ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.07.07р.

Справа № 8-121

За позовом  Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

до  Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 362 870, 40 грн.

Суддя  Дубінін І.Ю.

Представники:

від стягувача:          Жорова Л.М. – гол. юрисконсульт (дов. № 373/10 від 29.12.06 р.)

від заявника:          Земляний О.Ю. - представник (дов. б/№ від 01.01.07 р.)

Дядченко Г.О. - юрисконсульт (дов. № 250/4 від 02.01.07 р.)

Суть спору:

ВАТ "ДМЗ ім. Петровського" звернулось господарського суду з заявою про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 8/121 від 05.05.03 р. таким, що не підлягає виконанню.

Вказану заяву обгрунтовано тим, що вимоги стягувача за згаданим наказом є погашеними, оскільки згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ці вимоги стягувачем у встановлений місячний строк з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі № Б15/118/01 про банкрутство заявника не заявлялись, а стягувач до реєстру кредиторів включений не був. При цьому заявник посилається на ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 598 ЦК України та ст. 117 ГПК України.

Стягувач проти вказаної заяви заперечує, посилаючись на те, що згідно Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, порядок їх виконання визначено Законом України "Про виконавче провадження", яким не передбачено припинення виконавчого провадження з підстав, вказаних у ст. 14 Закону про банкрутство. Крім того, стягувач зазначає, що після видачі наказу судом відбулась новація – заміна одного зобов'язання іншим. До того ж, доводи заявника вже були спростовані при прийнятті рішення по справі.

Розглянувши подану заяву, дослідивши надані докази та матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 19.03.01 р. було порушено провадження у справі № Б15/118/01 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" (далі-заявник) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який поширюється на зобов'язання, строки виконання яких настали до подання заяви про порушення справи про банкрутство. Крім того, заявнику та іншим особам було заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню майна заявника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було.

Четвертого та п'ятого травня 2001 року в газетах "Голос України" № 78, "Урядовий кур'єр" № 79, "Зоря" № 47 були опубліковані оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство заявника, що підтверджується ухвалою арбітражного суду від 18.09.03 р. по справі № Б26/15/118/01.

Як підтверджується матеріалами справи та представниками сторін, Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (далі-стягувач) не зверталась до арбітражного суду Дніпропетровської області із заявою про грошові вимоги до заявника.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.03 р. по справі № 8/121 з заявника на користь стягувача було стягнуто 300 000,00 грн. основного боргу, 39 950,40 грн. річних, 1 592,56 грн. витрат на держмито, 110,54 грн. витрат, пов’язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу, в решті позову було відмовлено.

На виконання вказаного рішення було видано наказ від 05.05.03 р., який був направлений для виконання до органу ДВС.

09.06.03 р. відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного наказу арбітражного суду Дніпропетровської області № 8/121.

17.06.03 р., у зв'язку з порушенням вищевказаної справи про банкрутство заявника, державною виконавчою службою Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 27.11.01 р. був затверджений реєстр вимог кредиторів по справі № Б15/118/01, до якого стягувач не увійшов.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.03 р. вимоги конкурсних кредиторів заявника, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі були визнані такими, що не розглядаються і вважаються погашеними.

При викладених обставинах господарський суд не знаходить достатніх підстав для задоволення поданої заяви, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду від 21.04.03 р. по справі № 8/121 з заявника на користь стягувача було стягнуто 300 000,00 грн. основного боргу, 39 950,40 грн. річних, 1 592,56 грн. витрат на держмито, 110,54 грн. витрат, пов’язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу, в решті позову було відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили, станом на момент розгляду заяви по справі в порядку ст. 117 ГПК України не змінене та не скасоване у встановленому законом порядку.

При викладених обставинах факти, встановлені названим рішенням господарського суду не підлягають доведенню при розгляді поданої заявником заяви.

Вказаним рішенням було встановлено, що вимоги до боржника, якi не пiдлягають задоволенню в межах провадження зi справи про банкрутство або не були заявленi кредиторами або заявленi ними пiсля закiнчення встановленого ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом” мiсячного строку можуть бути предметом позову. Позовне провадження з таких справ не пiдлягає зупиненню на пiдставi ст.79 ГПК.

Крім того, згідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, чинне законодавство України встановлює особливий і спеціальний порядок виконання судових рішень, відмінний від порядку стягнення інших грошових вимог, які виникають з інших підстав, а Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює спеціальний порядок виконання судових рішень.

У випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника виконавче провадження з виконання рішення суду підлягає обов'язковому зупиненню на підставі п. 8_ст. 34 Закону "Про виконавче провадження", оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" чітко визначено дії учасників виконавчого провадження у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника - обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Статтями 34, 37, 40, 40-1 Закону "Про виконавче провадження" не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону про банкрутство, а отже –виконавче провадження продовжує виконуватись у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Помилковим є також і посилання заявника на ст. 598 ЦК України, яка передбачає підстави припинення виконання зобов'язань, а не підстави припинення чи закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 ст. 37 Закону "Про виконавче провадження", виконавче провадження закінчується передачею Державною виконавчою службою виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи, або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

Оскільки боржник не ліквідувався і не був визнаний банкрутом, підстави для закінчення виконавчого провадження за вказаною нормою Закону також відсутні.

Вищенаведене також підтверджується судовою практикою Верховного суду України по справі № 10/569пн у постанові від 31.10.06 р., при розгляді аналогічної заяви.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про виконавче провадження", "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 35, 86, 115, 117 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" (м. Дніпропетровськ) про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 8/121 від 05.05.03 р. таким, що не підлягає виконанню.

Суддя

І.Ю. Дубінін