СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.07                                                                                 Справа № 18/593пн

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом відкритого акціонерного товариства «Ремекс», м. Луганськ

до  міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», м. Луганськ

про:           визнання права власності на нерухоме майно та спонукання зареєструвати право власності на нерухоме майно.

за участю представників сторін:

від позивача:                        Клінчев О.А. – керуючий санацією, паспорт, ухвала від 14.12.2006;

від відповідача:                 не прибув.

Суть спору: позивачем, з урахуванням уточнень від 30.01.2007, заявлено вимоги:

-          про визнання за ним права власності на об’єкти нерухомості: будівлю виробничу з навісом (ЦСО) загальною площею 3770,4 м2 (за даними техпаспорту літери: «А-1», «А-3», «Б»), яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-ж, та автогараж загальною площею 186,8 м2 (за даними техпаспорту літера «А-1»), який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-з;

-          про спонукання відповідача зареєструвати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що він не є належним відповідачем по справі.

В судовому засіданні 02.02.2007 було оголошено перерву до 05.02.2007 (09.55).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивача, як юридичну особу, зареєстровано 17.10.1995 у виконавчому комітеті Луганської міської ради (рішення № 84/4728).

Позивача було засновано відповідно до рішення Фонду державного майна України (наказ від 29.09.1995 № 23-ОМ) шляхом перетворення малого державного підприємства «Ремекс»у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указів Президента України від 26.11.1994 № 699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів»та від 19.05.1995 № 382/95 «Про створення Державної холдингової компанії «Луганськтепловоз».

Згідно п. 3.5. статуту позивача (в редакції станом на 17.10.1995), останній є власником майна, переданого йому засновником у власність та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Позивач зазначив, що при його створенні, засновником –Фондом державного майна України до статутного фонду ВАТ «Ремекс»(у власність) було передане майно малого державного підприємства «Ремекс», в тому числі об’єкти нерухомості щодо яких заявлено позовні вимоги.

Вказані об’єкти з 1995 року знаходяться у законному володінні позивача та перебувають на його балансі.

Однак, інвентаризаційні описи основних засобів, які складалися при приватизації майна малого державного підприємства «Ремекс», позивачем втрачені.

Фонд державного майна України листом від 06.09.2006 № 10-21-12559 повідомив позивача про те, що у нього також відсутні вказані інвентаризаційні описи основних засобів.

Відповідач (БТІ) письмово повідомив суд, що на час розгляду справи право власності на зазначені об’єкти нерухомості, ні за ким не зареєстровано.

Нерухоме майно щодо якого заявлено позовні вимоги перебуває на балансі позивача, що підтверджується балансами позивача станом на 01.01.1998 (баланси на більш ранню дату у позивача не збереглися) та станом на 01.01.2007, наказом Фонду державного майна України від 17.07.1996 № 16-ДПК «Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих підприємств, розшифровками статті балансу «основні засоби», актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 27.09.1995, який затверджено Фондом державного майна України.

Вказане майно було передано до статутного фонду позивача його засновником в 1995 році (при приватизації) і знаходиться у правомірному володінні позивача більш 10 років.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується право власності позивача на вищевказане майно.

Однак, враховуючи втрату інвентаризаційних описів основних засобів, які складалися при приватизації майна малого державного підприємства «Ремекс», суд застосовує, як додаткову підставу визнання права власності за позивачем, набувну давність (ст. 344 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідач не визнає те, що позивач є власником майна і тому, він є належним відповідачем по справі.

За таких обставин, вимоги про визнання права власності на об’єкти нерухомості, підлягають задоволенню.

Позивач листом від 30.10.2006 № 26-33/71б звернувся до відповідача з проханням зареєструвати за ним право власності на вищевказані об’єкти нерухомості.

Відповідач листом від 03.11.2006 № 15/43-2342 відмовив позивачу в реєстрації за ним права власності оскільки позивачем не було надано відповідачу необхідних правовстановлюючих документів, які передбачені переліком (додатком № 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. п. 1.3. Тимчасового положення про порядок державної  реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами та доповненнями), державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

З матеріалів справи вбачається, що об’єкти нерухомості не могли бути зареєстровані відповідачем, оскільки позивачем не було надано відповідачу необхідних правовстановлюючих документів, які передбачені переліком (додатком № 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення).

Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, вимоги про спонукання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача в зв’язку з тим, що спір виник внаслідок його неправильних дій (неподання необхідних документів відповідачу).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати право власності за відкритим акціонерним товариством «Ремекс», м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, ідентифікаційний код 19073680, на об’єкти нерухомості:

-          будівлю виробничу з навісом (ЦСО) загальною площею 3770,4 м2 (за даними техпаспорту літери: «А-1», «А-3», «Б»), яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-ж;

-          автогараж загальною площею 186,8 м2 (за даними техпаспорту літера «А-1»), який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-з.

3.          Зобов’язати міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» (м. Луганськ, пл. Революції, 2),  після набрання даним рішенням законної сили зареєструвати за відкритим акціонерним товариством «Ремекс» (м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, ідентифікаційний код 19073680), право власності на об’єкти нерухомості:

-          будівлю виробничу з навісом (ЦСО) загальною площею 3770,4 м2 (за даними техпаспорту літери: «А-1», «А-3», «Б»), яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-ж;

-          автогараж загальною площею 186,8 м2 (за даними техпаспорту літера «А-1»), який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107-з

4.          Судові витрати покласти на позивача.

05 лютого 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 09 лютого 2007 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                                  В.В. Корнієнко