ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.07
Справа №АС12/279-07.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового засідання Бардаковій О.М.

За участю представників сторін:

Від позивача – Бузова В.І. (дов. б/н від 08.12.2006 р.)

Від відповідача – Остапенко А.М. (дов. № 541/10/84-008  від 09.01.2001 р.),  Шинкеєв В.Г. (дов. № 4229/10/10-018 від 21.05.2007 р.)

Розглянувши матеріали справи № АС 12/279-07

за позовом: Колективного сільськогосподарського підприємства «Есмань», с. Некрасове Глухівського району

до:  Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Предмет спору:  Позивач просить суд скасувати податкове повідомленні-рішення Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції від 25.01.2007 року № /0,  рішення про застосування  штрафних санкцій від 25.01.2007 року № /0, податкове повідомлення-рішення від 25.01.2007 року № /0.

14.06.2007 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої  відмовився від позовних вимог щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 25.01.2007 року  № /0 про донарахування  15 137 грн. 64 коп. орендної плати, та просить визнати недійсним  рішення відповідача від 25.01.2007 року № /0 в частині  стягнення  15 000 грн. штрафні санкції, та податкове повідомлення-рішення від 25.01.2007 року № /0.

Свої вимоги позивач  обґрунтовує невірним застосуванням відповідачем податкового законодавства, та неповне врахування обставин справи при перевірці.

Відповідач вимоги не визнає, в позові просить  відмовити, посилаючись на правомірність прийнятих рішень.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України в судових засіданнях оголошувалися перерви з 24.05.2007 року до 14.06.2007 р. та з 14.06.2007 р. до 11:30 годин 25.06.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ :

13.11.200бр до Глухівської МДПІ надійшла постанова старшого слідчого Глухівської міжрайонної прокуратури Денисенка В.В. про проведення позапланової виїзної перевірки КСП «Есмань», в зв'язку з порушенням кримінальної справи № 6570031 за фактом перевищення службових повноважень колишніми службовими особами КСП «Есмань» за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України. Відповідно до ч. 13  ст. 11-І, ч.4 ст. 11- 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. № 509-ХП було проведено виїзну позапланову перевірку КСП «Есмань» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2004 року по 30.09.2006 року. За результатами даної перевірки було складено Акт від 16.01.2007р. за № 24/23/14000788 на підставі якого були винесені податкові повідомлення - рішення від 25.01.2007р.:

1). № /0 на суму 15 137,64 грн., в т. ч. основного платежу 10 091,76 грн. та штрафної санкції в сумі 5 045,88 грн. щодо правильності визначення орендної плати за землю у відповідності до Закону України від 03.07.1992 р. № 2535-П «Про плату за землю»  та Закону України від 06.10.1998 р.,  №161 -XIV «Про оренду землі». Відповідно до наказу Регіонального відділення фонду Державного майна України по Сумській області від 06.02.2003р. № 34 створене колективне сільськогосподарське підприємство «Есмань» шляхом перетворення державного сільськогосподарського підприємства «Некрасівське» в колективне сільгосппідприємство. При цьому, землі якими  користувалось КСП «Есмань» не були розпайовані, а знаходились у державній власності і значилися за Семенівською сільською Радою. Згідно Розпорядження голови районної державної адміністрації від 14.П.2005р за № 593 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власникам земельних часток паїв КСП «Есмань» на території Семенівської сільської Ради»  з 12.12.2005р. надавались Державні акти на право власності на землю громадянам власникам паїв при розпаюванні земель КСП «Есмань»  (лист Глухівського районного відділу земельних ресурсів долучений до матеріалів справи). Таким чином КСП „Есмань" користувались землями державної власності.

Відповідно до    п. 8 ч.1   ст. 14 Закону України    від 25.06.1999 р. «Про систему оподаткування» із змінами, внесеними Законом України від 25.03.2005 р. № 2505-1У «Про деякі  зміни в оподаткуванні», орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов»язковим платежем.

Згідно до ст.14 р. 6 Закону України від 03.07.1992р № 2535-ХII «Про плату за землю» платники земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності  самостійно обчислюють  суму земельного  податку та орендної плати щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають органу державної податкової служби податкову декларацію, відповідно до ст.15 р. 6 Закону України від 03.07.1992р № 2535-ХП «Про плату за землю» землекористувачі сплачують орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права користування земельною ділянкою за фактичний період перебування землі у користуванні.

Орендна плата за землі, які знаходились у державній власності, колективним сільськогосподарським підприємством не нараховувалась, договори оренди не складались та орендна плата не сплачувалась, чим порушено ст.14  р. 6 Закону України від 03.07.1992р. № 2535-ХІІ «Про плату за землю» та ст. 21 р. Ш Закону України від 06.10.1998р. №161-XIV «Про оренду землі», де а саме: орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою і платники земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають органу державної податкової служби податкову декларацію.

Згідно копії звіту про збір урожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2005р. та довідки Семенівської сільської Ради, КСП «Есмань» використовувало в 2005р. землі державної власності  загальною площею 1954 га ріллі.

Грошова оцінка сільськогосподарських угідь (ріллі) Семенівської сільської ради за 2005р. з урахуванням коефіцієнта індексації складає 7 747грн. за 1 га згідно довідки Глухівського відділу земельних ресурсів. Згідно вищевказаного орендна плата складає (7747грн. х 1954га) х 0,1%): 12 x 8 =  10 091,76 грн.

Згідно п. 17.1.3. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш від 21.12.2000 р. нарахована штрафна санкція в сумі 5 045,88 грн.

В ході  судового розгляду справи, позивач  відмовився від позовних вимог щодо визнання  недійсним  податкового повідомлення-рішення від 25.01.2007 року № /0, яким донараховано орендну плату.

Тому, відповідно до п. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Стосовно оскарження рішення  відповідача № 000138232/0 про застосування  штрафної санкції в сумі 16 920 грн., суд встановив наступне :

При перевірці дотримання  КСП «Есмань» вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,  громадського харчування та послуг», встановлено випадки здійснення розрахункових операцій в готівковій формі при реалізації продукції не власного виробництва через касу підприємства без застосування зареєстрованого, опломбованого в установленому   порядку та переведеного у фіскальний  режим роботи реєстратора розрахункових операцій  з розрахуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання  розрахункових операцій, а саме: 09.09.2005 р.  реалізовано Черненко В.С. металобрухт на суму 3 000 грн.; 11.05.2006 р. реалізовано Кебет Л.Д. металобрухт на суму 384 грн. Всього сума за реалізацію продукції не власного виробництва через касу підприємства без застосування реєстраторів  розрахункових операцій з оформленням  прибуткового касового ордера склала  3 384 грн.

Згідно  статті 1Закону  України  "Про  застосування  реєстраторів  розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"   від 06.07.1995 року № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами -   суб'єктами    підприємницької   діяльності    або    юридичними    особами    (їх  філіями, відділеннями,   іншими   відокремленими   підрозділами),   які   здійснюють   операції   з     розрахунків в  готівковій  та/або в безготівковій формі  (із  застосуванням  платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими  банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують  операції  купівлі-продажу іноземної   валюти.    Встановлення   норм    щодо    застосування    або    не застосування реєстраторів розрахункових операцій в інших законах не допускається.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 статті З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які-здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити  розрахункові  операції  на  повну  суму  покупки  (надання

послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені

у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з

роздрукуванням   відповідних   розрахункових   документів, що підтверджують

виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із

застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2)          видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або

відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму

проведеної операції;

3)          застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до

Державного   реєстру   реєстраторів   розрахункових   операцій,   з   додержанням

встановленого порядку їх застосування;

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2007 р. № 1776-Ш реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Таким чином, при продажу продукції не власного виробництва 09.03.2005.р. та 11.05.2006 р. на суму 3 000 грн. та 384 грн. відповідно КСП «Есмань» було зобов'язане здійснювати розрахункову операцію в готівковій формі з використанням реєстратора розрахункових операцій.

Тому відповідач правомірно застосував штрафну санкцію за  вказане правопорушення, прийнявши відповідне рішення 25.01.2007 року.

Позивач вважає, що до порушення, яке відбулося 09.09.2005 року (реалізація металобрухту Черненко В.С.) неможливо застосувати штраф, так як санкція є адміністративно-господарською  і відповідно до ст. 250 Господарського кодексу  України встановлений граничний  строк застосування санкцій  шість місяців від моменту виявлення  порушення, але не більше одного року з  дня порушення суб»єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил ведення господарської діяльності.

Таке твердження  позивача помилкове, так як порушення було виявлено лише під час проведення  правомірно відповідачем позапланової перевірки з 14.12.2006 р. по 11.01.2007 р.

Позивач також оскаржує податкове повідомлення-рішення від 25.01.2007 року  № /0 про застосування  штрафу в розмірі 33 796 грн. 49 коп. за самостійне відчуження активів, які перебувають в податковій заставі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про правомірність  позовних вимог в цій частині з  огляду на наступне :

При перевірці встановлено, що позивач при наявності податкової заборгованості, яка станом на 26.10.2004 року становила 86 699, 90 грн., що передбачає наявність податкової застави, мало місце відчуження активів (цукру) шляхом  видачі в рахунок погашення  заборгованості по заробітній платі працівникам підприємства. Як  зазначено в акті  перевірці, всього в період з 01.01.2005 р. по 24.03.2005 р. видано в погашення заборгованості  по заробітній платі та в рахунок  аліментів цукру на суму  11 602, 35 грн.  Всього за перевіряємий період виявлено факти відчуження активів  без дозволу  МДПІ, при необхідності  обов»язкового  письмового погодження з податковим органом (видача цукру в рахунок заробітної плати, аліментів та в рахунок взаєморозрахунків) на суму  33 796 грн. 49 коп. Відповідач визнав зазначені дії позивача  порушенням  та застосував фінансову санкцію.

Однак зазначений висновок  суперечить діючому законодавству.

Відповідно до п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-Ш  від 21.12.2000 р. (надалі Закон 2181). Право податкової застави виникає зокрема в разі  несплати у строки, встановлені цим  законом,  суми податкового зобов»язання  самостійно  визначеної платником  податків у податковій декларації, -  з дня наступного за останнім днем зазначеного строку.

Положення підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 в частині поширення  права податкової застави на будь-які види активів  платника податків  без врахування  суми його податкового  боргу  втратило чинність, як таке, що визнане неконституційним  на підставі Рішення Конституційного  суду № 2-рп/2005 від 24.03.2005 р.

Як зазначено в згадуваному Рішенні Конституційного Суду України, розмір податкової застави виходячи  із загальних  принципів права повинен відповідати сумі  податкового зобов»язання, що забезпечувало б  конституційну вимогу справедливості та розмірності.  Поширення  права податкової застави на будь-які види активів платника податків, яка перевищує суму податкового зобов»язання чи податкового боргу, може призвести до позбавлення  такого платника не тільки  прибутків, а й інших активів, ставлячи під загрозу  його подальшу  підприємницьку діяльність аж до її припинення.

З матеріалів справи вбачається, що при податковому боргу позивача станом на 26.10.2004 року в розмірі  86 699 грн. 90 коп. податкова застава була примінена на всі активи позивача. Так, станом на 01.10.2004 року основних фондів  позивача обліковується на 14 247 665, 06 грн., станом на 30.09.2006 р. – на суму 11 589 099, 03 грн. і податкова застава неадекватна  сумі податкового боргу, а тому  неправомірна.

Відповідно до витягу, наданого реєстратором інформаційним  центром Міністерства  юстиції м. Суми  про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого  майна, за ДСП «Некрасівське» (правонаступник якого є позивач) в податковій заставі значиться все рухоме та нерухоме  майно.

Відповідно до статей 7, 13 Закону України  «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від  18.11.2003 року № 1255-1У встановлено обов»язок  обтяжувача  здійснити опис  предмета  обтяження для  ідентифікації рухомого майна  як предмета.

З матеріалів справи вбачається, що опис заставленого майна  взагалі відсутній, а тому податковий орган не вправі  вимагати погодження  відчуження усіх активів без виключення.

Відповідач після прийняття рішення Конституційним Судом, яке є обов»язковим, до виконання на території України, не усунув порушень щодо податкової  застави, чим  продовжував  порушувати права позивача.

Крім того, відповідно до п.п. 8.6.2 п.8.6 ст. 8 Закону 2181 не потребує  узгодження з податковим органом  відчуження готової продукції, товарів та  товарних запасів, робіт і послуг за кошти за цінами не нижче звичайних.

Цукор відпускався за звичайними цінами, як свідчать накладні на відпуск товару, і посилання на факти заниження вартості цукру в акті перевірки відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.      Позов задовольнити.

2.  Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Глухівської міжрайонного державної податкової інспекції від 25.01.2007 року № /0 про застосування штрафної санкції в розмірі 33 796 грн. 49 коп.

3.          В задоволенні позову про визнання недійсним рішення Глухівської міжрайонного державної податкової інспекції від 25.01.2007 року № /0  в частині застосування штрафної санкції в розмірі 15 000 грн. – відмовити.

4.          В частині позовних вимог про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення  від 25.01.2007 року № /0 – провадження закрити.

5. Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

6.  Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено цим  Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.