СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

25 квітня 2007 року

м. Севастополь     Справа № 2-19/14236-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 15.01.2007 по справі № 2-19/14236-2006А

за позовом Республіканського підприємства "Джанкойське "Міжрайпаливо" (вул. Промислова, 3, місто Джанкой, Автономна Республіка Крим, 96100)

до Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Дзержинського, 30, місто Джанкой, Автономна Республіка Крим, 96100)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 у справі № 2-19/14236-2006А позов Республіканського підприємства "Джанкойське "Міжрайпаливо" задоволено частково.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим від 05.05.2004 № 667/26-2/0.

У частині спонукання Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2004  № 667/26-2/0 відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем правомірно не віднесено до валового доходу грошову суму, яка отримана ним внаслідок задоволення претензій як компенсація прямих витрат або збитків, понесених у результаті порушення його прав та інтересів. На підставі чого, податкове повідомлення-рішення від 05.05.2004  № 667/26-2/0 визнано недійсним.

Не погодившись з вказаною постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову місцевого господарського суду в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 05.05.2004 № 667/26-2/0, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відшкодована позивачеві сума у розмірі 6134 грн як сума нестачі товару відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 „Витрати”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, збільшує інші операційні витрати підприємства. При установленні винної особи такі суми відображаються у рахунку 716 „відшкодування раніше списаних активів”, який у відповідності до зазначених Стандартів бере участь при визначенні „Валових доходів” з метою оподаткування на прибуток. Позивачем вказана сума не віднесена до валового доходу, а тому ним порушено підпункт 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств”.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, надіслав клопотання про  розгляд справи за його відсутності,  апеляційну скаргу підтримує, заперечує проти задоволення позову. Судова колегія вважає можливим задовольнити клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки неприбуття у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України позивач належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, проте позивачем не реалізовано своє процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Джанкойська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим провела позапланову документальну перевірку правильності дотримання вимог податкового законодавства Республіканським підприємством "Джанкойське "Міжрайпаливо" за період з 01.01.2003 по 31.12.2003, про що 30.04.2004 складено акт № 6/26-2/23/01884567 (а. с. 6-19).

На підставі зазначеного акту Джанкойська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим 05.05.2004 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № 667/26-2/0 про донарахування позивачеві податку на прибуток у сумі 1850 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 370 грн. (а. с. 20).

Підставою для донарахування податку на прибуток і застосування фінансових санкцій у зазначених сумах стали наступні обставини.

Як встановлено актом перевірки (а. с. 10), у другому кварталі 2003 року позивач отримав валовий дохід у сумі 947 грн, а в четвертому кварталі 2003 року –у сумі 5187 грн, що сумарно складає 6134 грн. Але ці суми відповідач  не включив до валових доходів. Як зазначається в акті перевірки, грошова сума 6134 грн була перерахована на банківський рахунок позивача державним підприємством Придніпровської залізниці в порядку відшкодування збитків, завданих позивачеві незбереженням вантажу при перевезенні. Незбереження вантажу мало місце до 2003 року, тобто, до настання періоду, за який здійснювалась перевірка. Тому обставини, за яких мало місце незбереження вантажу, відповідачем не перевірялись. Але факт незбереження вантажу підтверджується актом перевірки.

Отже, актом перевірки підтверджується, що сума 6134 грн була дійсно отримана позивачем в порядку відшкодування вартості вантажу, який був оплачений позивачем, але не був отриманий у зв’язку з його нестачею.

Нестача вантажу при перевезенні підпадає під формулювання „втрата майна” частини 2 статті 203 чинного на час виникнення спірних правовідносин Цивільного кодексу України 1963 року. Тобто, нестача має бути віднесена до категорії прямих збитків, як вона має розумітись відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 статті 4.3.4 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств”.

Згідно з зазначеним підпунктом суми коштів, які отримані платником податку, як компенсація прямих збитків, не включаються до складу валового доходу за умови, що такі збитки не були віднесені платником податку до складу валових витрат.

Відповідно до абзацу 8 пункту 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 „Витрати”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, до складу витрат підприємства включаються нестачі цінностей. Але це правило стосується тільки бухгалтерського обліку і не може застосовуватись для визначення складу валових витрат з метою оподаткування прибутку підприємств. Отже, позивач не мав права включати нестачу вантажу до складу валових витрат, і актом перевірки не встановлено, що позивач порушив цю вимогу.

За таких умов слід зробити висновок про те, що позивач не відносив збитки від нестачі вантажу до валових витрат. А тому, суму 6134 грн, отриману від державного підприємства Придніпровської залізниці в порядку відшкодування вартості втраченого вантажу, позивач відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 статті 4 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств” не зобов’язаний був відносити до валових доходів.

Викладене дає підстави для висновку про те, що донарахування податку на прибуток у сумі 1850 грн і застосування фінансових санкцій у сумі 370 грн не мало правових підстав, в силу чого прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 05.05.2004 № 667/26-2/0 не може бути визнано правомірним, а тому підлягає скасуванню.

Позовна вимога про покладення на відповідача обов'язку скасувати оспорюване податкове повідомлення-рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про визнання нечинним оспорюваного рішення, так і про покладення на відповідача зобов'язання вчинити певні дії. Покладення зобов'язання вчинити певні дії включає до себе, зокрема, і покладення зобов'язання скасувати оспорюване позивачем рішення. Покладення на відповідача зобов'язання скасувати оспорюване рішення співпадає за підставами і предметом з визнанням оспорюваного рішення нечинним. Це означає, що  визнання рішення нечинним разом з покладенням зобов'язання скасувати оспорюване рішення повністю співпадають: визнання рішення нечинним виключає необхідність з метою захисту порушеного права покладення зобов'язання скасувати рішення. А покладення зобов'язання скасувати рішення виключає необхідність визнання рішення нечинним.

За таких умов з метою захисту порушеного права має бути задоволено тільки одна із вимог позивача. Оскільки статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України допускається можливість прийняття і одного і іншого рішення, має бути прийняте рішення, яке передбачене спеціальними нормами закону. Спеціальною в даному випадку слід визнати норму, що встановлена пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона прямо зазначає на визнання нечинним рішення. Кваліфікація названої норми пунктом 1 частини 162 Кодексу адміністративного судочинства України як спеціального підтверджується нормою матеріального права, яка встановлена абзацем 4 підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” і передбачає звернення платника податків до суду з позовом  про визнання недісним рішення контролюючого органу.

Оскільки рішенням суду позовна вимога про визнання нечинним оспорюваного податкового повідомлення-рішення задоволена, вимога про покладення на відповідача зобов'язання скасувати оспорюване рішення задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 у справі № 2-19/14236-2006А.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 у справі № 2-19/14236-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає   законної  сили  з  моменту  проголошення          і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили. Головуючий суддя

Судді