донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

27.03.2007 р.
справа №43/357

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

при секретарі:

Пивоваровій О.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача:

Тарасов Ю.В. - по довір. від
26.03.07р. б/н,

від відповідача:

ОСОБА_1 - свідоцтво про держ.
реєстрацію НОМЕР_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб"єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1  м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

09.02.2007 року

по справі

№43/357

за позовом

Селянського (фермерського)
господарства "Афродіта" м.Волноваха

до

Приватний підприємець
ОСОБА_1  м. Донецьк

про

стягнення 34 636 грн. 00 коп

Рішенням господарського суду
Донецької області від 09.02.07р. (суддя Зубченко І.В.) позовні вимоги
Селянського (фермерського) господарства „Афродіта” м. Волноваха Донецької
області (далі по тексту -Господарство) до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 м. Донецьк (далі по тексту - Підприємець) про стягнення 34
636грн.00коп., задоволені частково. З Підприємця на користь Господарства
стягнуто аванс у сумі 3000 грн. 00 коп. та штраф за порушення терміну виконання
договору в сумі 6636грн. 00коп., витрати по сплаті державного мита у розмірі
96грн. 36коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
в сумі 32грн. 83коп.  В іншій частині
позову відмовлено за недоведеністю.

Задовольняючи позовні вимоги,
господарський суд виходив з того, що відповідачем була визнана в повному обсязі
сума авансу за договором НОМЕР_2 від 16.05.06р. в розмірі 3000грн., та
правомірно нарахований та пред'явлений до стягнення штраф за порушення термінів
виконання договору   за  період
з  01.09.06р.  по
10.11.06р.   в розмірі 6636 грн.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції і як в судовому засіданні так і в апеляційній скарзі
просить його скасувати, як таке, що винесене з порушенням норм матеріального
права на підставі висновків, які не відповідають матеріалам та фактичним
обставинам справи. Зокрема, заявник посилається на те, що господарським судом
безпідставно не враховані п.1.2; п. 2.2 договору НОМЕР_2 від 16.05.06р., в
порушення яких, позивачем не надані відповідачу вихідні данні достатні для
виконання проектних робіт та не сплачений аванс в розмірі 50% від загальної
суми робіт. Отже  відповідач, з вини
позивача, не мав можливості  належним
чином виконати свої зобов'язання в строк встановлений договором.

Крім того, заявник вважає, що при
винесенні оскарженого рішення судом неправильно застосовані норми матеріального
права і це призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу  та у судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги заперечує і вважає рішення місцевого суду
законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд,
-

В С Т  А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи,
між позивачем та відповідачем був укладений договір НОМЕР_2 від 16.05.06р.
(а.с. 6-9), на виконання  проектних робіт
(далі по тексту -Договір) відповідно до умов якого позивач доручив, а
відповідач прийняв на себе виконання проектних робіт: розширення виробничої
території з будівництвом автомобільних гаражів з комплексом
адміністративно-побутових приміщень та АЗС на 2 колонки контейнерного типу в
обсязі альбому робітничих  креслень.

Згідно з п.2.1 Договору встановлено
вартість робіт у розмірі  6320грн.00коп.
Пунктом 2.2 цього ж Договору передбачено здійснення передплати позивачем у
розмірі 50% від вартості робіт. Остаточний розрахунок після виконання всього
обсягу проектної документації і підписання акта здачі-прийомки проектної
документації.  Відповідно до п.6.1
Договору строк його дії  до 16.07.06р.

На виконання зазначених умов
позивач платіжними дорученнями НОМЕР_3 від 17.05.06р., НОМЕР_4 від 18.05.06р.,
НОМЕР_5 від 19.05.06р.  перерахував
відповідачу аванс за виконання проектних робіт в сумі 3000грн.

Додатковою угодою від 17.07.06р.
(а.с.16) сторони узгодили пункт 1.4 договору в новій редакції, а саме,
встановили, що день передачі позивачеві розробленої проектної документації
відповідачем призначити на 31.08.06р.

Відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін, судова
колегія дійшла висновку, про те, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, судова колегія погоджується з
доводом позивача викладеним в апеляційній скарзі, що  господарським судом безпідставно не враховано
п.1.2 Договору, згідно якого позивачем в обов'язковому порядку, до початку
виконання проектних робіт, надаються відповідачеві вихідні данні, достатні для
виконання цих робіт.

Згідно ст. 892 Цивільного кодексу
України (далі по тексту -ЦК України), за договором на виконання
науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт
підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові
дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на
нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу
та оплатити її.

Крім того, статтею 898 ЦК України
передбачено, що замовник за договором на виконання науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний: видати
виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні
показники) або тематику робіт; передати виконавцеві необхідну для виконання
робіт інформацію; прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції, позивачем в порушення
вищезазначеного пункту Договору та норм ЦК України, не надані відповідачу
вихідні дані, достатні для виконання проектних робіт.

Тому апеляційний суд приходить до
висновку, що саме з вини позивача, відповідач не мав можливості належним чином
виконати свої зобов'язання, тобто
не  виготував та не передав позивачеві
до строку передбаченого умовами договору проекту.

Також, судова колегія звертає увагу
на те, що позивачем були порушені умови п.2.2 зазначеного Договору щодо розміру
суми перерахованого авансу. Згідно вищезазначеного пункту ця сума складає 50%
від вартості робіт -3160грн. 00коп., втім, позивачем фактично перераховано
3000грн. 00коп., що підтверджено платіжними документами (а.с. 10-11).

На підставі вищевикладеного, судова
колегія не приймає до уваги висновок
місцевого суду відносно стягнення з відповідача штрафу за порушення
терміну виконання договору в сумі 6636грн. 00коп., оскільки, відповідно до п.4
ст. 612 ГК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може
бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Як було встановлено в судовому
засіданні, в даному випадку має місце прострочення кредитора, оскільки саме з
його вини відповідач не мав можливості належним чином виконати свої
зобов'язання за п.1.2  Договору.

Апеляційна інстанція погоджується з
судом першої інстанції в частині відмови у задоволені позову щодо стягнення з
відповідача завданих збитків в сумі 15000грн. та моральної шкоди в розмірі
10000грн. за недоведеністю.

Позивачем не визначено виду завданих
збитків в розумінні ст. 22 ЦК України, та як встановлено, вказана сума у
розмірі 15000грн. не є додатковою до витрат в рамках договору НОМЕР_2 від
16.05.06р.

Також, позивачем не доведено
апеляційному суду яким чином відповідач принизив його честь та гідність, та
яких він зазнав моральних страждань.

Крім того, апеляційна інстанція,
погоджується  з висновком господарського
суду, викладеним в оскарженому рішенні, щодо стягнення з відповідача на користь
позивача суми авансу в розмірі 3000грн. 00 коп.

При цьому судова колегія вважає, що
ці кошти підлягають поверненню на підставі п.3 ч.3  ст. 1212 ЦК України, яким передбачено
повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Таким чином, у даному випадку
грошові кошти в сумі 3000грн.00коп. (які є виконаним зобов'язанням позивача у
даних правовідносинах) повинні бути повернуті позивачу відповідачем, так як з
його боку  зобов'язання не виконані, хоча
і не з його вини.

Відповідно до норм ст. 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене,
апеляційна інстанція вважає, що рішення господарського суду Донецької області
від 09.02.07р. підлягає частковому скасуванню, як таке, що винесене при
неповному з'ясуванні істотних обставин справи, а також з порушенням норм
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102,
103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційну скаргу - задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Донецької області від 09.02.2007р. у справі № 43/357 скасувати частково.

Абзац 2 резолютивної частини
рішення викласти у наступній редакції:

„Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_6) на    користь
Селянського (фермерського)
господарства „Афродіта”
(85700,  м. Волноваха, вул.  Менделєєва, 1, )        3000грн. 00коп., які були сплачені в
якості авансу до договору, витрати по сплаті державного мита  в сумі 30грн.00коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 10грн.22коп.”.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Господарському суду Донецької
області видати відповідні накази.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у
справу

1. ДАГС

1. апеляційному суду