СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

Справа №

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Дробота Олега Ігоровича, дов. №6/11-06 від 06.11.2006 р.;

відповідача: Мартьянова Олександра Вікторовича, довіреність №  б/н   від 18.01.07;

розглянувши апеляційну скаргу підприємства Футбольний клуб "Арсенал" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Дворний І.І.) від 11 грудня 2006 року у справі № 2-7/18714-2006 (з урахуванням додаткової ухвали від 16.03.2006 у справі № 2-7/18714-2006)

за позовом           Підприємства Футбольний клуб "Арсенал" (пр. Леніна, 27а-323, Харків, 61072)

до           Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Племзавод "Тімірязево" (вул. Леніна, 10, Рощине,  Джанкойський р-н, 96183)

про стягнення 132000,00 грн.

особа, яка подала апеляційну скаргу за довіреністю: товариство з обмеженою відповідальністю "Юральянс" (вул. Леніна, 27а, к. 323, місто Харків, 61033); (м. Харків, 61033, вул. Шевченко, 317)

ВСТАНОВИВ:

13.11.2006 року  підприємство Футбольний клуб „Арсенал” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства „Плімзавод „Тімірязєво” про стягнення заборгованості в сумі 132000,00 грн.

17.11.2006 року від позивача до господарського суду АР Крим надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а також на грошові кошти, що належать відповідачеві.

Ухвалою від 11.12.2006 року у справі № 2-7/18714-2006 господарський суд АР Крим відклав розгляд справи, а також зобов`язав сторін надати додаткові матеріали. При цьому, у мотивувальній частині зазначеної ухвали судом було вирішено питання про необґрунтованість заявленого позивачем клопотання про забезпечення позову, однак в резолютивній частині ухвали від 11.12.2006 року таке питання свого відображення не знайшло.

Не погодившись з цим судовим актом, підприємство Футбольний клуб „Арсенал” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, клопотання про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 року апеляційну скаргу підприємства Футбольний клуб „Арсенал” було прийнято до провадження.

Ухвалою від 14.02.2007 року апеляційне провадження у справі № 2-7/18714-2006 було зупинено, матеріали справи передано до господарського суду АР Крим для винесення додаткової ухвали із зазначенням саме у резолютивній частині оскаржуваної ухвали від 11.12.2006 року питання про вирішення клопотання позивача про забезпечення позову.

16.03.2007 року господарським судом АР Крим було винесено додаткову ухвалу про доповнення ухвали господарського суду АР Крим від 11.12.2006 року абзацом наступного змісту: „Відмовити у задоволенні заяви підприємства Футбольний клуб „Арсенал” про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства „Плімзавод „Тімірязєво”.

Мотивами відмови позивачеві у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову з`явилось відсутність доказів того, що є підстави вважати про майбутню неможливість виконання рішення суду.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 року апеляційне провадження у даній справі було поновлено.

Після поновлення провадження у справі, відповідач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними документами в матеріалах справи.

03.05.2007 року від позивача надійшло уточнення до апеляційної скарги, в якому просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в рамках суми позовних вимог.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.05.2007 суддів Плута В.М. та Гонтаря В.І. замінено на суддів Гоголя Ю.М. та Прокопанич Г.К. Головуючим у справі призначено суддю Гоголя Ю.М.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.05.2007 суддю Прокопанич Г.К. замінено на суддю Плута В.М.  Головуючим у справі призначено суддю Плута В.М.

Переглянувши ухвалу суд в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підприємства Футбольний клуб „Арсенал” підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального Кодексу України, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 3 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/611 від 23.08.1994 року, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Пунктом 1.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має   здійснити   оцінку  обґрунтованості  доводів  заявника  щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити  фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2006 року між малим приватним підприємством „Оскар” та сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством „Плімзавод „Тімірязєво” був укладений договір про зерновбирання №2, відповідно до умов якого, МПП „Оскар” прийняло на себе зобов`язання по вбиранню  врожаю з полів СВАТ „Плімзавод „Тімірязєво”, а останній зобов`язався прийняти роботу та оплатити за неї грошову суму.

Матеріалами справи –актом № 5 від 28.07.2006 року, підтверджується факт виконання робіт по вбиранню врожаю. Вартість виконаних робіт –110000,00 грн. (а.с.12). 31.07.2007 року малим приватним підприємством „Оскар” був виставлений рахунок № 54 на оплату сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством „Плімзавод „Тімірязєво” вартості виконаних робіт (а.с.13).

17.10.2006 року між малим приватним підприємством „Оскар” та підприємством Футбольний клуб „Арсенал” був укладений договір про відступлення права вимоги з сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством „Плімзавод „Тімірязєво” заборгованості по договору № 2 про зерновбирання.

Судовою колегією встановлено, що сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство „Плімзавод „Тімірязєво” є товариством, що здійснює сільськогосподарську діяльність.

При цьому, судова колегія вважає обґрунтованим доводи апеляційної скарги про те, що, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 278 від 28.03.1997 року, сільське господарство віднесено до переліку сезонних робіт, у зв’язку з чим, спроможність відповідача виконувати свої грошові зобов`язання перед іншими особами прямо залежить від кількості та якості зібраного врожаю.

Крім того, із змісту відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що сам відповідач вказує на наявність у нього інших заборгованостей –перед бюджетом на іншими цільовими фондами, а також те, що його активи знаходяться у податковій заставі.

Судова колегія виходить з того, що підставою для застосування заходів до забезпечення позову є саме припущення про майбутню неможливість виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини та виходячи із роду діяльності відповідача і його фінансового стану, судова колегія приходить до висновку, що у даному випадку можна визнати обґрунтованим припущення про те, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, у зв`язку з чим, майбутнє виконання рішення суду буде значно ускладнено.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали від 11.122006 року, суд апеляційної приходить до висновку про те, що судом першої інстанції клопотання позивача про забезпечення позову на предмет його обґрунтованості належним чином  не досліджувалась.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується шляхом: 1) накладанням арешту на майно або  грошові  суми,  що  належать відповідачеві; 2) забороною відповідачеві вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі  виконавчого  документа  або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Дослідивши обставини справи, характер позовних вимог, судова колегія вважає клопотання позивача обґрунтованим та вважає можливим застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать сільськогосподарському відкритому акціонерному товариству „Плімзавод „Тімірязєво” в межах суми позовних вимог.

Керуючись статтями 101, 103 п.2, 104 ч.1 п.п.1, 4, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємства Футбольний клуб „Арсенал”  задовольнити.

2.  Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2006 року у справі № 2-7/18714-2006 скасувати.

3. Клопотання підприємства Футбольний клуб „Арсенал” про забезпечення позову задовольнити.

4. Забезпечити позов підприємства Футбольний клуб „Арсенал” шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать сільськогосподарському відкритому акціонерному товариству „Плімзавод „Тімірязєво” (вул. Леніна, 10, с. Рощине,  Джанкойський р-н, АР Крим, 96183, код ЕДРПОУ 00486712,  р/р 0766, банк: БО № 3 ПІБ, м. Красногвардійськ, МФО 324418) в межах суми у розмірі 132000,00 грн. до набрання рішенням суду законної сили.

5. Справу № 2-7/18714-2006 передати до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду її по суті.

Головуючий суддя

Судді