ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.07.07 р.                                                                               Справа № 40/197

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансово-промислова компанія „Восточный мост” м. Донецьк

до відповідача державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське № 1” м.Вугледар

про стягнення 39154 грн. 24 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Резніченко О.А. - юрисконсульт

від відповідача Василега Б.В. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 29364 грн. 00 коп., інфляційних в сумі 1985 грн. 59 коп., трьох процентів річних в сумі 608 грн. 20 коп., пені в сумі 3446 грн. 45 коп., збитків в сумі 3750 грн. 00 коп. згідно договору купівлі-продажу № 642 від 14.08.06р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України уточнив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу та пені і намагається стягнути їх в сумі 33864 грн. 00 коп. та 2475 грн. 43 коп. відповідно, у зв’язку з чим утворилася нова ціна позову, яка дорівнює 42683 грн. 22 коп.

Відповідач підтвердив існування заборгованості, однак вважає, що в результаті правонаступництва належним відповідачем по справі є державне підприємство „Донецька вугільна енергетична компанія”, про що на його думку свідчить наданий передавальний баланс.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що за результатами відкритих тендерних торгів, які відбулися 18.07.06р., згідно якого позивач взяв на себе зобов’язання передати у власність відповідача товар, асортимент, ціна та кількість якого викладені у специфікації № 1, що є складовою та невід’ємною частиною договору.

Відповідач у свою чергу зобов’язаний прийняти товар та здійснити його оплату згідно договору.

На виконання умов договору позивач за накладною № 90 від 31.08.06р. поставив на адресу відповідача насос ЦНС 300-360 на суму 29364 грн. 00 коп., що підтверджується довіреністю серії ЯМА № 174433 від 31.08.06р. Крім того за накладною № 93 та рахунком-фактурою № 103 від 11.09.06р. позивач передав у власність відповідача насос К-60М на суму 4500 грн. 00 коп.

Пунктом 6.2 договору сторонами ухвалено порядок розрахунків, зокрема: оплата вартості товару здійснюється після її поставки протягом 15 банківських днів.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, товар отримав, однак його оплату не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 33864 грн. 80 коп., який позивач намагається стягнути.

Згідно п. 9.1 договору за порушення строків виконання зобов’язань винна сторона сплачує потерпілій пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, от суми вартості невиконаних зобов’язань за кожний день прострочення.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 1985 грн. 59 коп. за період з 01.10.06р. по 01.05.07р, трьох процентів річних в сумі 608 грн. 20 коп. за період з 19.09.06р. по 29.05.07р., пені в сумі 2475 грн. 43 коп. за період з 19.09.06р. по 19.03.07р.

Судом надана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки і сторони досягли істотних його умов щодо  предмету, ціни, строку його дії, тому в розумінні п. 2 ст. 180 ГК України він вважається укладеним.

Незалежно від того, що у ЦК України договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, коли інше не встановлено договором, законом або витикає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України( ст.9 ЦК України).

Сторонами у справі є суб’єкти господарювання у розумінні статті 55 ГК України.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом та звичаїв ділового обігу та припинятися  за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 6 статті 265 ГК України законодавець ще раз підтвердив принцип за котрим "розведено" договір поставки та купівлі – продажу: реалізація суб’єктами господарювання товарів негосподарським суб’єктам здійснюється за правилами про договори купівлі - продажу.

Наявність боргу підтверджено фактичними обставинами та доказами у справі, поясненнями представників сторін. За такими обставинами позов щодо стягнення з відповідача  основного боргу в сумі 33864 грн. 00 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Згідно частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 230 ГК України визначає поняття штрафних санкцій, а стаття 231 ГК України визначає їх розмір.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тому позов щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 1985 грн. 59 коп., трьох процентів річних в сумі 608 грн. 20 коп., пені в сумі 2475 грн. 43 коп.  також  обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 971 грн. 02 коп. слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України відмовився від позову щодо стягнення збитків в сумі 3750 грн. До прийняття відмови позивача від позову позивачу роз’яснені його процесуальні права, у т.ч. те, що держмито у цій частині поверненню не підлягає і покладається на нього.

Оскільки ці дії не суперечать законодавству відмова від позову в цій частині прийнята судом. Провадження по справі відносно стягнення збитків в сумі 3750 грн. підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

Заперечення відповідача щодо наявності правонаступництва не приймаються судом за наступними обставинами:

-          вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу. Отже у разі виникнення питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину;

-          відповідач Статут та довідку Держреєстру не надав;

-          наявний у справі передавальний баланс повинен відповідати вимогам ст.ст. 106-108 ЦК України та ст. 37 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” відносно нотаріального посвідчення підписів.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. Сторони дали згоду суду на оголошення скороченого тексту судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599, 655, ч. 2 ст. 712 ЦК України, ст. ст.  193, 202, 230, 232, 264, п. 6 ст.265 ГК України, ст. ст. 22, 44, 47, 49, п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі щодо стягнення збитків в сумі 3750 грн. припинити.

2.Стягнути державного підприємства „Шахтоуправління „Південнодонбаське № 1”, 85670, м.Вугледар, ід. код 34032208, на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансово-промислова компанія „Восточный мост”, 83086, м. Донецьк, вул. Артема, 43, ід. код 31551908, р/р 0001 у філії ВАТ КБ „Надра”, МФО 334862, борг в сумі 33864 грн. 00 коп., інфляційні в сумі 1985 грн. 59 коп., три проценти річних в сумі 608 грн. 20 коп., пеню в сумі 2475 грн. 43 коп., витрати  по  держмиту в сумі 389 грн. 33 коп.,  витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 105 грн. 23 коп.,  видавши наказ.

3.У задоволенні позову щодо стягнення пені в сумі 971 грн. 02 коп. відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 ГПК України, - 13.07.07р.