СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 квітня 2007 року

Справа № 2-27/2029-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Аркатова В.В.,дов.№б/н від 25.01.2006

відповідача: Абсеметов З.Н.,дов.№19/10-00 від 09.01.2007

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 12.02.2007 по справі № 2-27/2029-2007А

за позовом           Сакської районної міжгосподарської бази відпочинку "Прибой" (вул. Морська, 4, місто Саки,96500)

до           Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57, місто Саки,96500)

про визнання протиправними дій та спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 у справі № 2-27/2029-2007А задоволено позов Комунального підприємства „Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой” до Сакської об’єднаної державної податкової інспекції та постановлено визнати протиправними  дії відповідача,   що виразилось у відмові видати позивачу свідоцтво про сплату єдиного податку,  викладеній в листі Сакської об’єднаної державної податкової інспекції за № 4417/10/15-01 від 13.12.2006.

Суд зобов”язав Сакську об’єднану державну податкову інспекцію видати Комунальному підприємству „Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой”  свідоцтво про сплату єдиного податку строком на один рік, починаючи з 01.01.2007.

Судом стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40грн. державного мита.

В основу постанови покладені висновки суду про те, що на підприємство позивача розповсюджується дія Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва” № 727/98 від 03.06.1998 (із наступними змінами та доповненнями). Крім того, суд встановив, що позивачем були дотримані всі необхідні умови для переходу до спрощеної системи оподаткування, але відповідачем безпідставно було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007 рік.

Не погодившись з постановою суду, Сакська об’єднана державна податкова інспекція звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду АР Крим та в позові відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу відповідач мотивує неповним з’ясуванням судом всіх обставин справи, а також порушенням застосування норм матеріального і процесуального права.

На думку заявника апеляційної скарги, згідно з вимогами частини 4 статті 7 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва” № 727/98 від 03.06.1998 дія даного Указу не розповсюджується на підприємство позивача, оскільки воно є комунальним, його єдиним засновником є територіальна громада в особі уповноваженого органу, який не є суб’єктом малого підприємництва та його частка у статутному фонді позивача перевищує 25%.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник Сакської ОДПІ апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник позивача проти скарги заперечував, постанову суду першої інстанції просив залишити без змін.

Розглянувши справу у порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

12.12.2006 Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой”  (надалі перейменована у Комунальне підприємство „Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой”) звернулась до Сакської ОДПІ із заявою про видачу Свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007, у відповідь на яку Сакська ОДПІ листом від 13.12.2006 за № 4417/10/15-01 відмовила позивачу у видачі такого Свідоцтва з підстави, що дія Указу Президента України від 03.06.1998 №727/98 “Про спрощену систему оподаткування,  обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва” не поширюється на підприємство позивача, оскільки він є суб’єктом підприємницької діяльності, у статутному фонді якого частка,  що належить засновнику –Сакській районній раді, який не є суб’єктом малого підприємництва, перевищує 25%. У своїй відмові у видачі Свідоцтва відповідач також зазначив, що відповідно до положень Господарського кодексу комунальне підприємство – це підприємство,  що діє на основі комунальної власності територіальної громади,  утворюється органом, який є представником власника –відповідної територіальної громади і виконує його функції, та майно якого закріплюється за ним на праві господарського ведення або на праві оперативного управління (ст. ст. 63, 78 Господарського кодексу України). Таким чином,  відповідач вважає, що незалежно від наявності чи відсутності статутного фонду, єдиним засновником (учасником) державних та комунальних підприємств є відповідно держава чи територіальна громада в особі уповноважених органів. Тобто, їх частка в цих підприємствах перевищує 25%. Враховуючи поняття суб’єкта малого  підприємництва, наведене в ст. 1 Указу Президента України від 03.06.1998 №727/98 “Про спрощену систему оподаткування,  обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва”, уповноважені органи, які діють від імені держави чи територіальних громад, не   є суб’єктами малого підприємництва.

Судова колегія вважає апеляційну скаргу Сакської ОДПІ необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ст. 1 Указу Президента України від 03.06.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності вводиться, в тому числі, для юридичних осіб —суб’єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виторгу яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Пункт 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України.

Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Суб'єкт малого підприємництва - юридична особа обов'язково зазначає, яку ставку єдиного податку ним обрано.

Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період.

Рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за календарний рік.

Орган державної податкової служби зобов'язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

За таких обставин, будь-яких заборон для переходу на спрощену систему оподаткування для підприємств з організаційно-правовою формою –комунальне підприємство чинним законодавством не передбачено.

З огляду на положення Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” та вищевказані податкові роз’яснення, обов’язковими умовами для цього є наступні:

- це повинна бути юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми;

- середньооблікова чисельність працюючих не повинна перевищувати 50 осіб;

- обсяг виторгу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не повинен перевищувати 1 млн. грн.;

- якщо підприємством, яке бажає перейти на спрощену систему оподаткування, є комунальне підприємство, воно повинно займатися підприємницькою діяльністю;

- підприємство повинно подати заяву не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов’язкових платежів за попередній звітний (податковий) період.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на комунальне підприємство позивача розповсюджується дія Указу Президента України від 03.07.98 №727/98 (727/98) “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” (в редакції Указу Президента від 28.06.1999 №746/99 (746/99) (далі —Указ) з огляду на наступне.

Відповідно до Довідки Головного управління статистики в АР Крим за № 54-01-26-52/25, Комунальне підприємство „Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой”  є юридичною особою, організаційно-правова форма якого –комунальне підприємство, форма власності –комунальна.

Відповідно до Статуту підприємства та Довідки статистики, позивач здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, збирання і оброблення стічних вод, збирання, очищення та розподілення води, діяльність кафе, здавання в оренду власного нерухомого майна та ін.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем по суті, середньооблікова чисельність працюючих у позивача складає 20 осіб, обсяг виторгу від реалізації послуг за 2006 склав 998,0тис.грн., будь-якої заборгованості перед бюджетом, а також відповідними Фондами (Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,  Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на Україні,  Пенсійним фондом та ін.) підприємство на момент звернення із заявою від 12.12.2006 до відповідача не мало.

Крім того, позивач звернувся до відповідача із належним чином оформленою заявою 12.12.2006, тобто не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного податкового періоду, вказавши обрану ставку єдиного податку - 10 відсотків суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), за винятком акцизного збору, при включенні податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що позивачем дотримані всі законодавчо передбачені вимоги для переходу на спрощену систему оподаткування, але йому безпідставно відмовлено у видачі відповідного свідоцтва на 2007 з посиланням на ст.. 7 Указу Президента України № 727/98 від 03.06.1998, з огляду на таке.

Так, статею 7 даного Указу Президента України визначено, що дія цього Указу не поширюється, зокрема, на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам —учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків.

Отже, вказана норма застосовується до суб’єктів підприємницької діяльності, у яких сформований статутний фонд, і в даному фонді є частки в розмірі більше 25%, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва.

Відповідно до загальних положень Статуту позивача, Комунальне підприємство „Сакська районна міжгосподарська база відпочинку „Прибой”  є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності, підпорядковане та підзвітне Сакській районній Раді.

Підприємство створене за рішенням 6 сесії Сакської районної ради АР Крим 23 скликання від 30.09.1999 „Про районну міжгосподарську базу відпочинку по вул. Морська, 4 в м. Саки” шляхом перетворення колективного підприємства „Міжгосподарська база відпочинку” та є його правонаступником.

В силу статті 78 Господарського кодексу України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядочному порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника –відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно з п. 4.2 Статуту, майно підприємства позивача є комунальною власністю Сакської районної ради та закріплюється за ним на праві повного господарського відання.

Таким чином, враховуючи, що власником комунальної власності є територіальна громада, фактично засновником комунального підприємства позивача є відповідна територіальна громада, якою згідно зі статті 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997, з наступними змінами і доповненнями, є жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр, а Сакська районна рада –це лише орган управління комунальною власністю від імені територіальної громади.

В свою чергу, територіальна громада, як засновник комунального підприємства позивача, не є юридичною особою.

Вказане свдчить про те, що підприємство позивача не підпадає під дію статті 7 Указу Президента України №727/98 від 03.06.1998.

Як свідчать матеріали справи, податкові роз’яснення центрального податкового органу положень статті 7 Указу Презудента України №727/98 від 03.06.1998, якими керуються сторони по справі, суперечливі. Крім того, ці роз’яснення, як і Лист Міністерства юстиції України, є офіційним розумінням цими органами вказаного положення законодавства, але не є законодавчими чи іншими нормативно-правовими актами, обов’язковими для застосування судом.

У зв’язку з цим, судова колегія не приймає їх до уваги та виходить з того, що відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справи на підставі Конституції та хаконів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на піставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача, виражені у відмові видати свідоцтво про сплату єдиного податку, викладеній в листі за № 4417/10/15-01 від 13.12.2006, не грунтуються на положеннях податкового законодавства та суперечать статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади і їх посадовці зобов'язані діяти тільки в межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією України і Законами України, а також статті 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” посадові особи органів державної податкової служби зобов’язані дотримуватися Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності дій по відмові у видачі позивачі свідоцтва про сплату єдиного податку відповідачем не надано.

В силу статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд можу прийняти постанову, в тому числі, про зобов’язання відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин справи,  судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже, підстави для його скасування та прийняття нового рішення відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 195, 196, п.1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сакської об’єднаної державної податкової інспекціцї в Автономній Республіці  Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 у справі № 2-27/2029-2007А залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого Адміністративного суду України  протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                        Т.П. Фенько

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко