ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23.01.2007 року                                                Справа № 13/507н-ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Бойченка К.І.

суддів                                           Єжової С.С.

Баннової Т.М

секретар судового засідання:            Антонова І.В

за участю представників:

від  позивача:                               -Чередніченко Н.Л., представник

за дов. № 41/2-1639п  від 29.09.06;

від відповідача:                              -Адаменко Ю.В., державний виконавець ДВС

у Ленінському районі, дов. № 22  від 10.07.06;

розглянувши

у судовому засіданні

апеляційну скаргу          Державної виконавчої служби у Ленінському

районі м. Луганська, м. Луганськ

на постанову

господарського суду          Луганської області

від          13.11.06

по справі          №13/507н-ад (суддя –Яресько Б.В.)

за позовом                                                  Головної державної інспекції на

автомобільному транспорті, м. Київ

до відповідача          Державної виконавчої служби у Ленінському

районі м. Луганська, м. Луганськ

про                                                                  скасування постанов

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року Головна державна інспекція на автомобільному транспорті,        м. Київ, звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 30.10.06 №5974 про скасування постанов Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Луганська про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), а саме: ВП №2436470 від 13.10.06 щодо стягнення з Дуднік Ю.П. штрафу у сумі 510 грн. 00 коп. та ВП №2175968 від 17.08.06 щодо стягнення з Найдиш Л.А. штрафу у сумі 1700 грн. 00 коп., які були видані з однакових підстав.

Постановою господарського суду Луганської області від 13.11.06 по справі №13/507н-ад позов задоволений повністю.

Дана постанова мотивована тим, що оскаржувані постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження Державною виконавчою службою у Ленінському районі м. Луганська прийняті необґрунтовано та підлягають скасуванню, оскільки судом першої інстанції встановлено, що при винесенні оскаржуваних постанов відповідачем у даній справі були порушені норми матеріального права; не були враховані усі обставини, що мають значення для прийняття цих постанов; оскаржувані постанови прийнято нерозсудливо, непропорційно, зокрема, без дотримання належного необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані постанови.

Не погоджуючись з постановою господарського суду Луганської області                         від 13.11.06 по справі №13/507н-ад,  відповідач –Державна виконавча служба у Ленінському районі м. Луганська, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою  від 15.12.06 б/н, у якій просить скасувати згадану постанову суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування згаданої апеляційної скарги відповідач посилається на те, що, на його думку, при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та винесення постанови, яка суперечить діючому законодавству.

Позивач проти доводів, викладених у апеляційній скарзі відповідача, заперечив у письмовому запереченні №249 від 22.01.07 та просить Луганський апеляційний господарський суд постанову суду першої інстанції від 13.11.06 по справі №13/507н-ад залишити без змін.

Відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 18.12.06 у справі №13/507н-ад для розгляду апеляційної скарги Державної виконавчої служби у Ленінському районі           м. Луганська від 15.12.06 б/н на постанову господарського суду  Луганської області від 13.11.06 у справі №13/507н-ад призначено судову колегію у складі: головуючий суддя  - Бойченко К.І., суддя –Єжова С.С., суддя –Семендяєва І.В.

У зв’язку з відпусткою без збереження заробітної плати судді Семендяєвої І.В., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 22.01.07 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, ст.ст. 24, 26 Кодексу адміністративного судочинства України із складу судової колегії по розгляду апеляційної скарги у справі №13/507н-ад виключено суддю Семендяєву І.В. та введено до складу колегії суддю Баннову Т.М.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб в сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначає принципи здійснення адміністративного судочинства, першими із яких вказані верховенство права і законність.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідними дійсності та підтвердженими достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судова колегія вважає вимоги заявника апеляційної скарги необґрунтованими, враховуючи нижчевикладене.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, встановлені Законом України „Про виконавче провадження”.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про виконавче провадження” примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Стаття 1 Закону України “Про виконавче провадження” встановлює, що виконавче провадження –це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В статті 3 Закону  України „Про виконавче провадження” надається перелік рішень, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, до яких віднесені постанови, які винесені органами (посадовими особами), уповноваженими законом розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Стаття 18 вищевказаного Закону встановлює підстави для відкриття виконавчого провадження –виконавчий документ, до переліку яких віднесені постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Стаття 26 Закону України “Про виконавче провадження” надає вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до Закону України „Про автомобільний транспорт” загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Стаття 6 Закону України „Про автомобільний транспорт” встановлює, що порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про автомобільний транспорт” Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 29.01.03 №143 „Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування”, яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.06 (оскаржувані позивачем постанови ВП №2436470 та ВП №2175968 відповідачем були прийняті 13.10.06 та 17.08.06, відповідно, тобто до моменту, коли Постанова Кабінету Міністрів України №143 від 29.01.03 „Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування” втратила чинність).

Згідно вищевказаного Порядку позивач віднесений до органів державного контролю, який здійснює свою діяльність в цій частині відповідно повноважень, наданих йому Законом України „Про автомобільний транспорт”.

Стаття 60 Закону України „Про автомобільний транспорт” встановлює відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт і передбачає право позивача розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, які викладені у цій статті закону.

Цією ж статтею визначено, що порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені в цій статті, порядок оскарження та опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №143 від 29.01.03, який діяв до 08.11.06, друга копія постанови надсилається для виконання органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням суб’єкта, до якого застосовано фінансові санкції.

Таким чином, відповідно до ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження” постанова позивача підлягає виконанню Державною виконавчою службою.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова від 13.11.06 по справі №13/507н-ад прийнята судом першої інстанції у відповідності з діючим законодавством і підстави для її скасування відсутні, тому відповідно до п/п. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України згадана постанова залишається без змін, а апеляційна скарга відповідача  –Державної виконавчої служби у Ленінському районі         м. Луганська від 15.12.06 б/н - без задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору у розмірі 01 грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника апеляційної скарги (відповідача у справі) -  Державну виконавчу службу у Ленінському районі                     м. Луганська.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

Керуючись ст. ст. 17, 45, 46, 94, ч. 6 ст. 103, 160, 167, 195, 196, п/п. 1 п. 1 ст. 198,      ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, п. 1 ст. 211, п. 2 ст. 212, п. 5 ст. 254, пунктами 2-1, 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

1.Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Луганська від 15.12.06 б/н на постанову господарського суду Луганської області від 13.11.06 по справі №13/507н-ад  залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Луганської області від 13.11.06 у справі               №13/507н-ад  залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 01 грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника апеляційної скарги (відповідача у справі) –Державну виконавчу службу у Ленінському районі                 м. Луганська.

Відповідно до п. 1 ст. 211, п. 2 ст. 212, п. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України:

-сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов’язки, мають право оскаржувати в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також  судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково;

-касаційна скарга на судові рішення подається протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а у разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу –з дня складання постанови в повному обсязі;

-ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції від 23.01.07 по справі №13/507н-ад відповідно до ч. 6 ст. 103, ст. 160, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлена у повному обсязі 29.01.07.

Головуючий суддя                                        К.І. Бойченко

Суддя                                        С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.М. Баннова