ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 6/159

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді ___Подколзіной Л.Д.

При секретарі Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдієвка, Донецької області

третьої особи ___________________________________________________________________

про стягнення    1 681 грн.  71коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – не з”явився

від відповідача –  Плуталова Н.В. – представник по довіреності №11/18/20 від 03.01.2001р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдієвка, Донецької області вартості вагової нестачі коксу у сумі 1 681грн.  71коп., у т.ч. сума ПДВ у розмірі 280грн. 28коп. відповідно договору купівлі-продажу №1159/05Сб від 22.12.2005р.

Справа слуханням відкладалася у зв”язку з неявкою представників сторін у судове засідання те непредставленням ними відзиву на позов.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог, оскільки прийомка продукції здійснювалася з порушенням вимог Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості П-6.

02.07.2007р. позивач у засідання суду не з”явився, витребувані судом документи не представив, ухвали суду від 21.05.2007р. та 18.06.2007р. не виконав. Ухвала  про порушення справи від 21.05.2007р. була направлена  відповідачу   22.05.2007р., ухвала про відкладення слухання справи від 18.06.2007р. була направлена йому 20.06.2007р. рекомендованими листами з повідомленнями за адресою вказаною у позові та довідці головного управління статистики у Донецькій області від 24.10.2006р. №509, про що свідчать штампи канцелярії господарського суду. Повідомлення про вручення рекомендованого листа було повернуто з поштового відділення з відміткою про його вручення позивачу. Суд вважає, що  позивач був повідомлений про розгляд справи відповідно діючого законодавства, але вимог суду не виконав, про причину неявки суду не повідомив. Враховуючи вищевикладене  справа розглядається  відповідно до ст.75 ГПК України без явки представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представника відповідача, суд –

в с т а н о в и в :

відповідно до умов договору купівлі-продажу №1159/05Сб від 22.12.2005р.  на адресу ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”  від ВАТ “Авдіївський коксохімічний завод” – 16.03.2006р. по відправці №48043299, 48043300, 48043301 та  48043302 (акт №4100), а також 15.04.2006р. по відправці №48044551 (акт №4128) надійшли вагони з коксовим горішком, фр. 10-25мм.

Як зазначив позивач під час зважування вагонів з коксовою продукцією на 100тоних тензометричних вагах уповноваженою комісією на території позивача виявлена недостача вантажу по акту №4100 в кількості 4,26т за фізичною (3,815т сухою вагою); в акті №4128 – 0,95т фізична (0,816т. за сухою вагою).

У зв”язку з виявленням невідповідності фактичної маси отриманого вантажу та маси, вказаної відповідачем у залізничних накладних, позивач призупинив приймання вантажу, упередивши розкрадання і змішення з однорідною продукцією, здійснив виклик представників  постачальника згідно факсимільних повідомлень №30-412 від 17.03.2006р. (акт №4100) та №30-607 від 15.04.2006р. (акт №4128).

Позивач вказує на те, що недостача коксового горішку встановлена компетентною комісією по прийманню вантажу по кількості в акті №4100/1 від 16.03.2006р., №4100/2 від 18.03.2006р., №4128/1  від 15.04.2006р., №4128/2 від 16.04.2006р.

Позивач  стверджує, що одержавши продукцію з нестачею, він зазнав збитки  по акту №4100 у розмірі 1 395грн. 18коп., в т.ч. ПДВ в сумі 232грн. 53коп., а по акту №4128 у розмірі 286грн. 53коп., в т.ч. ПДВ у розмірі 47грн. 75коп., виражених в його витратах по сплаті за оговорену сторонами кількість продукції, фактично поставлену у меншій ніж сплачено кількості згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України, тому наполягає на стягненні з ВАТ “Авдіївський коксохімічний завод” вартості вагової недостачі коксу у сумі 1 681грн. 71коп., у т.ч. суму ПДВ у розмірі 280грн. 28коп.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Основним документом, що відображає приймання продукції, що поступила, по кількості, є акт приймання продукції по кількості, складений відповідно до п.25 Інструкції П-6. Даний акт є письмовим відображенням процесу приймання продукції, що поступила, складається по завершенню самого процесу приймання продукції (тобто після здійснення останньої фактичної дії по приймання товару) і затверджується керівником підприємства одержувача не пізніше, ніж наступного дня, але акт №4100/1 про прийняття продукції по кількості складений 16.03.2006р., а затверджений аж 17.04.2006р.

Відповідно п.25 Інструкції П-6 в акті про нестачу продукції повинно бути  вказано місце приймання продукції (прийомка  повинна здійснюватися на складі вантажоотримувача); вказана загальна вага продукції – фактично та по документам; точна кількість  бракуючої продукції та її вартість. Згідно п.16 Інструкції П-6, у разі виявлення нестачі продукції, вантажоотримувач зобов”язаний зупинити подальшу прийомку, забезпечити збереження продукції, в акті №4100/1 не вказано де знаходилася продукція з моменту видачі її органом транспорту (19.00) та до початку прийомки по кількості (22.35) та знаходилася  чи продукція під охороною, а також в акті №4128/1 виданий залізницею о 8год. 20хв., а прийомка почалася о 11год. 18хв.

Згідно п.25 Інструкції П-6 особи, які здійснюють продукцію кількості зобов”язані строго  дотримувати правила прийомки продукції та підтверджувати  своїм підписом тільки ті факти, які були встановлені  за їх участю. Акти №4100/1 та №4128/1 складені  та підписані комісією у  іншому складі, чим акти №4100/2, №4128/2 прийомки продукції по кількості.

У порушення п.17 “а” Інструкції П-6 у повідомленнях №№ 30-412, 30-697 про виклик представника вантажовідправника не вказано найменування продукції, характер нестачі, вартість продукції, якої не дістає, час, на який призначена прийомка продукції.

У п.9 актів №№ 4100/2, 4128/2  зафіксовано, що продукція, якої не  дістає у вагоні, вміститися могла, хоч залізничні накладні свідчать про те, що вантаж  занурений до повної місткості згідно розділу 2 Технічних умов. В актах про приймання продукції відсутня інформація про наявність або відсутність шапки, її висота, рівномірність вантаження.

Відповідно до п.21 Інструкції П-6: “посвідчення видається на право участі в прийманні конкретної партії продукції”, тобто посвідчення №№4100/1, 4100/2, 4128/1, 4128/2 складені з порушенням  Інструкції П-6.

Враховуючи вищевикладене, своїм недотриманням встановлених вимог Інструкції П-6 про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості позивач ставить під сумнів достовірність даних, внесених у відповідні акти прийомки продукції №№ 4100/1, 4100/2,  4128/1, 4128/2.

Так як, позивач проводив оплату коксового горішку по сухій вазі, істотне значення для визначення кількості недостачі і правильного визначення ваги продукції, що поступила, має вогкість. Пункт 14 Інструкції П-6 передбачає  перевірку ваги нетто у порядку, передбаченому стандартами, технічними умовами та іншими  обов”язковими правилами сторін, а п.27 Інструкції П-6 передбачає додаток документів, які можуть свідчити про причини недостачі продукції. Розрахунок до позовної заяви не містить відомостей, яким чином позивач вивів показник  загальної вологи, без відбору контрольної проби для перевірки загальної вологи продукції, передбачений ДСТУ 322-12-2-94 “Порядок приймання коксу доменного...” та визначив відповідальну недостачу. При визначенні сухої маси партії коксу, що поступила, абз.3 п.4.5 розділу 4 “Вимоги” ДСТУ 322-12-2-94 чітко вказані  допустимі розбіжності по показниках між результатами проби постачальника і результатами отриманими при контрольному відборі проб у споживача, які не повинні  перевищувати 2% при використовуванні для розрахунку масової частки загальної вологи, визначеної у споживача. Пункт 4.6 розділу 4 “Вимоги” ДСТУ 322-12-2-94 вказує на те, що у випадку,  якщо розбіжності даних документа про якість і результатами контрольної проби перевищують допустимі, то частину контрольної проби для хімічного аналізу, що залишилася, направляють в нейтральну лабораторію, результат якої є остаточним або, за згодою постачальника, за остаточний результат приймають дані споживача.

Однак, позовні матеріали не містять відомостей про визначене позивачем значення  показника  загальної вологи,  направлення результату контрольної проби в нейтральну лабораторію або про узгодження підприємства відповідача прийняти за  остаточний результат, отриманий в лабораторії позивача.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть  підтверджуватись іншими засобами доказування.

У порушення вказаної норми закону позивачем не представлено документів підтверджуючих перевагу тари та документів підтверджуючих прийомку продукції з урахуванням вологості відповідно ДСТУ 332-12-2-94. Крім того, позивачем не додано доказів відправки у адресу відповідача факсимільних повідомлень №30-412 від 17.03.2006р. та №30-607 від 15.04.2006р. А також до матеріалів позовної заяви не додано  договору №1159/05Сб від 22.12.2005р.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з   недоведеністю заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь до  Відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдієвка, Донецької області про стягнення 1 681грн.  71коп., відмовити.

Рішення було оголошено у судовому засіданні   02.07.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя