СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

30 травня 2007 року

м. Севастополь        Справа № 2-24/17621-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аю-Даг-97" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Колосова Г.Г.) від 12.02.2007 у справі № 2-24/17621-2006А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аю-Даг-97" (вул. Гурзуфське шосе, 13, пгт. Гурзуф, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98600)

до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98600)

про визнання протиправними дій та недійсними рішень                                                                                                                ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 у справі № 2-24/17621-2006А (суддя Колосова Г.Г.) відмовлено у задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю "Аю-Даг-97".

Постанова суду мотивована тим, що доводи позивача не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не відповідають чинному законодавству.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті постанови посилається на докази, які є, на думку позивача, неналежними.

У судове засідання сторони не з'явились. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду, проте вони не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність їх представників.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим провела перевірку позивача з питань дотримання законодавства про здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, про що 28.08.2006 складено акт № 000494/30 (а. с. 29-32).

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 20.09.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача рішення № , № (а. с. 9-10).

Рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим  від 20.09.2006 № до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 1000 грн.

Фінансові санкції у зазначеній сумі застосовані за порушення абзацу 12 статті 1 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” та частин 15, 17 статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України „Про акцизний збір” на підставі абзацу 12 частини 2 статті 17 зазначеного Закону за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за ціною, яка перевищує максимальні роздрібні ціни на такі вироби, що встановлені виробниками чи імпортерами.

Актом перевірки встановлено, що позивачем здійснена реалізація однієї пачки сигарет „Мальборо” за ціною 9 грн. При цьому максимальна роздрібна ціна на зазначені сигарети станом на серпень 2006 року встановлена на рівні 4,10 грн за одну пачку, що підтверджується листом Регіонального управління департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів в Автономній Республіці Крим від 27.12.2006 № 5494/21-306 (а. с. 69). Позивач заперечує факт продажу сигарет за зазначеною ціною. Він зазначає на те, що предметом продажу був набір для куріння за ціною 9 грн, в який входить одна пачка сигарет та запальничка. Але, як вбачається із рахунку офіціанта №  Аюдаг 97 від 28.08.2006 (а. с. 34), запальничка не була предметом продажу, так саме як і набір для куріння. У зазначеному рахунку вказана вартість однієї пачки сигарет „Мальборо” за ціною 9 грн. Таким чином, факт продажу позивачем пачки сигарет у наборі для куріння не підтверджується. Крім того, позивач, на якого покладається обов'язок дотримуватись встановлених максимальних цін на тютюнові вироби, не мав права продавати тютюнові вироби в наборі без визначення їх ціни.

Позивач також зазначає на те, що рахунок не є розрахунковим документом, а тому не може бути доказом здійснення розрахункової операції. Дане твердження лише частково відповідає чинному законодавству. Визначення розрахункового документа наводиться у статті 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг”. Оформлений офіціантом рахунок не підпадає під це визначення. Але це не означає, що цей рахунок не має доказової сили, оскільки відповідає вимогам статей 69 і 70 Кодексу адміністративного судочинства України. Цим рахунком підтверджується ціна, за якою було продано сигарети. А тому факт порушення позивачем максимальної роздрібної ціни на тютюнові вироби слід вважати належно встановленим.

Отже, застосування фінансових санкцій у сумі 1000 грн є правомірним.

Доводи позивача щодо винесення Державною податковою інспекцією у місті Ялта Автономної Республіки Крим рішення від 20.09.2006 № про застосування фінансових санкцій у зазначеній сумі з перевищенням повноважень судом також не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 17 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” передбачено, що рішення про стягнення штрафів приймаються органом, який видав ліцензію на право виробництва та торгівлі тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх повноважень, визначених законами України. Абзацом 6 пункту 1 статті 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що Державна податкова   адміністрація   України виконує   безпосередньо,   а  також  організовує  роботу державних  податкових  адміністрацій та   державних   податкових інспекцій,  пов'язану  із застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів  підприємницької діяльності  за  порушення  законодавства  про  виробництво  і обіг спирту етилового,  коньячного,  плодового,  алкогольних  напоїв  і тютюнових  виробів. Виходячи з аналізу зазначеної норми, Законом України „Про державну податкову службу в Україні” прямо передбачено повноваження державних   податкових інспекцій щодо застосування фінансових санкцій за  вказані порушення. Відповідно до статті 11 того ж Закону виключним правом начальників   державних податкових інспекцій та їх заступників є право застосовувати  до  платників податків фінансові санкції. Рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 20.09.2006 № винесено в.о. начальника  державної податкової інспекції Данилиною І.П., що відповідає вище зазначеним положенням чинного законодавства.

Посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та справлянням                          акцизного збору” від 07.08.2001 № 940, якою передбачено застосування фінансових  санкцій  до  суб'єктів  підприємницької  діяльності за порушення  законодавства  з  ліцензування,  виробництва  та  обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Департаментом з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів, лише підтверджує висновки суду. Відповідно до Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України, затвердженого наказом Державної податкової   адміністрації України від 21.08.2001 № 331, територіальні    підрозділи    регіональних управлінь Департаменту функціонують у складі відповідних державних податкових інспекцій.

Отже, підстав для визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим  від 20.09.2006 № немає.

Рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 20.09.2006 № до позивача застосовані фінансові санкції у загальній сумі 3 780 грн.

Позивач просить визнати нечинним зазначене рішення у частині застосування фінансових санкцій у сумі 3 610 грн.

Фінансові санкції у сумі 132 грн застосовані до позивача за порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” на підставі пункту 1 статті 17 того ж Закону за реалізацію товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Актом перевірки встановлено, що позивачем здійснено реалізацію 100 гр горілки „Немироф” за ціною 7 грн за 100 гр, двох стаканів соку за ціною 4 грн  за один стакан – 8 грн, пачки сигарет „Мальборо” за ціною 9 грн (тобто на суму 24 грн) та 10 % (2,4 грн ) від вартості замовлення, що сумарно складає 26,40 грн, без застосування реєстратора розрахункових операцій. Факт реалізації зазначеної продукції підтверджується й рахунком офіціанта №  Аюдаг 97 від 28.08.2006 (а. с. 34). Актом перевірки також зазначено, що вхід до бару „Аю-Даг” був платний, вартість якого склала 15 грн за чоловіка. При визначенні розміру фінансових санкцій відповідач виходив із суми 26, 40 грн (26,40 грн x 5 = 132 грн), яка підтверджується не тільки актом перевірки, але і, як було зазначено вище, рахунком позивача. Позивач заперечує проти факту проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій. На підтвердження своїх доводів позивач доказів не надав. Свої заперечення обґрунтовує тим, що докази, на які посилається відповідач, є неналежними, а саме розрахунок офіціанта. Але позивач визнає  як доказ акт перевірки. Актом перевірки встановлено здійснення реалізації 100 гр горілки „Немироф”, двох стаканів соку, пачки сигарет „Мальборо” плюс 10 % від вартості замовлення на загальну суму 26,40 грн без застосування реєстратора розрахункових операцій. Крім того, додатком до акту перевірки, із зазначенням в останньому на його наявність, вказано оспорюваний рахунок. А тому даній факт слід вважати належно встановленим.

Отже, фінансові санкції у сумі 132 грн застосовані до позивача правомірно.

Фінансові санкції у сумі 3 478 грн застосовані до позивача за порушення вимог пункту 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” на підставі статті 22 того ж Закону за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Актом перевірки встановлено, що на місці проведення розрахунків знаходились грошові кошти у сумі 722 грн з урахуванням  вартості товарів, які були придбані  при проведенні перевірки у сумі 26,40 грн. Фактична наявність грошових коштів у сумі 722 грн підтверджується також описом готівкових коштів на місці проведення розрахунків (а. с. 35). Сума, зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, складала 00,00 грн, що підтверджується денним звітом реєстратора розрахункових операцій (а. с. 47). Невідповідність суми грошових коштів, яка знаходилась на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, складає 695,60 грн (722 грн –26,40 грн). Відповідно до касової стрічки за 28.08.2006 розрахункові операції почались з 23 год. 21 хв., тоді як перевірка почалась з 23 год. 04 хв., тому судова колегія прийшла до висновку, що на момент перевірки отримані грошові кошти  позивачем до реєстратора розрахункових операцій внесені не були, що також підтверджує порушення позивачем пункту 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг”. В апеляційній скарзі позивач не приводить заперечень щодо цього факту.

Відповідно до статті 22 зазначеного Закону у  разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в денному звіті, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Отже, фінансові санкції у сумі  3 478 грн застосовані до позивача правомірно.

Підстав для визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим  від 20.09.2006 № у частині застосування фінансових санкцій у сумі 3 610 грн немає.

Перевірка проводилась на підставі направлення на перевірку № 1002 від 23.08.2006 (а. с. 81) згідно з планом перевірок на серпень 2006 року (а. с. 78-80). Що стосується твердження позивача щодо ненадання зазначених документів під час проведення перевірки, то зазначене твердження спростовується обставинами справи, які свідчать про те, що під час перевірки його не було у барі, а в акті перевірки, направленого позивачеві поштою, був здійснений відповідний запис щодо проведення перевірки із зазначенням дати та номеру направлення (а. с. 29). Таким чином, відповідач здійснив перевірку позивача з питань дотримання законодавства про здійснення розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності. Відповідно до статті 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” для проведення перевірки не потрібно, як стверджує позивач, копії  наказу керівника податкового органу. Таким чином, відповідач мав право здійснити перевірку позивача з питань проведення розрахункових операцій.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аю-Даг-97" залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 у справі № 2-24/17621-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає   законної  сили  з  моменту  проголошення          і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді