ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 6/170н-ад.
Суддя Василенко Т.А.,  розглянувши матеріали справи за позовом
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Попасна Луганської
Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області,
про  скасування рішення
участю представників сторін:
позивача -ОСОБА_2, дов. НОМЕР_1 від 06.09.06.;
відповідача -Кострова О.С., дов. № 1162/07-04 від 07.03.07. ,
№ 2202/03-23 від 20.04.07.;
судовому засіданні 11.05.2007. було оголошено перерву до 17.05.2007.
Обставини справи:  позивач звернувся з вимогами, за якими просить
скасувати як незаконне та необґрунтоване рішення відповідача НОМЕР_2 від
05.03.2007. про застосування до ПП ОСОБА_1 фінансових санкції у вигляді штрафу
у сумі 176 грн. 08 коп. та пені у сумі 108 грн. 77 коп.
Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Луганської
області від 26.03.07 згідно положень Кодексу адміністративного судочинства  України.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву НОМЕР_3 від
03.10.06. та пояснення за якими проти позову заперечує, посилаючись на
Підприємець ОСОБА_1 працює на спрощеній системі оподаткування,
згідно патенту НОМЕР_4.
Порядок сплати страхових внесків суб'єктами підприємницької
діяльності, що обрали спрощений спосіб оподаткування, урегульований  Законом України від 09.07.2003р. №1058-IV
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” (далі -Закон № 1058).
Згідно плану перевірок, відповідача здійснив перевірку
правильності обчислення, повноти нарахування зобов'язань по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.04.05. по
07.02.07. ПП ОСОБА_1, за результатами
перевірки було складено акту НОМЕР_5 від 08.02.07. та донараховано
позивачу внесків: за тарифом 32,3%, 31,8% в сумі 1 696 грн. 92 коп., та за
тарифом 2% - 105 грн. 38 коп.
Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №
1058/ІV (далі - Закон) "Страхувальниками вiдповiдно до цього Закону є:
роботодавцi: пiдприємства, установи i органiзацiї, створенi вiдповiдно до
законодавства України, незалежно вiд форми власностi, виду дiяльностi та
господарювання, об'єднання громадян, профспiлки, полiтичнi партiї (у тому числi
фiлiї, представництва, вiддiлення та iншi вiдокремленi пiдроздiли зазначених
пiдприємств, установ, органiзацiй, об'єднань громадян, профспiлок, полiтичних
партiй, якi мають окремий баланс i самостiйно ведуть розрахунки iз
застрахованими особами), фiзичнi особи - суб'єкти пiдприємницької дiяльностi та
iншi особи (включаючи юридичних та фiзичних осiб - суб'єктiв пiдприємницької дiяльностi,
якi обрали особливий спосiб оподаткування (фiксований податок, єдиний
податок, фiксований сiльськогосподарський податок, придбали спецiальний
торговий патент), якi використовують працю фiзичних осiб на умовах трудового
договору (контракту) або на iнших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивiльно-правового характеру, - для осiб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 статтi 11 цього Закону".
Відповідно до п. 1 ч. 8 Прикінцевих положень Закону страхові
внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками
та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" ( 400/97-ВР).
Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону, усі платники незалежно від форм
власності і господарювання, а також від обраної системи оподаткування
зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників
страхові внески та сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.
З огляду на викладене, відповідач зазначає, що усі платники
незалежно від форми власності і господарювання, а також від обраної системи
оподаткування зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці
працівників страхові внески та сплачувати їх у встановлені строки та у повному
За кожен базовий звітний період (згідно п. 6 ст. 20 Закону -це
календарний місяць) відповідач повинен був як роботодавець надавати звітність
територіальним органам ПФУ в терміни, у порядку і формі, встановлених ПФУ.
Позивачем вказані вимоги Закону виконані не були, вказаними діями
ОСОБА_1 позбавила своїх працівників страхового стажу.
До страхувальників за порушенням норм законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові
санкції відповідно до ст.. 106 Закону -1058.
Так,  відповідно до ч.9 ст.
106 Закону у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або
несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі
донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф
залежно від строку затримки платежу у відповідних розмірах.
В той же час, рішення виноситься одне на всю суму сплаченої
(погашеної) недоїмки за період з 1 до 30 календарного дня незалежно від
кількості випадків сплати за вказаний період.
Розрахунок цієї санкції здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника страхових внесків.
Відповідач також вказує на те, що позивач не тільки не надавала
звітності (форма 23 -за найману працю) але і позбавила своїх працівників
страхового стажу, оскільки вона не сплачувала страхові внески до Пенсійного
В той же час, відповідач вказує, що станом на 03.02.07. позивачем
погашено борг у сумі 1 516 грн. 54 коп. погашено згідно акту НОМЕР_5 від
вищевикладеного відповідач вважає, що рішення НОМЕР_2 від 05.03.2007.
відповідає вимогам чинного законодавства, а позовна заява  не підлягає задоволенню.
Позивач заперечує проти
доводів відповідача у заперечення та доповненнях до заперечень (здано до
суду 16.04.2006. і 24.04.07).
Сторони не досягли примирення.
Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд
дійшов до наступного.
Рішенням НОМЕР_2 від 05.03.2007., підписаного начальником
Управління Пенсійного Фонду України в Попаснянському районі до відповідача -СПД
ОСОБА_1 була застосована фінансова санкція та нарахована пеня за несплату
(неперерахування), несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальником
або органом Пенсійного фонду.

Відповідно до вказаного рішення позивач повинен сплатити
штраф  у розмірі 176 грн. 08 коп. і пеню
у розмірі 108 грн. 77 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:
оскільки він є платником єдиного податку на підставі Закону України «Про
державну підтримку малого підприємництва»від 19.10.2000. № 2063-111 та Указу
Президента України від 28.06.1999. № 746/66 „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»( далі
-Указ),  і не є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим, на його думку він
звільняється від сплати вказаних внесків та не
повинен  надавати відповідну
звітність.

У складеному відповідачем
акті НОМЕР_5 від 08.02.07. визначено, що за результатами перевірки за
період з 01.04.05. по 07.02.07. було донараховано 1 802 грн. 30 коп., в тому
числі: по тарифу 32% - 1 696 грн. 92 коп., по тарифу 2% - 105 грн. 38 коп.

У акті також зазначається, що за вказаний період відповідачу
надійшло страхових внесків від оплати патенту у сумі 162 грн. 50 коп., також
безпосередньо було сплачено внесків у сумі 123 грн. 26 коп. Виходячи з
наведеного, позивач вважає, що загальна сума недоїмка станом на 07.02.07.
складає 1 516 грн. 54 коп., яка у повному обсязі сплачена 03.03.07.

В той же час, за результатами перевірки відповідачем було винесено
рішення щодо позивача про накладення на останнього фінансових санкцій у вигляді
штрафу -176 грн. 08 коп. та пені -108 грн. 77 коп.

Нарахування вказаних санкцій на думку позивача є необґрунтованим,
оскільки нараховані на завищену суму донарахованих та несплачених внесків(1 892
грн.02 коп., замість 1 516 грн. 54 коп.)

Також, позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на  ст.242 ГК України і зазначає, що відповідачем
застосовані фінансові санкції, що
перевищують 50% розміру  недоїмки,
що утворилась.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення ПФУ  в Попаснянському районі Луганської області
НОМЕР_2 від 05.03.07.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених вище.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону 1058-ІУ страхувальниками,
тобто платниками страхових внесків, є
роботодавці :   підприємства,
установи і організації, створені відповідно до законодавства України,  незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, об'єднання
громадян,   профспілки,   політичні
партії (у тому числі  філії,
представництва,   відділення  та
інші  відокремлені  підрозділи
зазначених підприємств,
установ,    організацій,    об'єднань
громадян,    профспілок,
політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки їх
застрахованими  особами),   фізичні
особи  -   суб'єкти
підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,   які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований  податок,
єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору  (контракту)
або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті
11 цього Закону  тощо.

Підпунктом 6 пункту 2 статті 17 Закону № 1058-ІУ встановлено, що
страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові внески.

Розділом 4  Інструкції про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою правління
ПФУ від 19.12.03 № 21-1 та  затвердженої  в Міністерстві юстиції України 16.01.04 №
64/8663 (далі -Інструкція), передбачено, що розміри страхових внесків на
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування  встановлюються
відповідно  до Закону України від
26.06.97 № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування»та  для  платників, зазначених  у пункті 1 статті 14 Закону № 1058-ІУ
(підпункту 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Інструкції) становить 32 відсотки суми
фактичних витрат на оплату  праці.

Відповідно до пункту 6 статті
20 Закону № 1058-ІУ та підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Інструкції)
страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за
відповідний  базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктами 3,4,6 статті 18 Закону 1058-ІУ встановлено, що :

3.Страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

4.Страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що  складають
систему оподаткування. На ці  внески не
поширюється податкове законодавство.

5.Законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати та сплачувати в
установлені строки та у повному обсязі страхові внески визначено п.6 ч.2 ст. 17
Закону 1058- ІУ. Будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в
установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які
обрали спрощену систему оподаткування, законом не надано.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці
правовідносини лише у випадках, передбачених Законом 1058-ІУ, або в частині, що
не суперечить цьому Закону. Згідно з ч. 4 ст. 18 даного Закону, страхові внески
не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно з пунктом 15 прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ до
приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України
та інші нормативно-правові  акти
застосовуються в частині, що суперечить цьому Закону.

Аналізуючи наведені вище норми можна зробити висновок, що
обов'язковість нарахування та сплати збору на загальнообов'язкове пенсійне
страхування не пов'язується із статусом платника податку як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Крім того, необхідно зазначити, що стаття 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва»встановлює пільги, зокрема, звільнення від сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування суб'єкта малого підприємництва
тільки в сфері його підприємницької діяльності. Визначення поняття
«Підприємницька діяльність»дається у статті 42 ГК України. За змістом цієї
норми права, підприємницька діяльність -це безпосередня самостійна
систематична, на власний ризик, діяльність по виробництву продукції, виконанню
робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку.

Як було вказано вище, відповідачем проводилася перевірка  правильності обчислення, повноти нарахування
зобов'язань по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за
період з 01.04.05. по 07.02.07. ПП ОСОБА_1, за результатами  перевірки було складено акту НОМЕР_5 від
08.02.07. та донараховано позивачу внесків: за тарифом 32,3%, 31,8% в сумі 1
696 грн. 92 коп., та за тарифом 2% - 105 грн. 38 коп. (усього 1 802 грн. 30
коп.).

Також у акті вказано, що відповідно до наданих позивачем
розрахунків зобов'язань зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, зобов'язання СПД ОСОБА_1 за період квітень 2005 -лютий
2007 складають 126 грн. 76 коп.

Окрім цього, за обліковий період перераховано 123 грн. 26 коп. та надійшло
від сплати фіксованого податку 162 грн. 50 коп.

Як вбачається із рішення НОМЕР_2 від 05.03.2007., фінансова
санкція та пеня застосовані до позивача,
за несплату (неперерахування) несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перарахування) страхувальниками внесків, в тому числі донарахованих
страхувальниками або органом Пенсійного фонду на підставі п.2 ч.9 ст. 106
Закону -1058.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону передбачено, що за  несплату
(неперерахування)  або  несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових
внесків,  у тому  числі
донарахованих  страхувальниками  або
територіальними органами
Пенсійного фонду,  накладається
штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

-  10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених
сум -  у
разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

-  20 відсотків
зазначених  сум  -  у
разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90
календарних днів.        Одночасно
на  суми
своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових  внесків
і

фінансових  санкцій  нараховується
пеня  в розмірі 0,1 відсотка
зазначених сум коштів,  розрахована за
кожний день прострочення платежу.

Пунктом 13 статті 106 Закону визначено, що про нарахування пені та
накладення штрафів,  передбачених
частинами  дев'ятою  і
десятою  цієї   статті,
посадові   особи виконавчих  органів
Пенсійного  фонду  в
порядку,  встановленому правлінням
Пенсійного фонду,  виносять рішення, які
протягом трьох робочих  днів  із
дня  їх  винесення надсилаються страхувальнику, банку
чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені  та
штрафів,  передбачених  частинами
дев'ятою  і десятою цієї
статті,  підлягають сплаті
страхувальником, банком чи організацією,
яка здійснює виплату і
доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих
днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При

цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк
чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до
вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку зодночасним    обов'язковим    письмовим
повідомленням   про   це

відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

В той же час, згідно  п.
9.3.4.  «Інструкції про порядок
обчислення і сплату страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України»за донарахування органом Пенсійного фонду або страхзуваальником сум
своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається
відповідни й штраф, який оформлюється рішенням. Підставою для прийняття рішення
є акт перевірки,акті звірки та розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Рішення про
застосування  штрафу за наслідками
розгляду акта та інших матеріалів про
порушення  приймає  начальник
управління Пенсійного фонду України в районі,  місті, районі у місті або його заступник.  Рішення приймаються  за
встановленою  формою  у  двох
примірниках.

Рішення органу Пенсійного фонду про накладення штрафу є виконавчим
документом.

Згідно п.9.9. Інструкції, у разі, якщо страхувальник отримав
рішення про накладення штрафу і не сплатив зазначені в них суми протягом десяти
робочих днів, а також не оскаржив це рішення чи не повідомив у цей строк
відповідний орган  Пенсійного фонду про
його оскарження, воно передається для виконання органу державної виконавчої
служби та страхувальнику.

В той же час слід визначити, що відповідачем  необхідні внески  за період з 01.04.05. по 07.02.07. не
нараховувалися та не перераховувалися, що привело до застосування до позивача
штрафу  у розмірі 176 грн. 08 коп. і пені
у розмірі 108 грн. 77 коп. за рішенням НОМЕР_2 від 05.03.2007.

Нарахування вказаних сум є обґрунтованим та відповідає даним
картки особового рахунку платника страхових внесків.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких базуються її вимоги та заперечення.

Позивачем, вимоги за позовом не доведені, у зв'язку з чим суд
вважає позовні вимоги такими що не підлягають до задоволення, з віднесенням
судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158
- 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанову
складено у повному обсязі та підписано 18.05.2007 у відповідності до вимог ст.
167 КАС України.

Суддя
Т.А.Василенко

Спеціаліст
Т.В.Шкуть