ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.07 р.                                                                               Справа № 43/116

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Підприємства Волноваської виправної колонії № 120 с. Молодіжне

до відповідача:  Дочірнього підприємства „Прогрес” концерну „Торос” м. Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 16800 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Чернявська Н.А. за дов. № 2583 від 03.05.07р.

Від відповідача: Гевеке І.П. за дов. б/н від 04.05.2007р.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 31.05. по 11.06.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Підприємство Волноваської виправної колонії № 120 с. Молодіжне, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Дочірнього підприємства „Прогрес” концерну „Торос” м. Донецьк, про стягнення боргу в сумі 16800 грн.

Уточненнями № 2886 від 18.05.2007р. позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд вважати строк невиконання зобов’язань з моменту неповідомлення заявника про результати розгляду претензії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір від 01.10.2004р., витратну накладну № РН-0000001 від 31.01.2005р., претензії № 904 від 03.02.06р., № 1515 від 07.03.06р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 07.05.2007р. позов не визнав по викладеним у відзиві доводам.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2004р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про уступку права вимоги боргу.

Відповідно до умов вказаного договору позивач уступив відповідачеві право вимоги про стягнення частини заборгованості з ДП „Селидіввугілля”, що випливає із договору № 14-к від 08.02.2002р. в сумі 30000 грн.

Обов’язок здійснення відповідачем розрахунків на суму боргу шляхом відвантаження товарів, робіт, послуг передбачений п. 3.1 договору.

Як зазначено позивачем, відповідач здійснив часткове виконання зобов’язань по договору шляхом відвантаження позивачеві товару на загальну суму 13200 грн. згідно з витратною накладною № РН-0000001 від 31.01.2005р.

Тому позивач намагається стягнути з відповідача несплачені ним грошові кошти в якості боргу в розмірі 16800 грн.

Надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам у справі,  доводам позивача та відповідача, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав:

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно з приписом ст. 509 Цивільного кодексу зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як встановлено вище, зобов’язання між сторонами виникли за договором про уступку права вимоги від 01.10.2004р.

Умовами цього договору (п. 3.1) зобов’язання відповідача перед позивача щодо здійснення розрахунків на суму боргу, витребуваний у ДП „Селидіввугілля”, виникають тільки після надходження суми боргу на розрахунковий рахунок відповідача.

Таким чином, настання зобов’язання відповідача чітко обумовлено подією – надходження грошових коштів від боржника.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач надав до матеріалів справи аудиторський висновок за результатами аудиторської перевірки фінансово-господарських взаємовідносин дочірнього підприємства „Прогрес” концерну „Торос” та ДП „Селидіввугілля” від 04.05.2007р., за яким по договорам уступки вимоги від 17.02.2004р., 19/07-2 від 19.07.2004р., б/н від 01.10.2004р. заборгованість ДП „Селидіввугілля” перед відповідачем станом на 01.05.2007р. складає 17886,67 грн., що перевищує заявлену позивачем суму позову.

Зі свого боку позивач не довів суду відбуття події - моменту виникнення зобов’язання, зокрема, надходження відповідних грошових коштів відповідачеві, отже й права вимоги відносно відповідача щодо виконання ним зобов’язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи недоведеність позову позивачем, позов Підприємства Волноваської виправної колонії № 120 с. Молодіжне до Дочірнього підприємства „Прогрес” концерну „Торос” м. Донецьк про стягнення боргу в сумі 16800 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст..ст. 4, 33, 34, 49, п. 5 ст. 78, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Підприємства Волноваської виправної колонії № 120 с. Молодіжне до Дочірнього підприємства „Прогрес” концерну „Торос” м. Донецьк про стягнення боргу в сумі 16800 грн. відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

У судовому засіданні 11.06.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя