ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2007                                                                                   Справа № А36/127-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

Головуючого Прокопенко А.Є.–доповідач,

суддів: Крутовських В.І,  Дмитренко А.К.

При секретарі судового засідання   Врона С.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Рукавішніков К.Р., довіреність №15  від 12.02.07,  представник;

від відповідача: Ковбаса Т.А., довіреність №1820/10/10-009  від 06.02.07,  головний держподатінспектор юридичного відділу; Політаєва І.М., довіреність №6101/10/10-009  від 25.04.07,  держподатінспектор; Золотухіна Н.І., довіреність №8235/10/10-009  від 05.06.07,  начальник відділу;

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центра технічної експлуатації первинної мережі № 7 філії “Дирекція первинної мережі ВАТ “Укртелеком” м.Новомосковськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  19.02.07р. у справі  № А36/127-07

за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центра технічної експлуатації первинної мережі № 7 філії “Дирекція первинної мережі ВАТ “Укртелеком” м.Новомосковськ

до  Новомосковської об’єднаної  державної податкової інспекції Дніпропетровської області

про визнання недійсним повідомлення-рішення.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2007р. у справі №А36/127-07 (суддя –Кожан М.П.)  відмовлено у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центра технічної експлуатації первинної мережі № 7 філії “Дирекція первинної мережі ВАТ “Укртелеком” м.Новомосковськ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Новомосковської об’єднаної  державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 29.11.2006р. №/0, а також заборони відповідачу здійснювати дії по стягненню нарахованих сум податкового зобов’язання на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Оскаржуючи постанову господарського суду ВАТ “Укртелеком” в особі Центра технічної експлуатації первинної мережі № 7 філії “Дирекція первинної мережі ВАТ “Укртелеком” просить ії скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”.

Скаржник вважає, що нараховані надбавки за роз’їзний характер робіт не належать до фонду оплати праці. Позивач  стверджує, що якщо робота працівника носить роз’їзний характер, його поїздки не вважаються відрядженням з їх відповідним оформленням. При цьому  виплата  відповідних надбавок прирівнюється за своєю суттю до виплати добових відрядженому і відповідно до п.п. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” не відноситься до складу доходів фізичних осіб, які підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач просить залишити постанову господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи висновки суду  законними та обґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників  сторін, апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

Відповідачем проведено планову перевірку Позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.04р. по 30.06.2006р., за результатами якої складено акт №153/232/16479714ДСК від 21.11.2006р.

На підставі вказаного акту перевірки Новомосковською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.2006р. №/0 яким позивачу визначено суму податкового зобов”язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 228566грн.19коп., в тому числі за основним платежем 76188грн.73коп, штрафні (фінансові) санкції 152377грн.46коп.

Визначення спірної суми податкових зобов’язання пов’язується з наступним.

Вищевказаним актом перевірки було встановлено, що за перевіряємий період з 01.07.04р. по 30.06.06р. відповідно до виданих наказів та рішень комісії по списанню з балансу та відображенню на позабалансовому субрахунку 071 безнадійної дебіторської заборгованості підприємством було списано з балансу і перенесено як безнадійний борг на позабалансовий рахунок 017 "заборгованість платників податку-фізичних осіб", а саме (Сидоренко Т.В. , Згода Т.Я., Панфілова М.В., які не перебували з підприємством у трудових відносинах) за квартплату за якою минув строк позовної давності у розмірі 5186,15грн. В наслідок цього податок з доходів фізичних осіб не утримувався та не перераховувався.

Апеляційний господарський суд вважає помилковими висновки відповідача з якими погодився господарський суд за наступних підстав.

Згідно з підпунктом 4.2.11 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" сума заборгованості платника податку, за якою минув строк позовної давності, включається до складу загального місячного оподатковуваного доходу.

Стаття 8 Закону передбачає два способи сплати податку з доходів:

1)   податковим агентом;

2)   самим платником податку.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм Закону.

Стаття 17 Закону чітко визначає осіб, відповідальних за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку з доходів з джерелом їх походження з України, а саме:

1)  працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи);

2)   податковий агент, тобто особа, яка зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати такий податок до бюджету.

Відповідно до зазначених норм Закону № 889-IV необхідність віднесення суми боргу платника податку - дебітора до складу його оподаткованого доходу повинна обумовлюватися лише фактом закінчення терміну позовної давності. Внаслідок цього у підприємства (кредитора), з яким фізична особа  —боржник не перебуває у трудових відносинах, відсутнє реальне джерело виплати доходу на користь фізичної особи, за рахунок яких підприємство (кредитор) мало би змогу утримати податок у місячному податковому періоді, в якому закінчився термін позовної давності.

Тому з метою оподаткування доходу, який отримано платником податку (дебітором) відповідно до пп. 4.2.11 п. 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV, слід виходити з норм пп. 8.1.3 п. 8.1 та пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону № 889-IV.

Платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку (пп. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889-IV). Відповідно до пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону № 889-IV платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Аналіз норм Закону дає підстави стверджувати, що в ньому відсутні норми, які б покладали на ВАТ "Укртелеком" зобов'язання нараховувати, утримувати та сплачувати податок із заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Таким чином, ВАТ "Укртелеком" не є податковим агентом у цьому випадку, а податок із суми заборгованості, за якою минув строк позовної давності, сплачується платником податку самостійно. Внаслідок чого донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 674грн.20 коп. здійснено неправомірно.

Щодо оподаткування податком надбавок за роз’їзний характер роботи.

Відповідно до абзацу 3 п. 1.1. ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»під терміном заробітна плата розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці»передбачено, що до інших заохочувальних та компенсаційних виплат відносяться виплати у формі винагороди за наслідком роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами діючого законодавства, або які здійснюються поза установленими вказаними актами норми.

Пунктом 1.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 року № 5, визначено, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати (п. 2.1. розділу 2 Інструкції); фонду додаткової заробітної плати (п. 2. 2. розділ 2 Інструкції); інших заохочувальних та компенсаційних виплат (п. 2. 3. розділ 2 Інструкції).

Пунктом 3.16. розділу 3 Інструкції зі статистики заробітної плати  визначено, що до фонду оплати праці не належать надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер у розмірах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 31.03.1999 року «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджуваних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний характер)» Колективним договором Позивача передбачено виплату надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких має роз'їзний (пересувний) характер. Перелік посад, професій працівників, яким встановлюються вказані надбавки, визначається наказом керівника філії згідно з переліком посад, професій працівників, який визначено Колективним договором. Службові поїздки здійснюються працівниками для виконання роботи по обстеженню, технічному обслуговуванню та ремонту ліній і об'єктів (споруд) зв'язку, які розташовані в інших населених пунктах чи місцевості поза місцем їх постійної роботи.

Облік поїздок проводиться на підставі маршрутних листів, які оформлюються замість посвідчень на відрядження. В маршрутному листі обов'язково ставиться дата та час перебування в підрозділі (на дільниці), який обслуговувався. Оплачується тільки фактичний час службової поїздки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 490 від 31.03.1999 року встановлено, що надбавки до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких має роз'їзний характер встановлюється у розмірах, передбачених Колективним договором або за погодженням із замовником і не можуть перевищувати граничні норми витрат, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном». А для працівників, робота яких проводиться постійно в дорозі або має роз'їзний характер за межами України граничний розмір надбавок не повинен перевищувати 80 відсотків граничних норм добових витрат, установлених для відряджень за кордон.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 31.03.1999 року передбачено, що витрати на проїзд до місця проживання і назад, а також на найом житлового приміщення зазначеним працівникам відшкодовуються в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном».

Норми відшкодування витрат для відряджень установлені постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном»лише у вигляді добових. Отже, надбавки за роз'їзний характер роботи фактично замінюють відшкодування на добові витрати.

Згідно із загальними положеннями Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном, затвердженої наказом Міністерства фінансів № 59 від 13.03.1998 року, окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (видатки на харчування інших особистих потреб фізичної особи), норми яких встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном», а витрати на проїзд та проживання відшкодовуються лише за наявності підтверджуючих документів, що передбачено і з постанові Кабінету Міністрів України № 490 від 31.03.1999 року.

Таким чином, якщо робота працівника носить роз'їзний характер, його поїздки не вважаються відрядженням з їх відповідним оформленням. При цьому, виплата відповідних надбавок прирівнюється за своєю сутністю до виплати добових відрядженому і відповідно до п. п. 4.3.2. п. 4.З. ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»не відноситься до складу доходів фізичних осіб, які підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду прийнята за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи і підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.07р. у справі  №  А36/127-07  скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Новомосковської об’єднаної  державної податкової інспекції Дніпропетровської області від 29.11.2006р. №/0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центра технічної експлуатації первинної мережі № 7 філії “Дирекція первинної мережі ВАТ “Укртелеком” м.Новомосковськ  3грн. 40коп. держмита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 1грн. 70коп. держмита по апеляційній скарзі.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова  набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                           А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                              В.І.Крутовських

Суддя                                                                                            А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                            А.В.Тальян