ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.05.07
Справа  № 7/319-3905

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої
судді
Орищин Г.В.

суддів                                                              Дубник
О.П.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання Чубатюк О.В.

розглянув апеляційну скаргу Борщівської міжрайонної
державної податкової

інспекції, м.Борщів (далі - МДПІ) від 07.03.2007 р. № 1541

на
постанову господарського суду Тернопільської області від 16.01.2007 року

у
справі № 7/319-3905

за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності  - фізичної особиОСОБА_1, м.Заліщики (далі
-СПД -ФО)

до відповідача Борщівської МДПІ

про скасування податкових повідомлень-рішень

з участю представників сторін:

від скаржника - Скороход
В.Л. -зав. юр. сект.

від позивача - не
з'явився

Апеляційна скарга
розглядається без участі представника позивача, який, у відповідності із ст.37
КАС України, вважається таким, що був належним чином повідомлений про час і
місце судового засідання, оскільки, від отримання листа відмовився, про що
зазначено у повідомленні поштового зв'язку. Права і обов”язки, передбачені ст.
ст. 49, 51 КАС України, представнику скаржника роз'яснені.

Постановою господарського суду Тернопільської області від
16.01.2007 р. у справі № 7/319-3905 (суддя Стадник М.С.) задоволено позовні
вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1, м.Заліщики
(далі -СПД ФО), скасовано податкові повідомлення-рішення Борщівської МДПІ від
20.09.2006р.     НОМЕР_1 таНОМЕР_2 про
зменшення позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі
53325 грн. та визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість
в сумі 15898 грн. і застосування 3179,60 грн. штрафних санкцій. Дана постанова
мотивована судом тим, що згідно матеріалів справи та пояснень сторін, спірна
податкова накладна містить дійсні дані про фактично сплачену суму податків, з
якої сформовано податковий кредит у відповідності до п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану вартість», зазначені господарські операції
знайшли своє відображення в бухгалтерському обліку, що дає позивачу право на
формування податкового кредиту.

Відповідач у справі - Борщівська МДПІ, подав апеляційну скаргу на
згадану постанову господарського суду, оскільки, на його думку, постанова суду
прийнята з невірним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи. Зокрема, встановлене актом перевірки завищення
суми бюджетного відшкодування через несплату до бюджету сум ПДВ за
господарськими операціями з придбання автомобіля КАМАЗ постачальником даного
автомобіля ТзОВ “Торговий дім “КАМАЗ”, не спростоване позивачем, отже, право на
відшкодування ПДВ за відсутності
фактичної сплати суми податку до бюджету, у позивача відсутнє. Що
стосується визначення податкового зобов”язання з ПДВ в сумі 19077,60 грн.,
податкова накладна, що стала підставою для включення позивачем зазначеної в ній
суми до складу податкового кредиту, не містить усіх обов”язкових реквізитів,
передбачених п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану
вартість”; платник податку не скористався визначеним п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього
ж Закону правом звернення до податкового органу з відповідною заявою.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу не подав.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою
колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної Борщівською МДПІ (Заліщицьким
відділенням) невиїзної документальної перевірки ППОСОБА_1 з питань
відшкодування податку на додану вартість за червень-липень 2006 року, 04 вересня
2006 року складено акт заНОМЕР_3, яким, встановлено порушення п.1.8 ст.1,
п.п.7.2.1 абз.е), ж) п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.5 п.7.7
ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого
зменшено заявлене до бюджетного відшкодування
ПДВ за липень 2006 року на суму 53325 грн.; п.п.7.2.1 абз. е), ж),
п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 вищевказаного Закону, в результаті чого
завищено податковий кредит за липень 2006 року на 21025 грн., у зв'язку з чим
додатково нараховано податкове зобов'язання з ПДВ за липень 2006 року в сумі
15898 грн. та застосовано штрафні санкції.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 20 вересня
2006 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

НОМЕР_1, яким відмовлено позивачу у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану вартість на суму 53325 грн.;

НОМЕР_1, яким визначено позивачу податкове  зобов'язання за платежем: податок на додану
вартість в сумі 19077,60 грн., де 15898 грн. -основний платіж та 3179,60 грн. -штрафні
(фінансові) санкції.

Заслухавши пояснення представника скаржника, оцінивши подані
сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи,
судова колегія відзначає,  що вимоги  скаржника підлягають задоволенню, оскільки:

Згідно п.1.8. ст.1 Закону України «Про податок на додану
вартість»бюджетне відшкодування -це сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вищевказаного Закону,
передбачено обов'язкову наявність  такої
підстави, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум
податку.

Згідно із п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на
додану вартість” суми податку на додану вартість зараховуються до Державного
бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для
бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим законом.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових
підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є
сплата цих сум до Державного бюджету України.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були
сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної
функції - формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст. 2, ст. 9
Бюджетного кодексу України), а також, з поняття платника податку як особи, яка
згідно Закону України “Про податок на додану вартість” зобов”язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1
цього Закону).

Тобто, Законом України “Про податок на додану вартість”
встановлено прямий взаємозв”язок між сплатою, надходженням до бюджету податку
на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому, зазначені етапи
нерозривно пов”язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних
сум до податкового кредиту з податку на додану вартість та відшкодування
податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді
податку.

За змістом вищезазначеного Закону, право на відшкодування виникає
лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого
факту існування зобов”язання по сплаті податку на додану вартість в ціні
товару.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, актом перевірки
(а.с.22) встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за липень місяць
2006 року на 45111,67 грн. внаслідок включення до розрахунку бюджетного
відшкодування зазначеної суми ПДВ за господарськими операціями з придбання
автомобіля КАМАЗ 55102 і не сплати даної суми ПДВ до Державного бюджету України
постачальником автомобіля ТзОВ «Торговий дім «КАМАЗ»(згідно інформаційної
довідки ДПІ у Дніпропетровському районі м.Києва НОМЕР_4).

Крім цього, перевіркою встановлено, що позивачем безпідставно
включено в розрахунок суми бюджетного відшкодування за вказаний період 86,68
грн. ПДВ за податковою накладною НОМЕР_5, отриманою від ВАТ «Київстар
Дж.Ес.Ем»та 3000 грн. ПДВ за податковою накладною НОМЕР_6, отриманою від ТзОВ
«Автозбірне підприємство», оскільки платіжних документів, які б підтверджували
сплату сум ПДВ,  під час перевірки
позивачем не надано.

Таким чином, податковим органом згідно податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 правомірно відмовлено позивачу в бюджетному
відшкодуванні.

Що стосується податкового повідомлення-рішенняНОМЕР_2, слід
зазначити наступне:

Сума податкового зобов'язання визначена у зв'язку з віднесенням
позивачем податку на додану вартість в сумі 21026 грн. до складу податкового
кредиту за липень 2006 року згідно податкової накладноїНОМЕР_7. виписаної ПСП
«Кришталь», яка не містить усіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.7.2.1
п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Судова колегія
погоджується з висновком податкового органу, що позивач, отримавши від продавця
неправильно оформлену податкову накладну не звертався до органу державної
податкової служби із заявою у порядку п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 вищезазначеного
Закону, отже, ним неправомірно включено до податкового кредиту суми ПДВ за
такою накладною.

З врахуванням викладеного, постанову господарського суду слід
скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209 п.п.6 і
7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний
господарський суд  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Борщівської МДПІ задоволити.

Постанову господарського суду Тернопільської області від
16.01.2007 р. у справі

№ 7/319-3905 скасувати. В задоволенні позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст. 211,
212  КАС України.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

головуючий  суддя                                                      Г.В. Орищин

судді
О.П. Дубник

Г.Г. Якімець