Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.                                                           Справа № 3/807-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Плотникова С.І.

відповідача -  Варухи Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз", м. Охтирка, Сумська область (вх. № 1185 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 01.03.07 р. по справі № 3/807-06

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз", м. Охтирка, Сумська область

до Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерноготовариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" в особі філії "Охтирський райавтодор", м. Охтирка, Сумська область

про витребування майна з чужого незаконного володіння

та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України", м. Суми

до Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз", м. Охтирка, Сумська область

про стягнення 381,12 грн., -

встановила:

У грудні 2006 року Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до  Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" м. Суми в особі філії "Охтирський райавтодор"  про зобов'язання повернути плити ПАГ-14 в кількості 50 штук, які були на зберіганні у відповідача згідно договору схову № 434-р від 29.08.2003 року.

Заявою від 16.02.07 року № 24 юр-1/1174 позивач змінив позовні вимоги і просив господарський суд стягнути з відповідача збитки, завдані нестачею плит ПАГ-14 в кількості 50 штук за договором схову № 434-р від 29.08.2003 року в сумі 100000,00 грн.

Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" 19.02.07р. звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з ВАТ "Укрнафта" 381,12  грн., у тому числі 254,87 грн. заборгованості за послуги по зберіганню плит по договору схову № 434-р від 29.08.2003 р., 43,32 грн. пені, 75,29 грн. інфляційних та 7,64 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Сумської області від 01.03.2007р. по справі № 3/807-06 (суддя Левченко П.І.) позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з   Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" в особі філії Охтирський райавтодор на користь Відкритого акціонерного товариства      "Укрнафта" в особі нафтогазовидобуваного управління "Охтирканафтогаз" 21000,00    грн. збитків, 210,00 грн. витрат по держмиту та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову щодо стягнення збитків у сумі 79000,00 грн. відмовлено. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено повністю.

Позивач по первісному позову з рішенням суду першої  інстанції не погодився в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог у сумі 79000,00 грн., подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення в цій частині таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, в зв'язку з чим просить рішення суду в цій частині скасувати та прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення уповноважених представників позивача та відповідача, які підтвердили свої позиції по справі, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених  матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що 28.08.2003 року між сторонами у даній справі був укладений договір схову №434-р, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання строком до 01.08.2004 року плити аеродромні ПАГ - 14 розміром 6 x 2 метри, які перебували у користуванні, в кількості 765 штук, що підтверджується актом приймання-передач і МТР (товару) на відповідальне зберігання від 30.09.2003 року (а.с. 26).

08.01.2004 року відповідач (філія "Охтирський райавтодор") листом № 1 звернувся до  "Охтирканафтогаз" з проханням достроково припинити з 25.12.2003 року дію договору схову № 434-р від 29.08.2003р. та повідомив, що 50 плит було використано для виконання робіт по укріпленню мостових конструкцій, що не підлягають демонтажу (а.с. 22).

Відповідач повернув позивачу 715 плит ПАГ-14, які вже перебували в  користуванні, а 50 плит не повернув, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем за первісним позовом - ДП "Сумський Облавтодор".

Враховуючи умови спірного договору (п.п. 1.3., 1.4.), згідно з якими  вартість однієї плити ПАГ-14, що була в користуванні, визначена сторонами у розмірі 420 грн., господарський суд встановив, що вартість цих 50 плит ПАГ-14 складає суму 21000,00 грн.

Відповідач за первісним позовом згоден з позовними вимогами позивача за первісним позовом щодо стягнення 21000,00 грн. збитків за втрату 50шт. плит ПАГ - 14, що були у користуванні.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача на свою користь 100000,00 грн. збитків, завданих нестачею 50 плит, виходячи з середньої ринкової вартості таких плит станом на 30 вересня 2006 року, яка за повідомленням приватного судового експерта автотоварознавця Кучмай М.М. складає 2000,00 грн. за одну штуку.

Оцінивши доводи позивача за первісним позовом, господарський суд визнав їх такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 21000 грн., оскільки позивач не довів суду належними доказами, що вартість переданих 30.09.2003 року позивачем відповідачеві 50 плит ПАГ - 14, які перебували в користуванні, складає на сьогодні 100000,00 грн. (по 2000 грн. за одну плиту).

Щодо зустрічної позовної заяви про стягнення з ВАТ "Укрнафта" в особі НГВУ "Охтирканафтогаз" на користь ДП "Сумський облавтодор" ВАТ ДАК  "Автомобільні дороги України" 254, 87 грн. заборгованості за послуги по зберіганню плит по договору схову № 434-р від 29.08.2003р., 43,32 грн. пені, 75,29 грн.  інфляційних та 7,64 грн. 3% річних господарський суд визначився, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на їх необґрунтованість та правову безпідставність.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки дані висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка. А відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач по первісному позову у своїй апеляційній скарзі вказує на порушення господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в сумі 79000,00 грн. Так, позивач зазначає, що господарський суд не врахував положення  ст. 951 Цивільного України, згідно з якою збитки, завдані поклажедавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості, та ст. 623 цього ж Кодексу, в силу якої збитки, завдані порушенням зобов'язання, визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір збитків в сумі 100000,00 грн. позивач мотивує зазначеними положеннями чинного законодавства та довідкою судового експерта № 59/10 від 30.09.2006р.

Проте з вказаними посиланнями не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до  умов спірного Договору та на підставі Акту приймання-передачі МТР (товару) на відповідальне зберігання від 30.09.2003р., відповідач прийняв на зберігання від позивача плити б/у ПАГ-14 в кількості 765 шт. загальною вартістю 334320,00 грн., де вартість однієї плити складає 420,00 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору схову № 434-р від 29.08.2003р. та п. 1 ст. 951 Цивільного кодексу України у випадку втрати, нестачі, пошкодження майна, прийнятого на зберігання, збитки Поклажедавцеві відшкодовуються Зберігачем в розмірі її вартості, а тому з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає  посилання заявника апеляційної скарги на ст. 623 Цивільного кодексу України  безпідставними.

Не приймається до уваги колегією суддів і довідка приватного судового експерта автотоварознавця Кучмай М.М. № 59/10 від 30.09.2006р., оскільки не  відповідає  вимогам   Інструкції  про   призначення  та  проведення   судових експертиз затвердженої наказом Міністерства юстиції України  від 08.10.1998р. № 53/5, а тому не може бути належним доказом у справі у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, позивач не довів, що до компетенції даного експерта входить саме визначення ринкової вартості аеродромних плит ПАГ-14, а зазначена в листі   вартість нічим не обґрунтована. Слід також зазначити, що із вказаного листа експерта не вбачається, що мова йде саме про аеродромні плити  ПАГ-14.

Крім того, відмовляючи у  первісному позові частково суд правомірно  вказав, що сторони на час здійснення приймання-передачі плит 30.09.2003 року не здійснювали експертної оцінки вартості плит, які передавалися, не визначали їх якості, не визначали період часу, який були у користуванні плити до моменту їх передачі на зберігання, в зв'язку з чим визначити яка саме на даний час ринкова вартість тих конкретних 50 плит ПАГ-14, котрі були у користуванні, і які передавались позивачем відповідачеві 30.09.2003 року, не виявляється можливим. Більш того, спірним договором сторони обумовили загальну вартість переданих позивачем на схов відповідачу плит б/у ПАГ-14 в кількості 765 шт. загальною вартістю 334320,00 грн., де вартість однієї плити складає 420,00 грн., а тому  вимогу позивача про стягнення ще 79000,00 грн. збитків колегія суддів вважає безпідставною.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України  доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Згідно зі  ст. ЗЗ Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, враховуючи те, що в процесі розгляду справи як господарським судом  так і судом апеляційної інстанції, позивачем по первісному позову ніяких інших документів, ніж ті, що знаходяться в матеріалах справи, на підтвердження його вимог про стягнення з відповідача на його користь 79000,00 грн. не надано, тому колегія суддів, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність первісних позовних вимог в частині стягнення зазначеної суми збитків.

Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі позивачем і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської  області від 01.03.2007р. по справі № 3/807-06   прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,  -

постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз", м. Охтирка, Сумська область залишити без задовольнення.

Рішення господарського суду Сумської області від 01.03.2007р. по справі № 3/807-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді