Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 року                                                           Справа № 33/220-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя  Кравець Т.В., судді Істоміної О.А., Шутенко І.А.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мар'їної І.О., дов. №231/102 від 04.09.06 р. (копія у справі), Юрченко І.М., дов.№78/35 від 30.03.07 р. (копія у справі)

відповідача – Зубрича Д.О., дов.№06/7 від 03.01.07 р. (копія у справі), Кундіуса Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз»(вх. № 75Х/2)  на рішення господарського суду Харківської області від 05 грудня 2006 року по справі № 33/220-06

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз», м.Харків

про стягнення 2401502,74 грн., -

встановила:

У липні 2006 року Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії  «Нафтогаз України»звернулася до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз»основну суму боргу за поставлений відповідачу природний газ в сумі 2401502,74 грн. Пізніше, в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу позивач збільшив позовні вимоги до 7975168,30 грн., що було прийнято судом першої інстанції. Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідач отримав на підставі договору на постачання природного газу №06/03/3121 від 24 грудня 2003 року за актами прийому-передачі природний газ, але його вартість не сплатив в повному обсязі, внаслідок чого виникла зазначена сума заборгованості.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05 грудня 2006 року (суддя Кононова О.В.) позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз»на користь Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»7975168,30 грн. основного боргу, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз»з рішенням господарського суду Харківської області від 05 грудня 2006 року не погодилася, надіслала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та прийняття нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дане рішення було прийняте з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з посиланням на те, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 24 грудня 2003 року між Дочірньою компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»та Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації «Харківміськгаз»був укладений договір № 06/03-3121 на постачання природного газу для потреб населення, відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов'язався передати відповідачу (покупцю) в 2004 році природний газ для потреб населення, а відповідач зобов'язався проплатити за газ на умовах даного договору.

У відповідності до пункту 5.1 договору оплата за газ мала бути здійснена грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати потягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ мав здійснюватись до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Приймання-передача газу, поставленого у відповідному місяці оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу, як це закріплено в підпунктах 3.3-3.4 договору.

Так, актами приймання-передачі природного газу за 2004 рік, копії яких знаходяться в матеріалах справи, визначені обсяги газу, що були реалізовані населенню за наявності газових лічильників і за відсутності таких та в актах окремо зазначені обсяги, ціна природного газу та вартість "комерційних витрат" (відтоків (притоків) природного газу.

Остаточний розрахунок за можливі втрати газу здійснюються за підсумками року до 15 січня 2005 року, як це закріплено в пункту 5.1.1 договору. В разі затвердження Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»порядку відшкодування цих витрат в 2004 році, термін остаточного розрахунку узгоджується сторонами шляхом підписання додаткових угод, які повинні бути підписані до 20 січня 2005 році.

З огляду на те, що Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»не було затверджено порядку відшкодування витрат за можливі втрати газу у 2004 році, позивач, враховуючи норми статті 530 Цивільного кодексу України, направив 04 серпня 2006 року відповідачеві вимогу №31/10-8558, про виконання грошового зобов’язання, в якому повідомив про наявність боргу у розмірі 7975168,30 грн. та просив відповідача терміново погасити заборгованість за спожиті у січні –грудні 2004 року природний газ.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, слід зазначити, що пунктом 1.1 спірного договору, встановлено, що постачальник передає покупцеві в 2004 році природний газ, для потреб населення з урахуванням можливих втрат газу, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. Тобто відповідач добровільно взяв на себе зобов’язання по договору, в тому числі і оплату газу з урахуванням можливих втрат.

Предметом договору є перехід права власності на природний газ та в порядку передбаченим договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положенням про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затвердженого Міністерством палива та енергетики України від 25 лютого 2004 року за №112, встановлено, що обсяги розбалансування розраховуються ГЗП на підставі: даних про надходження газу до газорозподільної мережі ГЗП; даних про обсяги реалізації ГЗП газу всім категоріям споживачів за показниками лічильників, а для населення, у разі відсутності лічильників, за нормами споживання; розрахунків витрат та втрат газу, що виникають під час його транспортування розподільними мережами ГЗП; даних про обсяги використання газу ГЗП на власні потреби.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що характер причин розбалансування природного газу є виключно технічним. Зазначені обсяги розбалансування стосуються відносин позивача та відповідача, які визначені договором постачання природного газу, в силу фізичного виконання договору, фізичної передачі природного газу.

Відповідно до пункту 3.1 договору позивач (постачальник –по договору) передає природний газ відповідачеві (покупцю –по договору) „в загальному потоці газу на газовимірювальних станціях (ГВС), що знаходяться на кордоні України ..., або в пунктах виміру газу (ПВГ), які знаходяться в місцях приймання-передачі газу з промислу ...”.

Таким чином, відповідно до цього пункту відповідач стає власником природного газу у відповідних територіальних пунктах, а всі можливі втрати відбуваються саме з власністю відповідача. Термін „комерційні втрати” необхідно розуміти як - „втрата власності відповідача”.

По-друге, стосовно тверджень заявника апеляційної скарги, що предметом позовних вимог є вартість відтоків та притоків природного газу, які позивач просить стягнути з ВАТ «Харківміськгаз»та наголошення на тому, що заборгованості за природний газ у відповідача перед позивачем немає, є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до правил статті 668 Цивільного кодексу України „Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару.” Тобто, в силу загальних юридичних начал та змісту цивільного законодавства, випадковою загибеллю або псування речей визначається така загибель або псування, яке сталося не з вини учасників договору, а в силу випадкових причин і обставин. Ризик такої випадкової загибелі або псування лежить на власникові, якщо інше не передбачене законом або договором.

Оскільки договором сторони окремо не обговорювали порядок чи момент переходу ризику втрат газу, то до відносин з приводу відшкодування вартості комерційних втрат необхідно застосовувати правила статті 668 Цивільного кодексу України. Про застосування загальних правил переходу права власності та пов'язаних ризиків на природний газ зазначається в пункті 3.1 Наказу НАК "Нафтогаз України" від 26 березня 2001 року №79 "Про затвердження Порядку доступу до газотранспортної системи". Відповідно –позивач має законне право на отримання вартості того об’єму природного газу, який був поставлений відповідачеві та в наступному втрачений ним з тих чи інших причин.

Таким чином, обсяги газу, які зафіксовані в актах приймання-передачі природного газу є обсягами газу втраченими відповідачем вже після набуття права власності на ці обсяги і відповідно саме відповідач зобов’язаний відшкодувати позивачеві вартість цих втрат.

По-третє, твердження відповідача стосовно того, що розбалансування газу не є фактично прийнятим відповідачем природним газом за спірним договором, а є можливими втратами природного газу третіми особами (населенням), що не є стороною в даному договорі колегія суддів апеляційної інстанції вважає також неправомірними.

Відповідач постачає природний газ населенню на підставі цивільних право чинів, які укладає від власного імені та у своїх інтересах, відповідно до яких набуває для себе прав та обов’язків. При недотриманні населенням умов зазначених договорів, саме відповідач є носієм права, яке порушено, самостійно здійснює захист своїх інтересів в судах, виступаючи стороною у справі.

Крім того, відповідачем не доведено, що на нього чинним законодавством не покладений обов’язок сплати обсягів розбалансування газу.

Відповідно до статті 33 Господарсько процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарсько процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, колегія суддів вважає, що Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" не було надано доказів, які б спростували доводи позивача, а тому його вимоги щодо скасування рішення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз", наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 05 грудня 2006 року  по справі № 33/220-06 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105  Господарсько процесуального кодексу  України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Харківміськгаз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05 грудня 2006 року  по справі № 33/220-06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                     Т.В. Кравець

суддя                                                                    О.А. Істоміна

суддя                                                                    І.А. Шутенко