Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" липня 2007 р.
Справа № 5/1519

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Шкабрій М.П. - дов. від 06.04.07р.

від відповідача Ущапівський А.В. - дов. №41/1657 від 02.07.07р.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Унітарне підприємство Укрпромресурс" (м. Запоріжжя)

до Відкритого акціонерного товариства "Коростенський завод хімічного машинобудування" (м.Коростень)

про стягнення 691729,43 грн.

В судовому засіданні 03.07.07р. оголошувалась перерва до 03.07.07р. о 17:00 год.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 691729,43 грн. боргу за поставлений товар, з яких 677442,35 грн. - сума основного боргу, 8842,02 грн. - інфляційні, 5269,42 грн. - 3% річних та 175,64 грн. - пеня.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, оскільки відповідач борг в сумі 50000 грн. сплатив позивачеві.

Представник відповідача в засіданні суду позов визнав, пояснив, що борг в сумі 50000 грн. сплатив позивачеві, що підтверджується платіжним дорученням №13 від 03.07.07р. та банківською випискою. Крім того, зазначив, що поставка товару здійснювалась на виконання умов договору №11 від 19.10.06р., укладеного між сторонами і інших договорів між собою сторони не укладали.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договір поставки №11 від 19.10.06р., додаткову угоду до договору, розрахунок заборгованості, видаткові накладні, довіреності, платіжне доручення, банківську виписку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.06р. між сторонами був укладений договір поставки №11 від 19.10.06р. (а.с.9-11), відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов'язується поставити відповідачеві (покупцю) товар, визначений в специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору, а відповідач зобов'язаний прийняти даний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється партіями на умовах EXW відповідно до правил Інкотермс 2000р. шляхом самовивозу.

Згідно з умовами додаткової угоди (специфікації) №1 до договору (а.с.12), позивач зобов'язаний поставити відповідачеві товар: трубу титанову сплав ВТ1-0 в кількості 1040 штук, строк поставки - 20.11.06р., а відповідач зобов'язаний оплатити даний товар не пізніше 45 днів з дати поставки товару.

На виконання умов договору та додаткової угоди до договору, позивач поставив, а відповідач прийняв  вищезазначений товар на загальну суму 677442,35 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0025 від 16.11.06р. і №РН-0027 від 30.11.06р. та довіреностями №537168 від 13.11.06р., №537197 від 20.11.06р. (а.с.13-16).

Слід зазначити, що відповідач свої зобов'язання по договору щодо своєчасної оплати товару, а саме: на протязі 45 днів з дати поставки товару, не виконав, що підтверджується довідкою банку від 20.04.07р. №Р.10.01.109/907 (а.с.17).

Тому, станом на день звернення з позовом до суду, за відповідачем рахувався борг перед позивачем в сумі 677442,35 грн.

Проте, після порушення провадження у справі, відповідач частково борг в сумі 50000 грн. сплатив позивачеві, що підтверджується платіжним дорученням №13 від 03.07.07р., банківською випискою від 03.07.07р. та про що не заперечували представники сторін в засіданні суду.

Тому суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 50000 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Унітарне підприємство Укрпромресурс" в частині стягнення основного боргу в сумі 627442,35 грн. (677442,35 грн. - 50000 грн.) обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі п. 4.2 договору пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 175,64 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 5269,42 грн. і інфляційні в розмірі 8842,02 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору, за прострочення оплати товару відповідач повинен сплатити позивачеві неустойку в розмірі 0,1% від розміру простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України,  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, інфляційних і пені та враховуючи, що поставка товару здійснювалась на виконання умов договору, про що не заперечував представник відповідача в засіданні суду, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення пені, інфляційних і 3% річних, оскільки вважає розрахунок вказаних зобов'язань правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів повного розрахунку з позивачем суду не надав, в судовому засіданні суму боргу визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в сумі 627442,35 грн. основного боргу, 175,64 грн. пені, 5269,42 грн. 3% річних та 8842,02 грн. інфляційних обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають задоволенню, а в частині стягнення 50000 грн. основного боргу суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 625, 692, 712 ЦК України, 33, 34, 43, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Коростенський завод хімічного машинобудування", Житомирська область, м. Коростень, вул. Б.Хмельницького, 18, п/р 0025 в ПІБ м. Коростень, МФО 311391,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Унітарне підприємство Укрпромресурс", м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 29, п/р 3192 в ЗРУ Приватбанк, м. Запоріжжя, МФО 313399,

- 627442,35 грн. - основного боргу;

- 175,64 грн. - пені;

- 5269,42 грн. - 3% річних;

- 8842,02 грн. - інфляційних;

- 6917,30 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита;

- 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 50000 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання мотивованого рішення у відповідності до ст 84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання: 05.07.07р.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу