ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  38/70

19.06.07

За позовом
Професійної спілки працівників митних органів України

До
Служби безпеки України –Відповідач 1;
Департаменту ресурсного забезпечення капітального будівництва та експлуатації об’єктів митної інфраструктури –Відповідач 2

Третя особа
Державне підприємство “Підсобне господарство Служби безпеки України”

Про
розірвання договору та стягнення 5540104,93 грн.

Суддя Власов Ю.Л.

Представники:

Від позивача
Кучерявий О.П.

Від відповідачів
Відповідач 1 –Герасим’як В.Є.;
Відповідач 2 - Радченко І.В.

Від третьої особи
Не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відповідачів про розірвання договору від 20.02.1999р. та стягнення з Відповідача 5460000,00 грн. основного боргу, 49140,00 грн. збитків від інфляції та 30964,93 грн. річних за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує наступним.  Починаючи з 2002 року й до цього часу Відповідач не звітував та не звітує в установленому договором порядку перед Позивачем про результати роботи свого підсобного господарства, а також про зміни балансової вартості його матеріальних активів, з метою уточнення пайових часток сторін за договором, чим постійно порушує взяті на себе зобов’язання за п.6.5. укладеного договору.

Позивач звертався до Відповідача з пропозицією розірвати договір мирним шляхом та вимагав відповідно до п.11.3 договору повернення свого паю, однак Відповідач ухиляється від мирного врегулювання взаємовідносин, що змусило Позивача звернутись до суду з позовною заявою.

Відповідач 1 заперечив проти задоволення вказаного позову мотивуючи наступним. Відповідно до укладеного договору конкретного механізму та порядку (форми) звітування не передбачено. Позивач стверджує, що листами направленими до Відповідача 1 вимагав повернення свого пайового внеску за договором про спільну діяльність у повному обсязі. Однак, відповідно до ст.1137 Цивільного кодексу України кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. Підпунктом 10.1. договору визначено, що спільні витрати та збитки сторін покриваються за рахунок спільного майна, отриманого в результаті спільної діяльності. Позивач в повному обсязі користувався результатами спільної діяльності, отримуючи продукти і жодного разу не пропонував визначити розмір витрат та збитків за договором про спільну діяльність.

Відповідач 2 у поданих поясненнях вказав, що він є неналежним відповідачем у даній справі, по суті спору Відповідач 2 письмових пояснень суду не подав.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявленого Позивачем позову або будь-яких документів суду не подала, у судові засідання своїх представників взагалі не направляла.

Ухвалою суду від 09.02.07р. дана позовна заява Позивача була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 14.03.07р. о 10 год. 00 хв. У судовому засіданні 14.03.07р. була оголошена перерва до 20.03.07р.

Ухвалою від 20.03.07р. розгляд справи був відкладений на 10.04.07р., у зв’язку з неподанням сторонами витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі. Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено іншого відповідача.

Ухвалою від 10.04.07р. строк вирішення спору був продовжений за клопотанням сторін, розгляд справи був відкладений на 15.05.07р., в зв’язку з неподанням сторонами всіх витребуваних документів.

Ухвалою від 15.05.07р. розгляд справи був відкладний на 29.05.07р., у зв’язку з неподанням Відповідачем витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі. Цією ж ухвалою до участі у справі було залучено третю особу. Ухвалою від 29.05.07р. в судовому засіданні була оголошена перерва до 05.06.07р.

Ухвалою від 05.06.07р. розгляд справи був відкладений на 19.06.07р., у зв’язку з неподанням Відповідачем 1 та Третьою особою витребуваних судом доказів.

Судом заслухані пояснення сторін, досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання сторін суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.1999р. між Позивачем, Відповідачем 1 та правопопередником Відповідача 2 був укладений договір, відповідно до якого сторони зобов’язуються шляхом об’єднання майна та зусиль спільно діяти в сфері розвитку взаємовигідних господарських зв’язків для розширення виробничої бази підсобного господарства з метою досягнення спільних цілей в забезпеченні працівників сторін продуктами м’ясопереробної продукції.

Відповідно до п.3 договору Відповідач 1 зобов’язується вжити заходів щодо найму відповідного персоналу для виконання робіт за даним договором, забезпечувати сторін продукцією за цінами тотожними собівартості продукції, здійснювати представництво сторін у вирішенні питань спільної діяльності.

Відповідно до п.4 договору Позивач зобов’язаний у термін протягом п’яти банківських днів з моменту підписання даного договору перерахувати Відповідачу 1 платіжним дорученням грошовий внесок у розмірі 5460000 грн., здійснювати у випадку необхідності додаткову подачу внесків на сумісну діяльність шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок Відповідача 1.

Відповідно до п.5 договору Відповідач 2 зобов’язаний за 15 днів до початку наступного місяця погоджувати з Відповідачем 1 місячну кількість та асортимент продукції, яку передбачається отримати, протягом 5 банківських днів з дня отримання продукції здійснювати розрахунки в безготівковому порядку на рахунок Відповідача 1, отримувати продукцію своїм транспортом за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка.

Згідно з п.7 договору внесок Відповідача 1 –особиста трудова участь та матеріальні активи балансовою вартістю 11651000 грн. Частка Відповідача 1 складає 68,0%. Внесок Позивача грошові кошти, надані Відповідачем 1 в період дії даного договору на цілі сумісної діяльності у розмірі 5460000 грн. Частка Позивача складає 32,0%.

Згідно з п.8.1. договору грошові та майнові внески сторін, а також майно, створене або придбане сторонами в результаті сумісної діяльності, складає їх спільну пайову власність. Відповідно до п.9.1. договору продукція, що є результатом сумісної діяльності, буде реалізовуватися сторонами за договором по собівартості.

Відповідно до п.11.1, 11.2. термін дії договору з моменту підписання до 31.12.2009р. Даний договір може бути пролонгований сторонами за взаємною згодою. Якщо після закінчення терміну дії даного договору, сторони вирішать його не пролонговувати, то кожна із сторін має право вимагати повернення своєї частки спільного майна в натурі або шляхом грошової компенсації.

Згідно з п.11.3. договору сторони усвідомлюють, що їхня сумісна діяльність здійснюється у складних умовах нестабільного ринку, що підвищує ступінь ризику їхніх відносин. Звідси сторони залишають за собою право на дострокове розірвання даного договору по мотивах зміни економічної ситуації у країні, безперспективності та недоцільності ведення спільного господарства. У цьому випадку кожна із сторін зобов’язана повідомити другу сторону за 1 місяць. Взаємовідносини сторін припиняються шляхом складання окремої угоди про розірвання договору. Згідно з п.12.2. договору даний договір може бути розірваний за заявою однієї сторони у випадку систематичного невиконання другою стороною своїх зобов’язань.

Позивач на виконання умов укладеного договору перерахував Відповідачу 1 кошти в розмірі 5460000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70 від 25.02.1999р. та довідкою ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”.

16.01.2002р. між Позивачем та Відповідачами була укладена додаткова угода №1 про зміну і доповнення договору №1 від 20.02.1999р., відповідно до якої розділ 1 договору був викладений в такій редакції: сторони зобов’язуються шляхом об’єднання майна, грошових коштів та зусиль спільно діяти в сфері розвитку взаємовигідних господарських зв’язків для розширення виробничої бази підсобного господарства Відповідача 1 з метою досягнення спільних цілей у забезпеченні працівників сторін м’ясними та рибними продуктами харчування або сільськогосподарською продукцією.

Відповідно до п.2 додаткової угоди розділ 3 договору щодо зобов’язань Відповідача 1  був доповнений абзацом наступного змісту: укласти договори з митними органами Київського регіону (Київська та Північна регіональна митниці, Оперативна, Центральна енергетична та Бориспільська митниці, Інформаційно-аналітичне митне управління) на постачанню й реалізацію зазначеної в розділі І цього договору продукції.

Відповідно до п.5 додаткової угоди пункт 6.5. договору був викладений в такій редакції: Позивач та Відповідач 2 мають право здійснювати контроль за діяльністю Відповідача 1 в рамках цього договору шляхом перевірки фінансових та інших документів останнього. Відповідач 1 щорічно в термін до 15 лютого звітує перед іншими сторонами по результатам роботи та зміни балансової вартості матеріальних активів, з метою уточнення пайової частки сторін.

22.06.2004р. Позивач направив лист Відповідачу 1 з пропозицією, відповідно до п.11.3 договору, розірвати договір з 25.02.2004р. та повернути пай Позивачу у розмірі 5460000 грн. у зв’язку з обмеженими фінансовими можливостями Позивача щодо забезпечення соціальних та культурних потреб працівників митних органів.

02.02.2005р. Позивач знов направив Відповідачу 1 лист з вимогою повернути внесок в сумі 5460000,00 грн., мотивуючи тривалим незадоволенням Відповідачем 1 попереднього листа Позивача від 22.06.2004р.

01.08.2006р. Позивач звернувся до Відповідача 1 листом з пропозицією направити своїх представників до Позивача для врегулювання питання розірвання договору та повернення внеску.

27.09.2006р. Позивач направив Відповідачу 1 пропозицію про розірвання договору з доданням угоди про дострокове розірвання договору з підстав скрутного фінансового становища Позивача.

Спір у справі виник, у зв’язку з тим, що Позивач вважає підставою для розірвання договору та повернення частки майна порушення Відповідачем 1 умов укладеного договору, а Відповідач проти цього заперечує.

Проаналізувавши обставини справи та встановлені факти, суд вважає, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст.1142 Цивільного кодексу України учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору.

Відповідно до п.12.2. укладеного Сторонами договору про спільну діяльність від 20.02.1999р., даний договір може бути розірваний за заявою однієї сторони у випадку систематичного невиконання другою стороною своїх зобов’язань.

З наведених правових норм та положень вбачається, що спірний договір про спільну діяльність може бути розірваний за рішенням суду у разі систематичного невиконання Відповідачем 1 своїх зобов’язань за договором, при цьому такі порушення договору з боку Відповідача 1 повинні бути істотними, а саме значно позбавляти Позивача того, на що він розраховував при укладенні цього договору.

Як встановлено судом, 20.02.1999р. між Сторонами був укладений договір, відповідно до якого вони зобов’язались шляхом об’єднання майна та зусиль спільно діяти в сфері розвитку взаємовигідних господарських зв’язків для розширення виробничої бази підсобного господарства з метою досягнення спільних цілей в забезпеченні працівників сторін продуктами м’ясопереробної продукції. 16.01.2002р. між Сторонами була укладена додаткова угода №1, якою розділ 1 договору був викладений в такій редакції: сторони зобов’язуються шляхом об’єднання майна, грошових коштів та зусиль спільно діяти в сфері розвитку взаємовигідних господарських зв’язків для розширення виробничої бази підсобного господарства Відповідача 1 з метою досягнення спільних цілей у забезпеченні працівників сторін м’ясними та рибними продуктами харчування або сільськогосподарською продукцією.

Як встановлено судом, п.3 укладеного договору Відповідач 1 зобов’язався вжити заходів щодо найму відповідного персоналу для виконання робіт за даним договором, забезпечувати сторін продукцією за цінами тотожними собівартості продукції, здійснювати представництво сторін у вирішенні питань спільної діяльності.

Як встановлено судом, п.5 укладеного договору Відповідач 2 зобов’язався за 15 днів до початку наступного місяця погоджувати з Відповідачем 1 місячну кількість та асортимент продукції, яку передбачається отримати, протягом 5 банківських днів з дня отримання продукції здійснювати розрахунки в безготівковому порядку на рахунок Відповідача 1, отримувати продукцію своїм транспортом за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка. Відповідно до п.11.1, 11.2. термін дії договору встановлюється з моменту підписання до 31.12.2009р.

З наведених умов договору вбачається, що метою укладання сторонами спірного договору було розширення виробничої бази підсобного господарства Відповідача 1 для забезпечення працівників Сторін продуктами харчування та сільськогосподарською продукцією. При цьому, Відповідач 1 за погодженою заявкою Відповідача 2 забезпечує сторін продукцією за собівартістю, яка отримується та вивозиться Відповідачем 2 своїм автотранспортом.

Як встановлено судом, відповідно до п.5 додаткової угоди Відповідач 1 повинен щорічно в термін до 15 лютого звітувати перед іншими сторонами по результатам роботи та зміни балансової вартості матеріальних активів, з метою уточнення пайової частки сторін.

Як встановлено судом Позивач неодноразово направляв Відповідачу 1 листи з пропозицією розірвати спірний договір та повернути пай Позивачу у розмірі 5460000 грн. з підстав обмеження фінансових можливостей та скрутного фінансового становища Позивача.

Підставою заявленого позову про розірвання договору та стягнення внесеного паю в сумі 5460000 грн. Позивач зазначає неподання Відповідачем 1 звітів про результати роботи підсобного господарства та зміни балансової вартості матеріальних активів, з метою уточнення пайової частки сторін.

Отже, неподання Відповідачем 1 звітів Позивачу про результати роботи підсобного господарства та зміну балансової вартості матеріальних активів ніяким чином не впливає на виконання сторонами договору мети договору та своїх зобов’язань із забезпечення працівників Сторін продуктами харчування та сільськогосподарською продукцією, забезпечення Відповідачем 1 за погодженою заявкою Відповідача 2 продукцією за собівартістю, та отримання Відповідачем 2 цієї продукції своїм автотранспортом. На підтвердження іншого Сторонами не подано суду відповідних доказів.

За вказаних обставин суд вважає, що неподання Відповідачем 1 вказаних звітів не є істотним порушенням умов договору, оскільки не позбавляє Позивача в значній мірі того, на що він розраховував при його укладенні, а саме отримання для своїх працівників продуктів харчування та сільськогосподарської продукції за собівартістю.

Більш того, як вбачається з вказаних листів Позивача останній просить Відповідача 1 розірвати договір та повернути внесок не з підстав порушення Відповідачем 1 умов договору, а внаслідок скрутного фінансового становища, в якому опинився Позивач, не вказуючи при цьому конкретних поважних причин розірвання договору та не пропонуючи відшкодувати Відповідачу 1 та Відповідачу 2 збитки, які будуть завдані достроковим розірванням договору.

Враховуючи все вищевикладене суд вважає вимоги Позивача щодо розірвання договору про спільну діяльність та стягнення з Відповідача 1 внаслідок цього внеску коштів в сумі 5460000 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                Ю.Л. Власов

Рішення підписане 04.07.2007р.