ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.07                                                                                           Справа № 4/1013-21/99

За позовом:          ВАТ „Бориславський завод штучних алмазів і алмазного інструменту”, м.Борислав

до відповідача:          ЗАТ „Автонавантажувач”, м.Львів

про стягнення 1966,98 грн.

Суддя Масловська Л.З.

Представники:

від позивача -      Попович Б.Д. - директор

від відповідача - н/з

Представнику позивача роз'яснено його права та обов'язки відповідно до ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено ВАТ „Бориславський завод штучних алмазів і алмазного інструменту”, м.Борислав до ЗАТ „Автонавантажувач”, м.Львів про стягнення 1966,98 грн.

24.05.2007 року порушено провадження по даній справі та призначено в засідання на 19.06.2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №1728600 (в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

Між сторонами існували господарські відносини, 27.10.2006 року ВАТ „Бориславський завод штучних алмазів і алмазного інструменту” перерахувало кошти в сумі 2880 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ „Автонавантажувач” згідно рахунку №237-2-06/Р-зч для отримання товару –(вила 4014-4620003-30) в кількості 2 штуки.

Відповідно до ст.ст. 638, 639 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони уклали договір в усній формі. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону (ст. 627 ЦК України).

Вищевказаний товар позивачем отриманий, але не тієї моделі, у зв’язку з чим 30.11.2006 року був повернений відповідачу згідно накладної №2 від 30.11.2006 року.

15.02.2007 року ЗАТ „Автонавантажувач” повернуло частково кошти позивачу в сумі 1000 грн., що підтверджується банківської випискою Філії Відділення ПІБ в м.Бориславі від 14.02.2007 року. У зв’язку з цим, заборгованість станом на 17.05.2007 року складає 1880 грн.

В порядку досудового врегулювання спору ВАТ „Бориславський завод штучних алмазів і алмазного інструменту” було надіслано претензію до ЗАТ „Автонавантажувач” № 26/04-07 від 20.04.2007р. з вимогою повернути кошти в сумі 1880 грн., що підтверджено поштовою квитанцією №4/437861 (в матерілах справи).

На вищевказану претензію не було надіслано жодних відповідей та не було задоволено обгрунтовані вимоги ЗАТ „Автонавантажувач” щодо повернення безпідставно набутих коштів.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 58,71 грн. та 3% річних в розмірі 28,27 грн.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Суд відмовляє в задоволенні стягнення штрафних санкцій, оскільки позивачем вимога надіслана 20.04.2007 року, що підтверджується поштовою квитанцією, а розрахунок штрафних санкцій проведено з грудня 2006 року, тобто неправомірно.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Враховуючи наведене, суд  дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані поданими доказами, і підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.193 ГК України, ст.ст. 526, 627, 638, 639 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 ,121 ГПК України,   суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ЗАТ „Автонавантажувач”, м.Львів, вул.Шевченка,321 (р/р 4003 в ЗГРУ КБ „Приватбанк”, МФО 325321, ЗКПО 31210049) на користь ВАТ „Бориславський завод штучних алмазів і алмазного інструменту”, м.Борислав, вул.Гірна,22 (р/р 087 у відділенні ПІБ в м.Борислав, МФО 325406, ЗКПО 05806995) –1880 грн. неповернутих коштів, 97,41 грн. державного мита та 112,69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

3. В частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 58,71 грн. та 3% річних в сумі 28,27 грн. –відмовити.

Суддя