ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.

№ 8/4210

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ “Транспортна компанія
“Луганськзовніштранс”

на постанову

від 20.03.07 Житомирського  апеляційного господарського суду

у справі

№ 8/4210 господарського суду  Хмельницької області

за позовом

СПД ОСОБА_1

до

ТзОВ “Транспортна компанія
“Луганськзовніштранс” СПД ОСОБА_2

про

стягнення 14852,78 грн.

у
справі взяли участь представники

позивача:
ОСОБА_3,  ВСТ НОМЕР_1; ОСОБА_4, НОМЕР_2

відповідача
-1: ОСОБА_6 довір. від 20.03.07

відповідача-2
: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 29.08.06 (суддя Степанюк А.Г.), залишеним без змін
постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 20.03.07 (колегія
суддів: Ляхевич А.А., Зарудяної Л.О., Щепанської Г.А.), позовні вимоги про
стягнення заборгованості в сумі 14852,78 грн., що виникла на підставі
невиконання відповідачем -1 договорів -заявок на  перевезення
вантажу від 16.09.05 б/н та від 20.09.05 б/н. задоволені. З відповідача
-2, як з солідарного боржника за договором поруки від 01.11.05,  стягнуто 100 грн.

Судові акти мотивовані невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за договором. Суди встановили, що між позивачем
та відповідачем -1 склалися правовідносини, які кваліфікуються як організація
транспортно- експедиційних послуг, тому
розмір плати експедиторові регламентується, згідно  ст. 931 ЦК України, договором транспортного
експедирування.

Відмова в задоволенні зустрічного
позову мотивована тим, що в ньому мова іде про земельну ділянку, що
використовується під складування будматеріалів і автостоянку. Первісні позовні
вимоги не стосуються землі під об'єктами нерухомості.

В поданій касаційній скарзі ТзОВ
“Транспортна компанія “Луганськзовніштранс” просить скасувати прийняті у справі
судові акти, справу направити на новий розгляд до господарського суду
Луганської області за підсудністю.

Скаржник вважає, що судами порушені
і неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

В скарзі зазначено, що на момент
укладення договору поруки від 01.11.05 між позивачем та відповідачем -1 жодних
зобов'язань відповідача -1 перед позивачем не існувало і тому не могло існувати
зобов'язань щодо їх забезпечення. ТзОВ “Транспортна компанія
“Луганськзовніштранс” ніколи не мала договірних відносин в ПП ОСОБА_2. Тобто
судом неправильно застосовано ст. 553 ЦК України.

За порушення норм процесуального права
скаржник вважає те, що він не був
повідомлений належним чином про час і місце слухання справи при
прийнятті рішення судом першої інстанції, оскільки процесуальні документи
надсилалися АДРЕСА_3

Наголошує, що судом безпідставно
залучено в якості другого відповідача ПП ОСОБА_2, чим порушено ст. 15 ГПК
України щодо визначення підсудності справи. Таким чином, на думку
скаржника,  справа мала розглядатися у
господарському суду Луганської області .

Суд апеляційної інстанції не
звернув увагу на те, що відповідачем-1 було заявлене клопотання про відкладення
розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга  не  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні
або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлене наступне .

23.09.2005р. позивач -Приватний
підприємець ОСОБА_1 отримав від Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Транспортна   компанія   "Луганськзовніштранс"  договір-заявку на  перевезення
вантажу  №б/н  від
16.09.2005  р. ( а.с.17).

У відповідності до цього
договору-заявки  позивач взяв   на
себе зобов'язання   перевезти   з
Італії   в   Україну вантаж.

До виконання своїх обов'язків за
вищезазначеним договором - заявкою, підприємцем ОСОБА_1 залучено в якості
перевізника ОСОБА_4.

Зобов'язання позивача за
договором-заявкою від 16.09.2005р. виконано, доставлено вантаж (фурнітура для
надувних лодок) до місця призначення - АДРЕСА_1 фактичному замовнику перевезень
вантажу - Спільному українсько-французькому підприємству ТОВ
"Фіорд-Бот" (міжнародні товарно-транспортні накладні НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5 та ПП НОМЕР_6, ПП НОМЕР_7, ПП НОМЕР_8, ПП НОМЕР_9 (а.с.12-16,
18-21) .

За договором-заявкою №б/н від
20.09.2005 р підприємець ОСОБА_1 взяв на себе обов'язок перевезти з Італії в
Україну обладнання, завантажившись 23-26.09.2005 р. в Італії. Ставку фрахту за даною заявкою
встановлено в еквіваленті 500 євро плюс вартість печаток та митного оформлення.

Про виконання позивачем своїх
зобов'язань за заявкою від 20.09.2005р. свідчать міжнародна товарно-транспортна
накладнаНОМЕР_10 (а.с.100) та ПП НОМЕР_11(а.с.101), а також довідка Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_5(а.с.94), яка є експедитором за договором
НОМЕР_12  з організації
транспортно-експедиційних послуг від 19.09.2005 р., укладеним між нею та
фактичним замовником (клієнтом) - ВАТ "Рівнеголовпостач" (а.с.96-99),
яка виконувала замовлення за заявкою до вказаного договору від 19.09.2005 р.
(а.с.95). В цій же довідці зазначено, що згідно договору заявки від 20.09.2005
р. експедитором СПД ОСОБА_5 виступило ТОВ "Транспортна компанія
"Луганськзовніштранс", перевізником підприємець ОСОБА_4, експедитором
перевізника підприємець ОСОБА_1.

Вантаж було отримано повністю, без
пошкоджень та в узгоджені терміни, розрахунки з ТОВ "ТК
"Луганськзовніштранс" були проведені вчасно та в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду апеляційної інстанції,  що між
підприємцем   ОСОБА_1   та
Товариством   з   обмеженою
відповідальністю "Транспортна
компанія
"Луганськзовніштранс"
склалися правовідносини,
які  слід кваліфікувати як
транспортне експедирування.

Так,  згідно ст.929
Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування
одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої"
сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором
послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

У відповідності до статті 931
Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором
транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

ТзОВ "ТК
"Луганськзовніштранс" не провів оплату наданих позивачем послуг за
договором-заявкою №б/н від 16.09.2005р.- 23.10.2005 р. та за договором-заявкою
№б/н від 20.09.2005-26.10.2005р.

Нормами Цивільного кодексу України,
зокрема ст.ст.526 та 525, передбачено, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не   встановлено договором або
законом.

У відповідності до статті 612
Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Посилання скаржника на те, що суд
безпідставно взяв до уваги договір поруки та залучив до участі у справі ПП
ОСОБА_2, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на таке.

Статтею   194
Господарського  кодексу  України
передбачено,   що  виконання господарського
зобов'язання може бути покладено в цілому або в частині на третю особу, що не є
стороною у зобов'язанні.

Статтею 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання

зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Між Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 було укладено
в письмовій формі договір поруки від 01.11.2005р. (а.с.9-10), згідно якого
остання зобов'язалась як поручитель відповідати перед підприємцем ОСОБА_1
частково за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю
"Транспортна компанія "Луганськзовніштранс" своїх зобов'язань ,
а саме на суму 100грн.

Вказаний договір поруки від
01.11.2005р. не визнаний у встановленому порядку недійсним.

Таким чином попередні судові
інстанції дійшли обгрунтованого висновку, що договір поруки між СПД ОСОБА_1 та
СПД ОСОБА_2 не суперечить нормам чинного законодавства.

Окрім того, як передбачено частиною
третьою статті 548 Цивільного кодексу України, якою встановлені загальні умови
забезпечення виконання зобов'язання, недійсність правочину щодо забезпечення
виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання.

Також не приймаються твердження
скаржника про порушення судом першої інстанції положень щодо територіальної
підсудності даної справи, оскільки відповідно
до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у
спорах, що виникають при укладанні , зміні та розірванні господарських
договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються
господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором
здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно,
виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що
виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також
справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Частиною третьою статті 15
Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у спорах за
участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

З урахуванням зазначених положень
процесуального законодавства, розгляд даної справи здійснювався господарським
судом за місцезнаходженням другого відповідача - Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, м.Хмельницький саме за вибором позивача, що не суперечить
нормам чинного процесуального права.

Посилання скаржника на те, що він
не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді
першої інстанції було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, якою
встановлено, що це твердження спростовується матеріалами справи, а саме,
поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції особисто директору
Янгазову А.Ю., що надсилались АДРЕСА_2, а відповідно до ст. 1115 ГПК
України до повноважень касаційної інстанції не відноситься здійснення
переоцінки доказів у справі.

Також не можуть бути взяти до уваги
посилання скаржника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не
задовольнив клопотання представника скаржника про перенесення розгляду справи з
огляду на таке. Від  відповідача -1 в
судовому засіданні від 13.03.07 був присутній його представник ОСОБА_6,ё який
знав, що в засіданні було оголошено перерву до 20.03.07 об 16 год. 15 хв.(
а.с.90). Винесення ухвали з цього приводу чинним процесуальним законодавством
не передбачено.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження за
результатами їх касаційного перегляду а тому
підстав для скасування прийнятих у справі судових актів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ “Транспортна
компанія “Луганськзовніштранс” залишити без задоволення, рішення господарського
суду Хмельницької області від 29.08.06 та постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 20.03.07 у справі № 8/4210 господарського суду  Хмельницької області -без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун