ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.07
р.
Справа № 31/133

10 год. 00 хвилин, м. Донецьк, вул.
Артема, 157

зал судових засідань (кабінет)-212

Господарський суд Донецької області
у складі судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Тараненко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом -  Державної податкової інспекції у  Волноваському районі

до відповідача - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Волноваха

про стягнення 1133,68 грн.

Представники:

від позивача Майдиков С.Б. (за
дорученням )

від відповідача не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Державною податковою
інспекцією у  Волноваському районі до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1                         м. Волноваха  про стягнення податкового боргу у розмірі
1133,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну
суму 1133,68 грн., яка на теперішній час залишається не сплаченою.

Позивач зазначає, що відповідно до
ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” одним із завдань
органів державної податкової служби  є
здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства , правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю сплати в бюджети, державні цільові фонди
податків, зборів і неподаткових доходів, установлених законодавством.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не повідомив .

У листі від  24 квітня 2007року (вхід. №02-41/17173)
відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та  просить суд розглянути справу без його
участі.

У судовому засіданні досліджені
надані сторонами письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив:

Заборгованість відповідача перед
бюджетом виникла в  результаті самостійно
узгоджених та несплачених  податкових
зобов'язань визначених у податкових деклараціях та розрахунках, та також за
актами перевірки податковим органом,  яка
складається:

-          з податку на додану вартість  у сумі 987,18грн. згідно уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість НОМЕР_1 від
15.08.2006р., НОМЕР_2 від 15.08.2006р., декларацій з податку на додану вартість
НОМЕР_3 від 18.09.2006р., НОМЕР_4 від 18.09.2006р., НОМЕР_5 від 17.11.2006р.,
НОМЕР_6 від 18.12.2006р., НОМЕР_7 від 22.01.2007р., податкового повідомлення-рішення
НОМЕР_8 від 28.08.2006р.;

-          з податку з доходів з фізичних осіб у
розмірі 162,50грн. згідно податкового повідомлення-рішення НОМЕР_9 від
13.02.2006р.

У зв'язку з частковим погашенням
суми боргу за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1133,68грн.,
що підтверджується обліковою карткою платника
станом на 31.12.2006року.

Суд вважає, що вимоги позивача
підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ст.9 Закону України
“Про систему оподаткування” від 25 червня            1991 року N 1251-XII платники  податків
і   зборів   (обов'язкових   платежів) зобов'язані сплачувати належні
суми податків  і  зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пунктом 5.3.1. статті 5 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (надалі - Закон “Про порядок
погашення...”)  передбачено, що платник
податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних
днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого
підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової
декларації.

У підпункті 7.7.2. п.7.7. ст.7
Закону України “Про податок на додану вартість” зазначено, що у строки,
передбачені законом для відповідного податкового періоду, платник податку подає
органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову
декларацію незалежно від того, чи виникло у цьому періоді податкове
зобов'язання чи ні.

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Закону “Про порядок погашення...” передбачає, що податкові декларації подаються
за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя). У разі, якщо
звітним (базовим) податковим періодом є рік - податкові декларації подаються
протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного
(податкового) року. Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три
квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників
базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три
квартали або рік (без урахування авансових внесків) згідно з відповідним
законом з питань оподаткування, така декларація подається у строки, визначені
цим пунктом для такого базового податкового періоду.

Визначена у розрахунку сума податку
вважається узгодженою сумою (п. 5.1 ст. 5 Закону України N 2181-III) і
сплачується юридичними особами у строки передбачені законодавством, на
спеціальні рахунки відповідного бюджету.

Згідно до п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5
Закону України №2181 від 21.12.2000року податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення.

Як вбачається із матеріалів справи,
за вимогами статті  6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та держаними
цільовими фондами» відповідачу були направлені
перша податкова вимога НОМЕР_10 від 24.07.2006року та друга податкова
вимога № 2/557 від 27.10.2006року.

Згідно до п.6 та п.8 ст.10 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” від 4 грудня 1990 року N
509-XII органи державної податкової служби забезпечують застосування та
своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими
законодавчими актами України за порушення податкового законодавства та  стягувати до бюджетів та державних цільових
фондів суми недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку, передбаченому
законом.

Відповідно до п.п. 3.1.1.
п.3.1.ст.3 Закону України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”  ( надалі Закон №2181) активи
платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням суду.

Пункт 1.3 статті 1 Закону №2181 із
змінами, внесеними згідно із  Законом
України від 20.02.2003 р. N 550 передбачає, що податковий борг (недоїмка) це
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону №2181
передбачено, що податкове зобов'язання
це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Відповідно до положення ст.41
Конституції України та ст.55 Закону України “Про власність” майно може бути
безоплатно вилучено (конфісковано) у власника за рішенням (вироком) суду,
арбітражного суду.

Оскільки відповідач добровільно в
установленому порядку та строки не сплатив податковий борг, а прийняті заходи
позивачем, направлені на погашення боргу, не дали позитивних наслідків і
податковий борг у сумі  1133,68 грн.
залишився відповідачем не сплаченим, то господарський суд вважає, що вимоги
позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст.94 КАСУ, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача
не стягуються.

Керуючись Конституцією
України,  Законом України від
21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Законом “Про власність”, та
ст.ст.11,17-20,69-72,86,94,158-163, 167,185,186,254, п.6,7 розділу V11
Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов Державної податкової
інспекції у  Волноваському районі  до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.
Волноваха  про стягнення  податкового боргу у розмірі  1133,68 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (АДРЕСА_1
ІН.НОМЕР_11) на користь Державного бюджету (на р/р 0179, код платежу
14010100, отримувач ВДК Волноваського району, банк ГУДКУ в Донецькій області,
м. Донецьк, МФО 834016)  заборгованість  з податку на додану вартість у сумі 985,59грн.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (АДРЕСА_1
ІН.НОМЕР_11) на користь Місцевого бюджету (на р/р 0180, код платежу
11010200, отримувач Волноваська міська рада, банк ГУДКУ в донецькій
області,               м. Донецьк , МФО
834016)  заборгованість  з податку з доходів фізичних осіб у сумі
148,09грн.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подана, але
апеляційна скарга не була подана у зазначений строк, постанова суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку .Про апеляційне оскарження постанови суду спочатку
подається заява. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
до адміністративного суду апеляційної інстанції через господарський суд
Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка
її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга  може  бути
подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя