ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 р.
№ 8/559-31/394

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Одеса (далі – відділення Фонду)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2007

зі справи № 8/559-31/394

за позовом відділення Фонду

до приватного підприємства "Фірма "Юстас", м. Київ (далі –ПП "Фірма "Юстас")

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Фонду соціального захисту інвалідів, м. Київ (далі –Фонд),

Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, м. Одеса (далі –Одеське КЕПОП)

про стягнення 908211,47 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

відділення Фонду –не з'яв.,

ПП “Фірма “Юстас” –Блажка Р.П.,

Фонду –не з'яв.,

Одеського КЕПОП –не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Відділення Фонду звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ПП “Фірма “Юстас” 810370 грн. вартості несвоєчасно поставленого за договором обладнання, 46756,71 грн. пені, 899983,05 грн. інфляційних збитків та 3 % річних у сумі 8228,42 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2006 судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті даної справи, було скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва з метою з’ясування наявності вини відповідача у простроченні виконання поставки товару з огляду на неналежне виконання одержувачем своїх зобов’язань за договором поставки від 03.12.2004 № 23/7 (далі –Договір).

У новому розгляді справа одержала номер 8/559-31/394.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.10.2006 (суддя Качан Н.І.) в частині позовних вимог щодо стягнення з ПП "Фірма "Юстас" 810370 грн. вартості обладнання провадження у справі припинено; з відповідача на користь відділення Фонду стягнуто 14027 грн. пені за порушення термінів поставки товару, а в іншій частині позову відмовлено. Назване рішення суду з посиланням на приписи статей 525, 526, 549, 611, 613, 614, 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), пунктів 2, 3, 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 (далі –Інструкція), мотивовано тим, що:

несвоєчасне виконання поставки обладнання боржником сталося внаслідок ненадання Одеським КЕПОП доручення на одержання цінностей у відповідний строк;

сторонами не було вжито усіх залежних від них заходів для реального виконання договірних зобов’язань в обумовлений термін, що свідчить про наявність обопільної вини позивача та відповідача у порушенні термінів виконання Договору;

виконання поставки товару не є, по суті, грошовим зобов’язанням, тоді як стягнення інфляційних та річних є можливим лише за несвоєчасне виконання саме грошового зобов’язання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2007 (колегія суддів у складі: суддя Корсак В.А. –головуючий, судді Авдеєв П.В., Коршун Н.М.) рішення суду першої інстанції змінено; в частині стягнення з відповідача 14027 грн. пені у позові відмовлено; в решті назване рішення залишено без змін. У прийнятті названої постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що ненадання одержувачем товару первинного бухгалтерського документа на отримання цінностей унеможливило виконання відповідачем поставки товару у визначений Договором строк, у зв’язку з чим  на ПП "Фірма "Юстас" не може бути покладено відповідальність за прострочення поставки обладнання.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України відділення Фонду просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного господарського суду та прийняти рішення про задоволення позову. Скаргу мотивовано тим, що порушення відповідачем строку поставки товару за Договором та відсутність підписаного сторонами акта введення в експлуатацію обладнання є підставою для стягнення з постачальника штрафних санкцій в порядку пункту 7.1 Договору.

У відзиві на касаційну скаргу ПП "Фірма "Юстас" зазначає про правильність та обґрунтованість висновків апеляційного суду з огляду на те, що прострочення боржника сталося з вини кредитора –Одеського КЕПОП. Крім того, як зазначає відповідач, посилання відділення Фонду в касаційній скарзі на непідписання сторонами акта введення в експлуатацію обладнання є необґрунтованими, оскільки дана обставина не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- за Договором, укладеним Фондом (замовник), відділенням Фонду, ПП “Фірма “Юстас” (постачальник) та Одеським КЕПОП (одержувач), відповідач зобов’язався виконати поставку обумовленого у специфікації обладнання на користь Одеського КЕПОП на умовах DDP протягом 30 днів з моменту одержання передоплати, а замовник – профінансувати одержувача через відділення Фонду для внесення Одеським КЕПОП плати за поставлений товар;

- за змістом пунктів 3.1, 3.5 Договору відповідач здійснює монтаж та пусконаладку поставленого обладнання протягом 60 днів з моменту поставки товару, після чого постачальник та одержувач складають акт введення в експлуатацію обладнання;

- у пункті 3.4 Договору сторонами обумовлено, що датою поставки обладнання одержувачу є дата підписання постачальником та одержувачем накладної, виписаної ПП “Фірма “Юстас” на підставі отриманого від Одеського КЕПОП оригіналу доручення;

- за пунктом 3.6 Договору зобов’язання сторін вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання постачальником та одержувачем акта введення в експлуатацію поставленого обладнання в порядку пункту 3.5 Договору;

- за платіжним дорученням від 15.12.2004 № 6 Одеським КЕПОП перераховано ПП “Фірма “Юстас” загальну суму договору, що становить 810370 грн.;

- у листах від 11.04.2005 №8, від 18.04.2005 № 9, від 13.05.2005 № 18 відповідач неодноразово звертався до Одеського КЕПОП з вимогою надати довіреність на отримання цінностей, як це передбачено пунктом 3.4 Договору; однак відповідну довіреність серії ЯКБ № 959624 було видано одержувачем лише 11.08.2005, що зумовило фактичне виконання відповідачем зобов’язання з поставки товару 11.08.2005;

- акт введення в експлуатацію поставленого обладнання від 11.10.2005 було підписано представниками одержувача із застереженням щодо відсутності інструкції з експлуатації цього обладнання та посвідчення його якості, а також щодо незавіреності усіх документів у торгово-промисловій палаті.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність підстав для застосування до відповідача заходів майнової відповідальності за порушення договірного зобов’язання.

За загальними умовами виконання зобов’язання, визначеними у статті 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною другою статті 613 ЦК України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з пунктом 2 Інструкції сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Як роз’яснено у листі Міністерства фінансів України від 29.08.2005 № 31-04200-30/23-7454/6784, довіреність на одержання цінностей, яка відповідно до пункту 8 Інструкції видається на строк не більше 10 днів, є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено (виписано, підписано) інший первинний документ - товарно-транспортну накладну на відпуск цінностей, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей і відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для її бухгалтерського обліку. Оформлення накладної здійснюється після подання довіреності.

Отже, господарські суди, встановивши факт ненадання одержувачем у відповідний строк довіреності на отримання цінностей, дійшли вірного висновку про неможливість виконання відповідачем поставки у встановлений договором термін. Тому суд апеляційної інстанції правомірно відмовив у стягненні з ПП "Фірма "Юстас" штрафних санкцій за порушення строків поставки товару.

Посилання скаржника на відсутність підписаного акта введення в експлуатацію обладнання, як це передбачено пунктом 3.6 Договору, спростовуються з’ясованими судовими інстанціями обставинами справи, зокрема, фактом введення в експлуатацію поставленого обладнання за актом від 11.10.2005. Водночас предмет та підстави цього позову не охоплюють питання наявності застережень з боку одержувача під час введення в експлуатацію спірного обладнання.

За таких обставин у Вищого господарського суду України відсутні підстави для скасування законної та обґрунтованої постанови апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2007 зі справи № 8/559-31/394 залишити без змін, а касаційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів –без задоволення.

Суддя

В. Селіваненко

Суддя

Суддя
І. Бенедисюк

Б. Львов