ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.07р.

Справа № 11/247-07

За позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційного підприємства "Актив Плюс", м. Дніпропетровськ

до  товариства з обмеженою відповідальністю "Сферастрой-Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 26 313, 99 грн.

Суддя  Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Потапов О.М., довіреність №04-06/07 від 04.06.07р., представник

Від відповідача: Діденко Р.А №1 від 04.10.07р. представник .

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 14 234,  57 грн., що складають суму заборгованості за товар поставлений на підставі договору  №АП-10/2-Б від 23.10.06р. за видатковими накладними: №120 від 31.10.06р.; №121 від 31.10.06р.; №128 від 21.11.06р.; №129 від 21.11.06р.; №135 від 23.11.06р.; №134 від 29.11.06р.; №136 від 30.11.06р.; №137 від 30.11.06р.; №149 від 26.12.06р.; №150 від 26.12.06р.; 11 545, 81 грн. пені; 189, 79 грн. річних; 26 313, 99 грн.  інфляції грошових коштів.

26.06.07р. від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог згідно якого останній уточнює позовні вимоги та просить стягнути 14 234, 57 грн. боргу, 1 542, 08 грн. пені, 277, 54 грн. річних та 429, 22 грн., що складають інфляцію грошових коштів.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надсилались на його адресу рахунки, а отже, робить останній висновок, на час розгляду спору строк зобов'язання щодо оплати ще не настав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.06р. сторони уклали договір №АП-10/2-Б згідно якому Поставник (позивач у даній справі) взяв на себе зобов'язання поставити товар, а  Замовник (відповідач) зобов'язався його сплатити на умовах передбачених в договорі. Кількість, асортимент та ціна товару встановлюються сторонами в специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору (п.1.1 договору).

В п.2.5 договору сторони дійшли згоди, стосовно здійснення Замовником попередньої оплати за товар в розмірі 100% вартості партії товару, котра зазначається в рахунках, що виставляються Поставником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок останнього на протязі 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Позивачем був виставлений рахунок для попередньої оплати за №СФ0000129 від 23.10.06р. на суму 484 482 грн., зазначений рахунок відповідачем оплачено частково в сумі 5 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №420 від 30.11.06р.

В подальшому позивач не отримавши суму попередньої оплати у повному обсязі, здійснив поставку товару на суму 88 186, 17 грн., про що свідчать видаткові накладні №120 від 31.10.06р.; №121 від 31.10.06р.; №128 від 21.11.06р.; №129 від 21.11.06р.; №135 від 23.11.06р.; №134 від 29.11.06р.; №136 від 30.11.06р.; №137 від 30.11.06р.; №149 від 26.12.06р.; №150 від 26.12.06р.

Відповідач без заперечень прийняв та частково в сумі 73 951, 60 грн. здійснив оплату  вартості отриманого товару.

Отже фактичні обставини справи свідчать, що сторони змінили умови договору в частині здійснення розрахунків, при цьому не досягли згоди щодо строку виконання зобов'язання по оплаті.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів, які б свідчили про звернення позивача до відповідача з вимогою про оплату отриманого товару позивач не надав.

З огляду на викладене та у відповідності із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, відповідач в даному випадку не може вважатись таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, у зв'язку з чим відсутні підстави як для примусового стягнення заборгованості, так для стягнення пені, інфляції та річних.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства мають право звертатися за захистом свого порушеного або оспорюваного права.

Виходячи з вище викладеного, позивач право на таке звернення на момент вирішення спору ще не набув, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.

Посилання позивача на виставлення рахунків для оплати (що залучені до матеріалів справи арк.спр. №67-73) №СФ-0000149 від 28.11.06р., №СФ-0000150 від 30.11.06р., №СФ-0000157 від 05.12.06р., №СФ-0000164 від 25.12.06р. не можуть бути прийняті до уваги оскільки позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про надсилання їх на адресу відповідача.

Рахунки за  №СФ-0000139 від 25.10.06р., №СФ-0000146 від 21.11.06р. - на які є посилання в платіжних документах позивача, а отже отримані останнім, сплачені у повному обсязі.

Рахунок №СФ-0000129 від 23.10.06р., як вже зазначалось вище, виставлявся для здійснення попередньої оплати, зазначеної в рахунку партії товару, а не для оплати для  вже отриманого товару по спірним накладним.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу  України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя

І.Ф. Мельниченко