ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.
Справа № 11/97-07-2245

Колегія   суддів   Одеського   апеляційного   господарського  суду   у   складі:

Головуючого                                                                       Єрмілова Г.А.

Суддів :                                                                                Воронюка О.Л.

Лашина В.В.

при секретарі                                                                                 Кіценко В.С.

за участю представників сторін:

від ДП „ОМТП” -  Орєшкової Н.В., довіреність №020/7-1 від 03.01.07р.; Товкус Т.С., довіреність №020/7-298 від 30.03.07р.;

від ДП „Чабанка” - Гальперіна О.Ю., довіреність №б/н від 30.05.07р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” (ДП „ОМТП”)

на рішення господарського суду Одеської області від 25.05.07р.

по справі  № 11/97-07-2245

за первісним позовом ДП „ОМТП”

до Дочірнього підприємства „Чабанка” Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА” (ДП „Чабанка”)

про тлумачення умов договору

та за зустрічним позовом ДП „Чабанка”

до ДП „ОМТП”

про тлумачення умов договору

За клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2007року ДП "ОМТП” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про тлумачення змісту п.3.2 договору управління майном КД-8471 від 23.01.2006 р. в редакції договору КД-8471/2 про внесення змін та доповнень до договору від 22.11.06 р., укладеного    між    ДП    "Чабанка"   та  ДП   "ОМТП", стосовно того, який календарний період (місяць, квартал, рік) слід вважати    розрахунковим    для    виставлення    позивачем    відповідачу    рахунків    по зобов'язанню з компенсації 100% суми нарахованої бухгалтерської амортизації та в який термін (один раз на місяць, квартал, рік) такі рахунки повинні сплачуватись відповідачем.

У травні 2007 року ДП „Чабанка” звернулось до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить:

1. Дати тлумачення змісту абзацу другого та третього пункту 1.6. договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006 року - визначення поняття „вигоди установника управління" та поняття   „позитивний  фінансовий результат” відповідно до яких:

- вигода установника управління (Одеського Порту) - це позитивний фінансовий результат Управителя, який формується на підставі отриманих ним доходів та здійсненних ним витрат (без врахування амортизаційних нарахувань на основні засоби).

2. Надати тлумачення змісту п.3.2. договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006р. у редакції договору №КД-8471/2 від 22.11.2006 року, згідно якого:

- розрахунковим періодом для виставлення Державним підприємством „Одеський морський торговельний Порт" Дочірньому підприємству „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" рахунків по зобов'язанню з перерахуванню вигоди слід вважати календарний рік;

- рахунки Державного підприємства „Одеський морський торговельний Порт" з перерахування Дочірнім підприємством „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" вигоди по Договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006р. у редакції Договору №КД-8471/2 від 22.11.2006 року, мають бути виставлені у розмірі фактично отриманої вигоди за календарний рік;

- рахунки Державного підприємства „Одеський морський торговельний Порт" з перерахуванню вигоди повинні сплачуватись Дочірнім підприємством „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" один раз на рік.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.05.2007 р. (суддя Власова С.Г.) первісний позов ДП „ОМТП” задоволено частково у частині надання тлумачення пункту п.3.2 договору. В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ДП „Чабанка” задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ДП „ОМТП” подало апеляційну скаргу, де просить рішення скасувати та прийняти нове рішення по цій справі, яким:

1)задовольнити позовні вимоги Одеського порту та розтлумачити  п.3.2 договору

управління  майном  КД-8471   від  23.01.2006  р.  в  редакції договору   КД-8471/2  про

внесення   змін   та   доповнень   від   22.11.06   р.   в   частині   визначення   того,   який

календарний    період    (місяць,    квартал,    рік)    слід    вважати    розрахунковим   для

виставлення портом ДП „Чабанка” рахунків по зобов'язанню з компенсації 100%  суми нарахованої бухгалтерської амортизації та в який термін (один раз на місяць, квартал, рік) такі рахунки повинні сплачуватись ДП „Чабанка”;

- у задоволенні зустрічного позову ДП „Чабанка” відмовити;

2) судові витрати у справі покласти на ДП „Чабанка”.

Підставами для скасування зазначеного рішення господарського суду від 25.05.2007р. порт вважає:

-          неповне з'ясування господарським судом обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи;

-          - недоведеність   обставин,  які   мають  значення  для  справи ,   які господарський суд визнав встановленими;

-          невідповідність висновків, викладених у рішенні від 25.05.2007 р. обставинам справи;

-          порушення та неправильне застосування судом І інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ДП "ОМТП" доводить, що:

-          місцевим господарським судом при винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог Одеського порту сам позов був фактично залишений без розгляду, а питання, поставлені перед судом в первісному позові, взагалі не були вирішені;

-          суд І інстанції припустився порушення приписів ст.60 ГПК України, оскільки при розгляді зустрічної позовної заяви ДП „Чабанка” не дав належної оцінки тому, що в провадженні господарського суду вже знаходилась справа № 11/97-07-2245 за участю тих самих сторін (Одеським портом та ДП "Чабанка" ТОВ "Елва СПА"), про той же предмет (тлумачення умов п.3.2 Договору в редакції договору КД-8471/2 про внесення змін та доповнень від 22.11.06 р.) і з тих же підстав (різне тлумачення сторонами умов договору), та зустрічна позовна заява фактично повторювала (а не була взаємно пов'язаною з первісним позовом, як цього вимагає закон) первісні позовні вимоги Одеського порту. Відтак, такі зустрічні позовні вимоги, відповідно до господарсько-процесуальних норм не підлягали розгляду та господарський суд повинен був залишити зустрічний позов без розгляду;

-          приймаючи рішення щодо тлумачення понять "вигода установника управління" та "позитивний фінансовий результат", суд І інстанції, всупереч дійсних обставин справи та норм матеріального права, без з'ясування усіх обставин справи, зробив неправомірний та безпідставний висновок про те, що поняття вигода Одеського порту та фінансовий результат Управителя від експлуатації майна є тотожними, підміняє одне поняття (вигода Установника - Одеського порту) іншим (фінансовий результат Управителя від експлуатації майна);

-          місцевий господарський суд, необґрунтовано заперечуючи встановлений в п.3.2 договору обов'язок ДП „Чабанка” здійснювати розрахунки перед портом по зобов'язанню з компенсації суми податку на землю та 100% суми нарахованої бухгалтерської амортизації, та даючи тлумачення п.1.6 та п.3.2 договору в частині визначення поняття та порядку перерахування вигоди, здійснює вільне, одностороннє встановлення нового змісту цих пунктів договору та розтлумачує його неіснуючі умови.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ДП „ОМТП” не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2006 року поміж ДП „ОМТП” (Установник) та   ДП „Чабанка” (Управитель) було укладено договір управління майном №КД-8471, предметом якого є передача портом майна комплексу ВВК „Чабанка", розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.м.т. „Чорноморське", вул. Гвардійська, 50 в управління ДП „Чабанка”.

Відповідно до п.1.2 договору майно передається Управителю для надання комплексу послуг з відпочинку, лікувально-діагностичного і реабілітаційного оздоровлення та інших супутніх послуг, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 1.3 договору обумовлено, що вигодонабувачем за договором від 23.01.06р. є Установник.

Метою управління майном є отримання максимальної вигоди Установником управління від використовування майна, яке передається в управління, а також досягнення позитивного фінансового результату.

Під вигодою Установника розуміється різниця між доходами, одержаними Управителем, від управління майном і витратами Управителя, пов'язаними з цим майном, відображеними в звіті Управителя, згідно п.2.1.6 договору, з урахуванням норм чинного законодавства України по веденню бухгалтерського і податкового обліку .

Під фінансовим результатом від експлуатації майна розуміється вигода Установника за вирахуванням сум нарахованої Установником бухгалтерської амортизації і податку на землю по зазначеному в договорі майну (п.1.6 договору).

Пунктом 2.1.6 договору управління майном передбачено, що Управитель надає Установнику звіт про свою діяльність по управлінню майном за формою та в порядку і в терміни, вказані в додатку №2.

Управитель, відповідно до п.2.1.13 договору, своєчасно в порядку і на умовах, визначених договором, перераховує суми вигоди Установника, одержані в результаті управління майном.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що вигода, що належить Установнику, протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту перераховується управителем на розрахунковий рахунок Установника управління за винятком винагороди.

В подальшому, 22.11.2006 р. сторони уклали договір КД-8471/2 про внесення змін та доповнень до договору управління майном, яким п.3.2 договору від 23.01.06р. виклали в новій редакції: "Сторони домовилися, що Установником управління буде досягнута максимальна вигода від переданого в управління Майна, якщо:

і.  до 01.01.2007 р. вигода Установника управління повністю покриває суму податку на землю, розрахованого за календарний рік. Розрахунок між Установником управління та Управителем по цьому зобов'язанню здійснюються шляхом оплати окремих рахунків Установника управління на компенсацію зазначеної суми;

іі.   до 01.01.2008 р. вигода Установника управління повністю покриває суму податку на землю, розрахованого за календарний рік і 100% суми нарахованої бухгалтерської амортизації за той же період. Розрахунок між Установником управління та Управителем по цьому зобов'язанню здійснюються шляхом оплати окремих рахунків Установника управління на компенсацію зазначеної суми;

ііі.  до 01.01.2008р. Управитель забезпечує позитивний фінансовий результат від експлуатації майна.

Звертаючись до господарського суду із первісним позовом, ДП „ОМТП” вказувало на різне тлумачення сторонами змісту договору від 23.01.06р., а саме на те, що поміж сторонами виник спір щодо тлумачення умов зазначеного договору в частині встановлення строків виставлення та сплати відповідачем рахунків позивача щодо вигоди Одеського порту, що повністю покриває 100 % суми нарахованої бухгалтерської амортизації протягом 2007 р.

Так, посилаючись на Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п. 26, 28, 29, 30 та ін. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", позивач вказує, що в порту амортизація основних засобів здійснюється по прямолінійному методу, за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об'єкта основних засобів. Місячна сума амортизації при застосуванні прямолінійного методу визначається діленням річної суми амортизації на 12. Нарахування амортизації проводиться щомісячно. Сума нарахованої амортизації відображається збільшенням суми витрат підприємства і зносу основних засобів.

Тому, відповідно до діючої в порту системи щомісячного нарахування амортизації, починаючи з 01.01.07 р. позивачем, згідно до п.3.2 договору в редакції договору КД-8471/2 про внесення змін та доповнень до договору від 22.11.2006 р., відповідачу виставлені рахунки на сплату вигоди порту, що повністю покриває 100 % суми нарахованої бухгалтерської амортизації за січень та лютий 2007 р.

Тобто, позивач вважає, що зі змісту договору вбачається, що для забезпечення мети управління майном у вигляді отримання максимальної вигоди Установником від використовування майна зазначені рахунки повинні бути сплачені ДП „Чабанка” одразу ж після пред'явлення такої вимоги портом, в тому числі щомісяця.

Таким чином, ДП „ОМТП” просило суд розтлумачити зміст п.3.2 договору управління майном КД-8471 від 23.01.2006р.в редакції договору КД-8471/2 про внесення змін та доповнень до Договору від 22.11.06р., стосовно того, який календарний період (місяць, квартал, рік) слід вважати    розрахунковим    для    виставлення    позивачем    відповідачу    рахунків    по зобов'язанню з компенсації 100% суми нарахованої бухгалтерської амортизації та в який термін (один раз на місяць, квартал, рік) такі рахунки повинні сплачуватись Відповідачем.

Між тим, судова колегія вважає, що позовні вимоги позивача викладені не коректно, та не дозволяють суду розглянути позовну заяву по суті, а саме: задовольнити чи не задовольнити позов так як ст.4-1 ГПК України передбачає дві форми судового процесу: позовне провадження та провадження у справах про банкрутство.

За змістом ст. 1 ГПК України Позивач має право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Основною процесуальною формою є позовне провадження, в якому вирішуються саме спори про право. Отже, тлумачення змісту договору здійснюється у позовному провадженні. Позивач має вказати, в чому саме порушується його право та яким чином він просить його захистити, тобто у якій редакції слід витлумачити зміст договору.

Суд, здійснивши на вимогу позивача тлумачення договору, повинен в рішенні зазначити результати тлумачення, тобто :

-  або задовольнити позов та погодитись з тлумачення договору позивача,

- або відмовити у задоволенні позову та  не погодитись з тлумаченням договору позивача.

Судова колегія доходить висновку, що редакція позовних вимог порту не дозволяє суду це зробити, оскільки у позові відсутнє тлумачення змісту договору самим портом.

Зазначеним спростовуються твердження порту про те, що господарським судом, в порушення норм процесуального права, а саме ст.43 ГПК України, первісна позовна заява не була розглянута по суті.

Враховуючи викладене, правильним є висновок місцевого господарського суду про задоволення  позовних вимог ДП „ОМТП” частково лише у частині тлумачення пункту п.3.2 договору.

Разом з тим, ДП „Чабанка” у зустрічній позовній заяві просило:

1. Дати тлумачення змісту абзацу другого та третього пункту 1.6. договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006 року - визначення поняття „вигоди установника управління" та поняття   „позитивний  фінансовий результат” відповідно до яких:

- вигода установника управління (Одеського Порту) - це позитивний фінансовий результат Управителя, який формується на підставі отриманих ним доходів та здійсненних ним витрат (без врахування амортизаційних нарахувань на основні засоби).

2. Надати тлумачення змісту п.3.2. договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006р. у редакції договору №КД-8471/2 від 22.11.2006 року, згідно якого:

- розрахунковим періодом для виставлення Державним підприємством „Одеський морський торговельний Порт" Дочірньому підприємству „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" рахунків по зобов'язанню з перерахуванню вигоди слід вважати календарний рік;

- рахунки Державного підприємства „Одеський морський торговельний Порт" з перерахування Дочірнім підприємством „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" вигоди по Договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006р. у редакції Договору №КД-8471/2 від 22.11.2006 року, мають бути виставлені у розмірі фактично отриманої вигоди за календарний рік;

- рахунки Державного підприємства „Одеський морський торговельний Порт" з перерахуванню вигоди повинні сплачуватись Дочірнім підприємством „Чабанка" Товариства з обмеженою відповідальністю „Елва СПА" один раз на рік.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою ст.213 ЦКУ, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, господарський суд виходив з того, що сторони договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006 року (із змінами за Договором №КД-8472 від 22.11.2006 року) по різному тлумачать його зміст, тому виникла необхідність тлумачення змісту договору судом.

Предметом договору є передача позивачем майна комплексу ВВК „Чабанка”, розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.м.т. „Чорноморське”, вул. Гвардійська, 50 в управління відповідачу.

Відповідно до п.1.2. договору майно передається Управителю для надання комплексу послуг з відпочинку, лікувально-діагностичного і реабілітаційного оздоровлення та інших супутніх послуг, передбачених чинним законодавством України.

Згідно ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона, яка є установником управління та власником майна (ст.1032 ЦК України), передає його в управління на певний строк другій стороні, тобто управителеві (ст.1029 ЦК України). При цьому управитель зобов'язується здійснювати від свого імені управління майном власника в інтересах останнього або вказаної ним у договорі особи (вигодонабувача). Тобто, вигоди від використання майна отримують вигодонабувачі, тобто власник або інша, названа ним особа (ст.1034 ЦК України), а управитель отримує тільки плату за надані власнику майна посередницькі послуги з його управління та не може бути вигодонабувачем (ст. 1033 ЦК України).

Відповідно до п.1.3. Договору вигодонабувачем за договором є установник управління, - ДП „ОМТП”.

Враховуючи, що за договором управління Управитель (ДП „Чабанка”) здійснює управління майном власника від свого імені, але в інтересах останнього (вигодонабувача), то фінансовий результат, отриманий від використання майна, належить власнику (вигода набувачу) майна.

Згідно ст.1042 ЦК України Управитель лише має право на отримання плати за управління майном.

Майно, передане в управління повинно бути відокремлено від іншого майна установника управління та від майна управителя. Майно, передане в управління має обліковуватися в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік. Розрахунки, пов'язані з управлінням майна, здійснюються на окремому банківському рахунку. ( ст.1030 ЦК України ).

Таким чином, господарський суд слушно зазначив про те, що діяльність по управлінню майном має бути відокремлена від будь-якої іншої діяльності Управителя, що дає можливість визначити фінансовий результат від управління майном у вигляді вигоди, яка належить вигодонабувачу.

Пунктом 1.6. договору сторони встановили, що:

- метою управління майном є отримання максимальної вигоди установником управління від використовування майна,  яке  передається в управління,  а також досягнення позитивного фінансового результату;

- вигода Установника управління - різниця між доходами, одержаними Управителем від

управління Майном і витратами Управителя, пов'язаними з цим Майном, відображеними в звіті Управителя згідно п.2.1.6., з урахуванням норм чинного законодавства України по веденню бухгалтерського і податкового обліку;

- фінансовий результат від експлуатації майна —вигода Установника управління за вирахуванням сум нарахованої Установником управління бухгалтерської амортизації і податку на землю по вказаному в цьому договорі Майну.

Пункт 1.6. договору містить визначення поняття „вигоди Установника управління” , яка розуміється як різниця між доходами, одержаними Управителем від управління майном і витратами Управителя, пов'язаними з цим майном, відображеними в звіті Управителя.

З огляду на приписи ст.1034 ЦК України, фактичний розмір вигоди, яка належить установнику майна (вигодонабувачу) та має бути перерахована йому Управителем, формується після отриманих Управителем доходів та здійсненних ним витрат, тобто тільки за наслідками діяльності Управителя. Вигода є результатом його фінансово-господарської діяльності від управління майном.

Згідно ст.4 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 3 „Звіт про фінансові результати”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 року №87 (із змінами і доповненнями) визначено, що збиток - перевищення суми витрат над сумою доходу, для отримання якого були здійснені ці витрати, прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов'язані з ними витрати, таким чином, фінансовим результатом від управління майном може бути як прибуток, так і збиток.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” фінансова звітність містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності і рух грошових коштів підприємства за звітній період.

Згідно ст. 11 цього Закону звіт про фінансові результати є складовою частиною фінансової звітності підприємства.

Таким чином, Звіт про фінансовий результат містить у собі інформацію про результати фінансово-господарської діяльності Управителя від використання майна, переданого в управління, вигляді прибутку чи збитку. У разі наявності прибутку, тобто вигоди, він має бути перерахований Установнику майна.

Пунктом 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 „Дохід”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 (із змінами і доповненнями)  визначено склад доходів, які в бухгалтерському обліку класифікуються за такими групами:  доход від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи;інші доходи; надзвичайні доходи.

Пунктами 10-31 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 „Витрати”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 (із змінами і доповненнями) визначено склад витрат:          загально виробничі витрати (у тому числі  амортизація  основних   засобів   і нематеріальних активів);  витрати на збут;  інші витрати операційної діяльності; податок на прибуток.

З викладеного вбачається, що до складу витрат включається нарахування амортизації основних засобів та нематеріальних активів.

Згідно приписам Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 „Основні засоби” Наказ Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92, нарахування амортизації має здійснювати підприємство, на балансі якого знаходяться основні засоби.

З пункту 2.2.10 договору управління майном ДП „ОМТП” (Установник управління) - самостійно нараховує амортизаційні відрахування на основні засоби - передане в управління майно.

Оскільки передача майна в управління, не тягне за собою зміну власника, то порт залишається власником переданого ДП „Чабанка”  в управління майна та обліковує його на своєму балансі.

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства України, сторони договору управління майном визначили, що до складу витрат, пов'язаних з господарчою діяльністю Управителя по управлінню майном, не включаються  суми амортизаційних нарахувань на майно, отримане по договору управління.

З цього вбачається що амортизаційні нарахування порту на передане в управління майно, не враховуються у складі витрат Управителя при визначенні вигоди (фінансового результату Управителя від управління майном) від переданого в управління майна, а тому не впливають на її показник.

Фінансовий результат Управителя від управління майном формується на підставі отриманих ним доходів та здійсненних ним витрат (за виключенням амортизаційних нарахувань на основні засоби).

З огляду на те, що  фінансовим результатом може бути як збиток так і прибуток  (Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 3 „Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 року №87 (із змінами і доповненнями), сторони договору у абзаці першому пункту 1.6. договору управління майном №КД-8471 від 23.01.2006 року узгодили, що метою управління є позитивний фінансовий результат, тобто доходи Управителя у результаті його фінансово-господарської діяльності  мають перевищувати пов’язані з ними витрати без врахування амортизаційних нарахувань на основні засоби.

Стосовно того, який календарний період (місяць, квартал, рік) слід вважати    розрахунковим для виставлення позивачем відповідачу рахунків по зобов'язанню з компенсації 100% суми нарахованої бухгалтерської амортизації та в який термін (один раз на місяць, квартал, рік) такі рахунки повинні сплачуватись відповідачем, суд І інстанції слушно врахував те, що пунктом 3.5. договору, вигода, що належить Установнику управління протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту перераховується Управителем на розрахунковий рахунок Установника майна за винятком винагороди. Однак, сторони договору не визначили строки та порядок підписання акту, який є підставою для перерахування Управителем вигоди Установнику управління.

Пунктом. 3.2. договору встановлено, що розрахунковим періодом для визначення суми податку на землю та бухгалтерської амортизації є календарний рік.

Разом з тим, відносно компенсації земельного податку сторони встановили щомісячне перерахування сум компенсації, але сторони не передбачили спеціальних строків перерахування компенсації бухгалтерської амортизації, що дозволяє зробити висновок, що вони мали намір встановити строки сплати вигоди за результатами календарного року, що кореспондується з вимогами ст.13 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, згідно якої звітнім періодом для складання фінансової звітності є календарний рік.

Відтак, суд І інстанції дійшов правильного висновку, що перерахування вигоди, отриманої від здійснення управлінської діяльності Управителя, має бути здійснено ДП „Чабанка” у розмірі фактично отриманої вигоди від використання майна ДП „ОМТП” шляхом оплати рахунку Установника, виставленого за календарний рік, а виставлення позивачем рахунків по зобов'язанню з перерахування 100% суми нарахованої за календарний рік бухгалтерської амортизації є таким є таким, що не відповідає умовам договору та діючому законодавству.                    Враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги ДП "ОМТП" не спростовують правильних висновків суду І інстанції , підстави для її задоволення та скасування рішення господарського суду Одеської області від 25.05.07р. - відсутні.

Керуючись ст.ст.85, 103, 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 25.05.07р. по справі №11/97-07-2245 - без змін

Головуючий суддя                                                            Г.А. Єрмілов

Суддя                                                                       О.Л. Воронюк

Суддя                                                                                   В.В. Лашин

Постанова підписана_______________