ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 р.
№ 28/404-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
“Запорізький завод феросплавів”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р.

у справі
№ 28/404-06

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів”

до
1) Державного підприємства “Придніпровська залізниця”,
2) Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс”,
3) Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”

про
стягнення 1 719,29 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
Прокопенко І.Г., дов. № 18-129 від 19.12.2006 р.;

відповідача-1:
— не з’явились;

відповідача-2:
— не з’явились;

відповідача-3:
Животов О.А., дов. № 17/17-2205юр від 25.01.2006 р.;

У судовому засіданні 04.07.2007 р. оголошувалась перерва до 11.07.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006 р. Відкрите акціонерне товариство “Запорізький завод феросплавів” (далі –Завод) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з належного відповідача –Державного підприємства “Придніпровська залізниця” (далі –Залізниця) або Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” (далі –Товариство “Макіївкокс”) –суму шкоди у розмірі 1 719,29 грн.

Позовні вимоги Завод обґрунтовував тим, що згідно договору поставки № 677 від 08.08.2005 р. Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь” –металургійний завод” (далі –Товариство “Донецьксталь”) по залізничній накладній № 48535417 у вагоні № 67382333 поставило йому коксовий горішок, вантажовідправником якого виступало Товариство “Макіївкокс”, а перевізником –Залізниця, проте при прийманні зазначеного вантажу по кількості було виявлено недостачу у розмірі 1,8 т, а при повторному зважуванні, здійсненому на його території, виявлено нестачу у розмірі 3,0 т, вартість якої підлягає стягненню на підставі норм ЦК України, ГК України та Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2006 р. до участі у справі у якості третього відповідача залучено Товариство “Донецьксталь”.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2007 р. (суддя Манько Г.В.) позовні вимоги Заводу задоволено: з Залізниці стягнуто 917,33 грн., а з Товариства “Донецьксталь” –801,96 грн. Рішення мотивовано посиланням на ст. ст. 525, 526 і 629 ЦК України та ст. ст. 111 і 114 Статуту залізниць України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. (колегія суддів: Лисенко О.М., Виноградник О.М., Науменко І.М.) резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2007 р. змінено, позовні вимоги Заводу задоволено частково: з Залізниці стягнуто 760,98 грн. вартості недостачі коксового горішку, в задоволенні решти позовних вимог до Залізниці та позовних вимог до Товариства “Макіївкокс” і Товариства “Донецьксталь” відмовлено. Постанова мотивована тим, що у відповідності до норм ЦК України та Статуту залізниць України  саме Залізниця як перевізник має нести відповідальність за нестачу вантажу.

Завод звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2007 р. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, завод обґрунтовує тим, що господарським судом апеляційної інстанції було порушено та неправильно застосовано ст. ст. 110 та 114 Статуту залізниць України, ст. ст. 192, 224 та 314 ГК України, ст. ст. 924 та 1166 ЦК України.

Товариство “Донецьксталь” скористалось правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив (та доповнення до нього) на касаційну скаргу Заводу, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. –без змін. Вимоги, викладені у відзиві, Товариство “Донецьксталь” обґрунтовує тим, що постанова, яка оскаржується, відповідає вимогам законодавства України, підстави для її скасування відсутні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Заводу не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– Товариство “Макіївкокс” за залізничною накладною № 48535417 у вагоні № 67382333 відвантажило Заводу коксовий горішок;

– під час видачі коксового горішку Заводу, яка здійснювалась Залізницею відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу, було виявлено його недостачу у розмірі 1,8 т, що підтверджується комерційним актом БН № 747456/1038 від 08.08.2006 р.;

– згідно комерційного акту БН № 747456/1038 від 08.08.2006 р. коксовий горішок прибув у справному вагоні, однак над сімома люками було порушено маркування над виїмкою вантажу, що свідчить про доступ до вантажу сторонніх осіб при перевезенні;

– будь-яких доказів, які б свідчили про те, що коксовий горішок було завантажено у вагон № 67382333 у меншій кількості, ніж про це зазначено у залізничній накладній № 48535417, або про те, що вага вагону № 67382333 відрізняється від ваги, зазначеній у залізничній накладній № 48535417, матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої –третьої ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Ст. 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Ст. 924 ЦК України встановлює, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

П. 129 Статуту залізниць України визначає, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення;

б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов’язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі;

в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача;

г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси;

д) зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція), і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами;

е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок:

1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення;

2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція);

3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення;

4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Господарськими судами попередніх інстанцій не встановлено та матеріали справи не підтверджують наявності будь-якої з наведених підстав для звільнення Залізниці від відповідальності.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що за нестачу коксового горішку, вантажовідправником якого виступало Товариство “Макіївкокс” та який був поставлений Заводу Товариством “Донецьксталь” по залізничній накладній № 48535417 у вагоні № 67382333,  відповідальність має нести перевізник –Залізниця.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу –у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

П. 115 Статуту залізниць України передбачає, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У зв’язку з викладеним господарський суд другої інстанції обґрунтовано стягнув з Залізниці на користь Заводу 760,98 грн., виходячи з вартості вантажу, визначеної Товариством “Макіївкокс” (відправником).

При цьому колегія суддів зазначає, що господарський суд апеляційної інстанції правильно відхилив Акт про приймання продукції від 07-10.08.2006 р., складений Заводом, як доказ нестачі коксового горішку у розмірі 3,0 т, оскільки Товариство “Макіївкокс” відвантажило Заводу відповідний вантаж не за договором поставки, а за договором перевезення, у зв’язку з чим нестача вантажу має підтверджуватись комерційним актом.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Заводу не спростовують висновку апеляційного господарського суду, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. у справі № 28/404-06 господарського суду Дніпропетровської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                      Г.М. Мачульський

Суддя                                                                      В.І. Шаргало