СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.07                                                                                 Справа № 16/177.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганська фірма по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства “Агрохім”,             м. Луганськ

до Приватного підприємства "Фірма "Блок", м. Луганськ

про  стягнення 29969 грн. 42 коп.

при секретарі судового засідання Буймирській О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Євценко Р.І., дов. від 01.09.06. №3,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення          з відповідача заборгованості у сумі 28706 грн. 52 коп., 3 % річних за період з 23.12.2006р. по 05.03.2007р. у сумі 172 грн. 28 коп. та пені за період з 23.12.2006р. по 05.03.2007р. у сумі 1090 грн. 62 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні надав відзив від 23.05.07. №48 (із додатком), яким проти позову заперечує з підстав поставки позивачем неякісної продукції.

Сторони по справі досягли усної домовленості про поставку товару. На виконання правочину позивач поставив відповідачу товар –добрива - у кількості 402 тонни на суму 28706,52грн., що підтверджено видатковою накладною від 29.06.06. №2622. Відповідач отримав товар, що підтверджено довіреністю серії ЯЛП №617880 від 29.06.06. Відповідач не сплатив позивачу вартість отриманого товару,  у зв’язку з чим за ним утворився борг у сумі 28706,52грн., який позивач просить стягнути на свою користь.

Згідно зі ст.530 ЦК України позивач заявив відповідачу вимогу від 08.12.06. №687 (а.с.12-14, у тому числі і докази відправлення вимоги від 12.12.06.) про оплату боргу за поставлені добрива на суму 28706,52грн., але відповідач не оплатив отриманий товар, у зв’язку з чим позивача звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути борг в сумі 28706,52грн. на свою користь.

Крім того, за невиконання вимоги про оплату боргу у встановлений законом строк, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних за період з 23.12.2006р. по 05.03.2007р. у сумі 172 грн. 28 коп. та пені за період з 23.12.2006р. по 05.03.2007р. у сумі 1090 грн. 62 коп.

Відповідач заперечив доводи позивача у відзиві і вказав про поставку позивачем неякісної продукції. До відзиву представником відповідача додано докази статусу юридичної особи підприємства –відповідача, лист від 21.08.06. №16 на адресу позивача з проханням направити представника для огляду посівів, акти головної державної інспекції захисту рослин від 04.08.06 про часткову загибель посівів сої, претензія позивачу про відшкодування збитків на суму 888560грн. від 08.11.06. №90 та ксерокопії фотографій рослин.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Нормою ст.11 Цивільного кодексу України встановлено підстави виникнення прав та обов’язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних обов’язків є правочини та інші юридичні факти. Між позивачем та відповідачем відбувся правочин, відповідаючий загальним засадам господарського та цивільного законодавства і передбачений законом, поставка товару –одна сторона (відповідач) звернулася з проханням про поставку індивідуально визначеного майна до другій сторони (позивач), друга сторона (позивач) поставила необхідний відповідачу товар, що підтверджено відповідними документами. Даний правочин врегульовано нормою ст.265 Господарського кодексу України –поставка товару. Таким чином, у відповідача виник обов’язок по сплаті отриманого товару та відповідальність за невиконання цього обов’язку після спливу встановленого ст.530 ЦК України строку для виконання зобов’язання.

Згідно з правилами ст.ст.173,174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктами господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а іншій суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Господарські зобов’язання виникають безпосередньо з закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору чи внаслідок заподіяння шкоди, або у результаті створення об’єктів інтелектуальної власності, а також з інших подій.

Згідно статті 193 ГК України сторони зобов’язання повинні виконувати свої обов’язки у відповідності до вимог закону належним чином.

Представник відповідача у відзиві підтвердив факт поставки товару. Суд оцінює як належні докази поставки товару позивачем відповідачу на суму 28706,52грн. і докази надіслання вимоги про оплату боргу на суму 28706,52грн. за поставлені добрива.

Статті 265,267 ГК України і ст.530 ЦК України зобов’язують відповідача виконати обов’язок по поставці вугілля у встановлений вимогою строк. Відповідач порушив своє зобов’язання і обов’язок по поставці вугілля не виконав у повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені у відзиві та додатках до відзиву, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог і підставою для невиконання обов’язку по оплаті товару, отриманого від позивача. У разі якщо відповідач вважає свої права порушеними, він має право звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Відповідач не звернувся до суду з вимогою до позивача про стягнення збитків, а відтак відсутні підстави для ствердження про спричинення збитків.

Крім того, посилання відповідача у відзиві на статтю 615 ЦК України є неправомірним, оскільки в документах, доданих представником відповідача до матеріалів справи, відсутня відмова від виконання зобов’язання. За такими ж підставами спростовується посилання відповідача на ч.2 ст.678 ЦК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази оформлення відповідачем відмови від виконання зобов’язання, відмови від прийняття товару та вимоги про заміну товару, навіть докази направлення позивачу актів про часткову загибель посівів відповідачем не надані. Також слід зазначити, що надані відповідачем документи як докази неякісності продукції, не можуть бути оцінені судом як належні у зв’язку з невиконанням відповідачем вимог ст.268,269 ГК України та законодавства, що регулює прийняття товарів по якості.

За таких підстав позов в частині стягнення 28706,52грн. слід задовольнити.

Позов в частині  3 % річних за період з 23.12.2006р. по 05.03.2007р. у сумі 172 грн. 28 коп. слід задовольнити частково, оскільки позивачем невірно визначений нараховано дано санкцію. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання відповідачем (боржником) свого обов’язку по оплаті вартості товару на підставі ст.625 ЦК України слід задовольнити за період з 23.12.06. по в сумі 169,90рн., оскільки при простроченні платежу відповідач повинен сплатити борг з урахуванням 3% річних.

Позов в частині заявленої до стягнення пені          слід залишити без задоволення, оскільки письмового договору сторони не укладали, на підставі якого можна було б дійти висновку про застосування неустойки (розміру неустойки) за порушення зобов’язання однією зі сторін договору.

У відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки  у зв’язку з його неправомірними діями позивач звернувся до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, ст.174,193,265,268 ГК України, ст.ст.6,11,509 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Фірма "Блок", м. Луганськ, вулиця «Ломоносова», 98 «к», ід. код 34033290 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганська фірма по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства “Агрохім”, м. Луганськ, вулиця «Свердлова», 58, ід. код 21833721 борг у сумі 28706,52грн.,  3% річних в сумі 169,90рн., витрати на сплачене держмито в сумі 288,77 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 113,70грн., наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання  рішення:  30.05.07.

Суддя                                                                                   Р.М. Шеліхіна