ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 6/97

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ “Алчевський металургійний комбінат”

на ухвалу
від 20.09.05

за скаргою
ДП "Інгаз"

на бездіяльність
ВДВС Алчевського міського управління юстиції

у справі
№6/97

господарського суду
Луганської області

за позовом
ДП "Інгаз"

до
ВАТ “Алчевський металургійний комбінат”

про
стягнення 132350 грн.

за участю представників сторін

від позивача:
Бобровський П.К., дов.

від відповідача:
Зубова Л.І., дов.

від ДВС:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Інгаз" (позивач у справі, стягувач) звернулось до господарського суду Луганської області зі скаргою №51 від 01.08.05 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції, заявивши вимоги про визнання недійсною постанови ВДВС Алчевського МУЮ від 14.12.04 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Луганської області у справі №6/97; визнання незаконною бездіяльності ВДВС Алчевського МУЮ в листопаді 2003 року щодо неприйняття постанови про поновлення виконавчого провадження в зв'язку зі змінами п. 8 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження"; зобов'язання ВДВС Алчевського МУЮ поновити виконавче провадження з виконання наказу.

Ухвалою від 20.09.05 господарський суд Луганської області (суддя Мінська Т.М.) скаргу ДП "Інгаз" задовольнив частково: посилаючись на ч. 3 ст. 111 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 121 ГПК України, якими передбачено право сторін у виконавчому провадженні укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, що затверджується господарським судом, який прийняв відповідне судове рішення, а також відсутність укладання мирової угоди про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення №6/97, визнав неправомірним закінчення виконавчого провадження, а постанову ВДВС Алчевського МУЮ від 14.12.04 №В1-28 недійсною з підстав укладання мирової угоди у справі про банкрутство.

Ухвалою від 27.06.07 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" (відповідач у справі, боржник), в якій заявлено вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відхилення скарги ДП "Інгаз", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та судової практики щодо розгляду справ з аналогічним предметом спору.

ДП "Інгаз" у відгуку на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення посилаючись на постанову Верховного Суду України від 31.10.06 у цій справі, згідно з викладеними в якій висновками наказ у справі №6/97 підлягає обов'язковому виконанню незалежно від рішень, ухвалених у справі про банкрутство.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.01 постановою державного виконавця відділу ДВС Алчевського міського управління юстиції №В1-27/01 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області №6/97 від 11.04.01.

25.06.01 на підставі ст.ст. 34-36 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №6/97 в зв'язку з порушенням провадження у справі про банкрутство ВАТ "Алчевський металургійний комбінат".

14.12.04 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова №В1-28 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №6/97 в зв'язку з тим, що ухвалою господарського суду Луганської області від 28.07.04 у справі №10/4б припинено провадження у справі про банкрутство боржника –ВАТ "Алчевський металургійний комбінат", затверджено мирову угоду між сторонами, а згідно з п. 9 ухвали господарського суду Луганської області від 01.07.04 у справі №10/4б, якою затверджено реєстр кредиторів, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в строк, встановлений для їх подання, вважаються погашеними. Докази надіслання даної постанови позивачу не представлені. Про наявність цієї постанови позивачу стало відомо з листа Луганського обласного управління юстиції №10-7-2458 від 25.07.05, який надіслано на неодноразові звернення позивача.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції керувався вимогам ст.ст. 3, 11, 37 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 121 ГПК України, що визначають права кредитора і боржника укласти мирову угоду лише про закінченні виконавчого провадження.

Обставини, на які посилався боржник, а саме відсутність у матеріалах справи: заяви позивача про визнання його кредитором у справі №10/4б про банкрутство, порушеній господарським судом Луганської області 23.01.04; оскаржуваної постанова №В1-28 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №6/97 на підставі ухвали господарського суду Луганської області від 28.07.04 у справі №10/4б. Мирова угода та ухвала суду про затвердження мирової угоди, які також відсутні у матеріалах справи, при розгляді скарги не були предметом розгляду, тому висновок суду про незастосування положень п. 15 ст. 11, п. 2 ст. 14, ст. 35 Закону України "Про  відновленні платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та неврахування у системі ст.ст. 31, 37, 38 Закону України "Про виконавче провадження" не можна визнати обґрунтованим, зважаючи на обставини, що були предметом спору.

Судова колегія вважає, що розглянувши справу про оскарження дій Державної виконавчої служби по виконанню наказу господарського суду Луганської області у справі №6/97 без дослідження усіх доказів виникнення скарги та дійсних обставин у справі, суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 43, 47, 43 ГПК України, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи на новий розгляд для встановлення усіх суттєвих обставин у справі та вирішення спору згідно вимог законодавства.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-13 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Луганської області від 20.09.05 у справі №6/97 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький