ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 31/228-14/632

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Швець В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю  “ЮВС”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року

у справі
№ 31/228-14/632

за позовом
Приватного підприємства “Голдез” (надалі-підприємство)

До
Товариства з обмеженою відповідальністю  “ЮВС”(надалі - товариство)

Про
стягнення 12 651,94 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники сторін:

від позивача: Тимчук В.О.- за дов. від 03.05.07 №03/05-юр;

від відповідача: Туліголовець А.Л.- за дов. від 11.01.07.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 21.06.07 №02-20/26 у зв’язку зі змінами у складі судової палати з розгляду спорів пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин утворено з 02.07.07 колегію суддів у постійному складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Швець В.О.

доповідач: Добролюбова Т.В

Приватним підприємством “Голдез” у березні 2006 року заявлений позов  про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС”         12651,94 грн. заборгованості,  виниклої через неналежне виконання останнім  зобов’язань зі сплати вартості  поставленого підприємством антисептичного засобу  та наданих транспортних послуг.  Позивач зазначав, що 18.10.2004 відповідачеві виставлено рахунок №32 на загальну суму 14651,94 грн., проте, останнім сплачено лише 2000,00 грн. Позов обґрунтований  приписами статей  173, 193, 220, 265 Господарського кодексу України, статей 205, 509, 526, 530, 626, 712 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду міста Києва  від 19.05.2006, ухваленим суддею Качан Н.І., позов  задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2006 у складі колегії суддів Зеленіна В.О.- головуючий, Репіної Л.О., Синиці О.Ф. рішення залишено без змін.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:    Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В. постановою від 19.10.06, перевірені судові акти у справі скасував з підстав передбачених пунктом 2 частини 2 статті 11110 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в матеріалах справи були відсутні докази належного повідомлення відповідача про час і місце проведення засідання суду. Матеріали справи направлені для нового розгляду до суду першої інстанції.

Господарський суд міста Києва рішенням від 18.01.07, ухваленим суддею Калатай Н.Ф, розглянув повторно позовні вимоги, визнав їх доведеними і задовольнив повністю. Суд вмотивовуючи рішення керувався приписами статей 525, 526, частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України.

Київський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів: Григоровича О.М.- головуючого, Гольцової Л.А., Рябухи В.І., постановою від 04.04.07, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС” без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю “ЮВС” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову у справі скасувати, як ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, а в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник стверджує про ненастання строку оплати товару, адже, позивачем не надано доказів узгодження сторонами строку чи конкретної дати до якої товариство повинно було розрахуватися за поставлену продукцію.  Відтак, на думку скаржника, зобов'язання ним не прострочено. Разом з цим, скаржник посилається на невірне застосування судами приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України, пункту 1 статті 692 Цивільного кодексу України. Товариство зазначає, що рахунок наданий позивачем до сплати не може вважатися вимогою оплатити товар в розумінні частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Від Приватного підприємства “Голдез” надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому підприємство просить залишити без змін судові акти у справі.

Вищий  господарський  суд  України,  заслухавши  доповідь  судді  Добролюбової Т.В. і пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи та правильність застосування апеляційним судом приписів  процесуального та матеріального законодавства відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 2004 році Приватним підприємством “Голдез” переданий Товариству з обмеженою відповідальністю “ЮВС”  антисептичний засіб “Дезосепт” на  суму 11759,94 грн. без ПДВ і надані послуги транспортування до місця передачі на суму 450 грн. без ПДВ,  що підтверджується наданими відповідачеві накладною №16 від 18.10.2004 та рахунком №32 від 18.10.2004 на загальну суму 14651,94 грн. Згідно довідки Державного ощадного банку України від 12.05.06 №12-08/764 відповідач здійснив оплату частково у розмірі 2000,00 грн. Предметом позову у даній справ є матеріально - правова вимога  Приватного підприємства “Голдез” про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС” 12651,94 грн. заборгованості. Задовольняючи вимоги позивача суди дійшли правильного висновку про наявність у відповідача боргу зі сплати за отримані товари і послуги у розмірі 12651,94 грн. Згідно  пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті  526 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.  Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Господарськими судами установлено, що  факт отримання даної продукції і послуг товариством не заперечується. Водночас, судами установлено, що доказів проведення оплати в повному обсязі  за рахунком №32 відповідачем не надано і матеріали справи їх не містять. Відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

За таких встановлених обставин, доводи касаційної скарги визнаються  непереконливими через те, що не спростовують встановленого судами при розгляді спору.

З  урахуванням  викладеного, керуючись статтями  1115, 1117,  1118,  1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В  :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2007    у  справі  № 31/228-14/632 залишити  без  змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  “ЮВС” залишити без  задоволення.

Головуючий                                                                              Т. Добролюбова

Судді                                                                               Т.Гоголь

В.Швець