ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2007                                                                                               м. Дніпропетровськ

Справа № А39/341-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів:  Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.

при секретарі: Ролдугіній Н.В.

за участю представників:

прокурора: Пойда-Семенюк Є.В.- пом. прокурора Ленінського району

позивача: Букрєєва Р.О.- предст., дов. від 20.07.2006 року

Романенко –предст., дов. від 20.07.2006 року

відповідачів: 1. Городенко А.А.- спец. 1 категорії, дов.№4/11-63 від 29.01.2007 року

2. Блажко В.Т.- предст., дов.№1 від 15.01.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2006 року у справі № А39/341-06

за позовом: колективного підприємства Дніпропетровського торгівельно-виробничого центру “Зодчий” (м. Дніпропетровськ)

до: 1. Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Застройщик” (м. Дніпропетровськ)

за участю: прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська

про: визнання рішення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року (підписано 05.12.2006р.) у справі № А39/341-06  (суддя Ліпинський О.В.) був задоволений позов колективного підприємства Дніпропетровського торгівельно-виробничого центру “Зодчий” (м. Дніпропетровськ) до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради і товариства з обмеженою відповідальністю “Застройщик” (м. Дніпропетровськ) про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1301 від 15.12.1994 р. „Про видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Фронтовій, 24-26 товариству з обмеженою відповідальністю “Застройщик” по фактичному розміщенню”  і зазначене рішення визнано протиправним.

Прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська в порядку ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України і ст. 37 Закону України “Про прокуратуру” шляхом подання апеляційної скарги в інтересах держави в особі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради вступив у справу. В апеляційній скарзі прокурор Ленінського району просить скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2006р. у справі № А39/341-06 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Прокурор зазначає, що суд не врахував пропуск строку позовної давності на подання позову, застосував норми права, які не можуть бути застосовані, неповно з’ясував обставини справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення. Так прокурор зазначає, що матеріали справи свідчать про обізнаність позивача про спірне рішення і до отримання листа від 06.06.2002 року №578-12 Державного підприємства „Дніпропетровський міський центр державного земельного кадастру, оскільки 31.08.1994 року позивачем були узгоджені зовнішні межі земельної ділянки. Щодо суті позовних вимог, то при передачі у користування земельної ділянки по вул. Фронтовій, 24-26 ТОВ „Застройщик” було дотримано процедуру вилучення, відведення та передачі земельної ділянки, а позивач не був належним користувачем, про що зазначає суд.

У судовому засіданні 22.03.2007 року прокурором було подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій постанови про порушення кримінальної справи, апеляційної скарги і ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області. Зазначене клопотання було задоволено судом.

Відповідач-1 –виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради –відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача-1 у судовому засіданні пояснив, що повністю підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора Ленінського району.

Відповідач-2 –товариство з обмеженою відповідальністю „Застройщик” –у поясненні до апеляційної скарги зазначив, що земельна ділянка була надана підприємству обґрунтовано, тому рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню.

Позивач –колективне підприємство Дніпропетровський торгівельно-виробничий центр “Зодчий” –відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що не погоджується із доводами апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим. Крім того, 02 березня 2007 року позивач надав для долучення до матеріалів справи додаткові документи.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухав представників сторін і прокурора, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1301 від 15.12.1994 року „Про видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Фронтовій, 24-26 товариству з обмеженою відповідальністю „Застройщик” по фактичному розміщенню” було надано земельну ділянку площею 1756 кв.м. по вул. Фронтовій, 24-26 товариству з обмеженою відповідальністю „Застройщик” у постійне користування з видачею Державного акту по фактичному розміщенню офісу та складу за рахунок земель промисловості (п.1), а також зобов’язано ТОВ „Застройщик” забезпечити збереження та вільний доступ до мереж інженерних комунікацій, проводити роботи про прибиранню та благоустрою території (п.2).

Як вбачається із матеріалів справи спірна земельна ділянка за рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 08.02.1989 року №60/3 „Про відведення Дніпропетровській торгівельній базі „Укрторгбудматеріали” земельної ділянки по вул. Фронтовій для складування матеріалів відкритим способом і організації відкритої стоянки для автомобілів” була надана шляхом відведення Дніпропетровській торгівельній базі „Укрторгбудматеріали”. Згідно п.1 зазначеного рішення було вирішено відвести Дніпропетровській торгівельній базі „Укрторгбудматеріали” земельну ділянку площею 0,64 га по вул. Фронтова за рахунок міської забудови з урахуванням знесення будівель по вул. Фронтовій №№18, 24, 26 для складування матеріалів відкритим способом і організації відкритої стоянки для автомобілів без права капітального будівництва.

У подальшому Дніпропетровська торгівельна база „Укрторгбудматеріали” була приватизована шляхом викупу майна державного підприємства організацією орендарів. При цьому, надана рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 08.02.1989 року №60/3 „Про відведення Дніпропетровській торгівельній базі „Укрторгбудматеріали” земельної ділянки по вул. Фронтовій для складування матеріалів відкритим способом і організації відкритої стоянки для автомобілів” земельна ділянка площею 0,64 га, до якої входить і спірна земельна ділянка, у підприємства не вилучалася.

На момент надання земельної ділянки Дніпропетровській торгівельній базі „Укрторгбудматеріали” у 1989 році діяв Земельний кодекс Української РСР в редакції 1970 року (зі змінами та доповненнями). З 15 березня 1991 року вступив в дію Земельний кодекс Української РСР в редакції 1990 року (крім глави 5, яка введена в дію з 01.07.1992 року).

Зазначені нормативні документи, як і чинний Земельний кодекс України, не містять інституту правонаступництва у випадку ліквідації або реорганізації підприємства, якому була надана у користування (у тому числі постійне) земельна ділянка.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу УРСР в редакції 1990 року (ст.16 Земельного кодексу УРСР в редакції 1970 року) надання земельної ділянки, що перебуває у володінні або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться тільки після вилучення цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

В силу п.3 ч.1 ст.27 Земельного кодексу УРСР в редакції 1990 року право володіння або право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється Радою народних депутатів у випадках... припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства. При цьому, в силу цієї ж правової норми припинення права володіння або права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої і частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів. Таким чином, у випадку припинення діяльності Дніпропетровської торгівельної бази „Укрторгбудматеріали”, Дніпропетровська міська рада повинна була прийняти рішення про припинення права користування земельною ділянкою цим підприємством. Таке рішення не приймалося. Отже, спірне рішення про надання земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Застройщик” прийнято без урахування зазначеної норми закону.

Крім того, згідно ст.5 Земельного кодексу УРСР в редакції 1990 року розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції надають земельні ділянки у володіння або користування та вилучають їх. Відповідно до п.17 ст.19 Закону України „Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування” в редакції від 26.03.1992 року виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються такі питання... регулювання земельних відносин відповідно до законодавства. Виконком ради згідно ст.42 цього ж Закону має виключні повноваження, які йому були делеговані державою в галузі земельних відносин, а саме: реєструє право власності на землю і право землекористування та договори на оренду землі.

Таким чином, приймаючи спірне рішення про надання земельної ділянки №1301 від 15.12.1994 року перевищив надані йому владні повноваження.

В силу ст.4 Конституції України в редакції 1978 року, яка діяла на момент прийняття спірного рішення, держава Україна, всі її органи діють на основі законності, забезпечують охорону правопорядку, інтересів суспільства, прав і свобод громадян.

Прийняте виконкомом рішення не відповідає вимогам чинного на момент його прийняття законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги що законності і обґрунтованості прийнятого спірного рішення спростовуються зазначеними вище обставинами.

Не можна також вважати таким, що пропущений, строк позовної давності по зверненню з даним позовом, виходячи із наступного:

Як правильно зазначив місцевий господарський суд в силу ст.76 ЦК УРСР в редакції 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Про прийняття відповідачем-1 оскаржуємого рішення, позивач дізнався після отримання листа від 06.06.2002 року №5778-12 державного підприємства „Дніпропетровський міський центр державного земельного кадастру”, у якому зазначалося про наявність перешкод в проведенні робіт із передачі у користування позивача земельної ділянки, що розташована по вул. Комунарівська, 255 (колишня вул. Фронтова, 24-26, Комунарівська, 259) в зв’язку з наявністю державного акту на право постійного користування зазначеної земельною ділянкою, виданого ТОВ „Застройщик”. Інші документи, у тому числі і підпис керівника підприємства позивача на акті №851 встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки по вул. Фронтовій, 24, 26, не можуть свідчити про обізнаність підприємства про наявність рішення виконкому, оскільки ці документи не містять таких даних. При цьому, суд не може у даному випадку керуватися припущенням. Єдиний документ, якій підтверджує факт наявності спірного рішення є зазначений вище лист, який був обґрунтовано визнаний судом як дата, з якої позивачу стало відомо про прийняття спірного рішення. Судом також обґрунтовано у даному випадку застосовані норми Цивільного кодексу України з урахуванням перехідних положень цього кодексу.

Разом з тим, при прийнятті рішення судом було визнане оскаржуєме рішення органу місцевого самоврядування протиправним без врахування ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, в силу якої суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За таких обставин рішення суду апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення –скасуванню.

При прийнятті постанови Дніпропетровський апеляційний господарський суд також враховує, що на момент прийняття рішення виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, ТОВ „Застройщик” не мав права власності на об’єкти, які були розташовані на спірній земельній ділянці, що було підтверджено представником відповідача-2 у судовому засіданні.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.21 Цивільного кодексу України, ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська, заявлену в інтересах держави в особі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року у справі №А39/341-06 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1301 від 15.12.1994 року „Про видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Фронтовій, 24-26 товариству з обмеженою відповідальністю „Застройщик” по фактичному розміщенню”.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в місячний строк.

Головуючий                                                                                      О.С.Євстигнеєв

Судді:                                                                                                  Л.О.Лотоцька

Р.М. Бахмат

(постанова виготовлена у повному обсязі 27.03.2007 року)

З оригіналом згідно.

Помічник судді                                              М.В. Юрченко

27.03.2007р