ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№
20/85

16.06.07

За позовом
до  про

ОСОБА_1 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю “АТЕМ”  2. Компанії “S.I.T.I.
-Societa Impianti Termoelettrici Industriali S.p.A” визнання простих векселів
такими, що не мають вексельної сили (недійсними)

Представники:
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2:

Гургула О.Б. -предст. (дов. від
28.02.2007р.) Огнев'юк Р.В.- предст. (дов. від 28.02.2007р.) Романова С.М.
-предст. (дов. від 29.12.2006р.)

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою про визнання простих векселів
від 14.04.2006 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі -прості векселі) на суму 45830,25
євро кожний такими, що не мають вексельної сили (недійсними).

Ухвалами від 28.02.2007р. та від
05.03.2007р. за клопотанням позивача судом вжито заходів до забезпечення
позову.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що прості векселі складені з дефектом форми, а саме
оформлені неналежною мовою - англійською мовою, та не містять обов'язкових
реквізитів, передбачених вимогами статті 75 Уніфікованого закону про переказні
векселі та прості векселі від 1930 року, ратифікованого Україною 06.07.1999
року (далі -Уніфікований закон) та статті 5 Закону України “Про обіг векселів в
Україні” від 05.04.2001 року №2374-ІІІ (далі -Закон про обіг веселів), у
зв'язку з чим, прості векселі підлягають визнанню такими, що позбавлені
вексельної сили (недійсними).

Позивач також вказує, що він є
засновником відповідача-1, а тому зобов'язання між відповідачем-1 та
відповідачем-2 прямо впливають та порушують його права, що виникають  з корпоративних відносин.

Відповідач-1 надав суду відзив на
позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, просить залишити
позов без задоволення, оскільки чинним законодавством України дозволяється
складення документів англійською мовою, сторонами було погоджено використання
англійської мови при укладенні договорів та у діловій переписці, а відтак і при
складенні векселів, вимоги позивача є втручанням у підприємницьку діяльність
відповідачів, як суб'єктів господарювання.

Відповідач-2 надав суду відзив на
позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та зазначив, що дана
справа не підсудна господарському суду. У відзиві по суті заявлених позовних
вимог відповідача-2 зазначає, що сторонами було погоджено, що в стосунках між
цими сторонами використовується англійська, мова. Відповідно до п. 4
Інформаційного лита Вищого арбітражного суду України від 20.04.2001р. №01-8/480
«Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у
вирішенні спорів»викладення тексту вексельного бланка російською мовою не є
підставою для визнання його таким, що виконаний з дефектом форми. Зважаючи на
те, що відповідно до чинного законодавства України російська мова не є
державною мовою України (так само, як і англійська), то зазначене Роз'яснення
ВАСУ повинно також застосуватись у випадках складення тексту векселя англійською
мовою.

Розгляд справи неодноразово
відкладався, у судових засіданнях оголошувались перерви.

В ході судового розгляду
представником відповідача-2 надано документи, що підтверджують реорганізацію
відповідача-2, шляхом його злиття з Компанією «SITI -B&T GROUP S.P.A».

Розглянувши документи і матеріали
додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є засновником
відповідача-1, що підтверджується копією Статуту відповідача-1, затвердженого
загальними зборами учасників 28.12.2006 р., протокол №75, зареєстрованого
26.01.2007 р., яка міститься у матеріалах справи.

14.04.2006 року відповідач-1
емітував та передав відповідачу-2 прості векселі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.04.2006 р.
на суму 45830,25 євро кожний.

Судом встановлено, що прості
векселі складені англійською мовою. Місцем складання простих векселів є м. Київ
(Україна), векселі підлягають сплаті на території України (АКБ
“Індустріалбанк”).

Статтею 3 Конвенції про
врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі від
07.06.1930 року, ратифікованої Україною 06.07.1999 року, встановлено, що “форма
будь-якого зобов'язання, яке виникає із переказного або простого векселя,
підпорядковується законам місця підписання зобов'язання”.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону про обіг
векселів, вексель, який видається на території України і місце платежу за яким
також знаходиться на території України, складається державною мовою.

Відповідно до статті 73 Конституції
України державною мовою України є українська мова.

Статтею 75 Уніфікованого закону
передбачені необхідні реквізити, які повинен містити простий вексель, а
саме:  назву "простий вексель",
яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ
складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення
строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;
найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;
зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає
документ (векселедавець).

Як вбачається з текстів простих
веселів, які наявні в матеріалах справи, зазначені документи не містять
наступних обов'язкових реквізитів: не зазначено строк платежу мовою, визначеною
законодавством, місця складання простого векселя; не зазначено місця, в якому
повинен бути здійснений платіж, мовою, визначеною законодавством, місця
складання простого векселя; не зазначено найменування векселедавця та посадових
осіб, якими підписано простий вексель, мовою, визначеною законодавством, місця
складання даного векселя.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в порушення ст. 5 Закону про вексельний обіг прості векселі
оформлені неналежною мовою.

Відповідно до статті 76
Уніфікованого закону, документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів,
зазначених у статті 75, не має сили простого векселя.

Згідно зі статтею 5 Господарського
кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського
порядку, додержуючись вимог законодавства.

Таким чином, суд вважає, що прості
векселі емітовані з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача, як
учасника відповідача-1, а, отже, на підставі статті 76 Уніфікованого закону
підлягають визнанню недійсними, оскільки не мають вексельної сили.

Суд не приймає до уваги заперечення
Відповідача-1 як такі, що суперечать ст. 73 Конституції України, ст. 75
Уніфікованого закону, ч. 2 ст. 5 Закону про обіг векселів.

Суд також не приймає до уваги заперечення
Відповідача-2 щодо непідсудності даної справи господарським судам.

Відповідно до п. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі,
зокрема,  справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), що пов'язані із діяльністю господарського
товариства.

Як було встановлено в ході судового
розгляду позивач є засновником відповідача-1.

Відповідно до ст. 10 Закону України
«Про господарські товариства»учасники товариства мають право на участь в
управлінні справами товариства.

Відповідно до Статуту Відповідача-1
для організації діяльності товариства учасниками товариства було створено
виконавчий орган (Директор), який забезпечує поточне керівництво діяльністю
товариства (п. 8.1., п. 10) в межах, визначених законом, статутом та рішенням
зборів учасників товариства.

Статутом господарського товариства
можуть бути встановлені обмеження дій директора щодо вчинення дій від імені
товариства.

Не встановивши таких обмежень в
Статуті відповідача-1, учасники товариства тим самим делегували частину своїх
повноважень по управлінню відповідачем-1 директору товариства, який повинен
реалізовувати їх в межах чинного законодавства.

Однак, при здійсненні делегованих
позивачем повноважень на управління діяльністю відповідача-1 виконавчий орган
порушив норми чинного законодавства при складанні простих векселів, чим порушив
корпоративне право позивача на управління відповідачем-1 у відповідності з
чинним законодавством.

Суд також погоджується з позицією
позивача, що зобов'язання між відповідачем-1 та відповідачем-2 щодо складення
та  виконання простих векселів, які не
відповідають нормам чинного законодавства, прямо впливають та порушують його
права, що виникають  з корпоративних
відносин, а саме отримання частки прибутку (дивідендів) відповідача-1 за
результатами здійснення господарської діяльності.

З урахуванням наведеного та на
підставі п. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає,
що даний спір підсудний господарському суду.

Щодо посилання відповідача-2 на
Інформаційний лист ВАСУ від 20.04.2001р. №01-8/480, то суд вважає за необхідне
зазначити, що Інформаційний лист не є ні законом ні підзаконним нормативним
актом, відповідно не підлягає обов'язковому застосуванню. Крім того, у п. 4
зазначеного Інформаційного листа іде мова саме про складення векселя російською
мовою, у той час, як оспорювані векселі складені англійською мовою.

На підставі ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України судом здійснюється заміна відповідача-2 -  Компанії “S.I.T.I. -Societa Impianti
Termoelectrici Industriali S.p.a” його правонаступником - Компанією «SITI
-B&T GROUP S.P.A»на підставі документів, що підтверджують реорганізацію
відповідача-2.

З урахуванням вищенаведеного,
керуючись  ст.ст. 25, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,  -

ВИРІШИВ:

1. Замінити відповідача-2 -  Компанію “S.I.T.I. -Societa Impianti
Termoelectrici Industriali S.p.a” його правонаступником - Компанією «SITI
-B&T GROUP S.P.A».

2. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

3. Прості векселі від 14.04.2006
року ІНФОРМАЦІЯ_1 на суму 45830,25 євро кожний визнати такими, що не мають
вексельної сили (недійсними).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його прийняття.

Суддя
В.В. Палій