) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

П.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 названого Закону було встановлено, що у разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, сплачені у зв’язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Законом України від 25.03.2005р. №2505-ІV данні підпункти викладені в новій редакції.

Так, відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до склад) податкового кредиту.

На підставі наведених норм, вищезазначених фактичних обставин справи та враховуючи, що вартість отриманих маркетингових послуг відноситься до валових витрат і зазначені послуги пов’язані з господарською діяльністю товариства віднесення ним відповідних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту слід визнати правомірним.

При цьому господарським судом вірно встановлено, що право товариства на податковий кредит підтверджено також належним чином оформленими податковими накладними.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Тому постанова місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки докази в підтвердження надання товариством при проведенні перевірки звітів про виконані роботи з відомостями іншими, ніж ті, які містяться у звітах, залучених до матеріалів справи не надані.

В акті перевірки відсутній конкретний перелік звітів, що надавалися, їх характерні ознаки та відомості, які були в них наведені.

У зв’язку зі складністю справи у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства  України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

- постанову господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.06р.  у справі № А23/250 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                             І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        В.В.Швець

Суддя                                                                                                        Л.О.Чимбар

Дата виготовлення у повному обсязі 06.03.2007р