Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.                                                           Справа № АС-46/33-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивач –Шевцової Ю.В.

відповідача – Лутая О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Магістральної митниці, (вх. № 879 Х/1-8) на постанову господарського суду Харківської області  від 15.02.07р. по  справі № АС 46/33-07

за позовною заявою приватної фірми “Кібела”, м. Мерефа, Харківська область

до  Магістральної митниці, м. Дергачі, Харківська область

про визнання вимоги нечинною, -

Встановив:

Позивач, ПП “Кібела“, звернувся до господарського суду з адміністративним позовом про визнання нечинними карток відмови Магістральної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 802000001/7/00011 та №802000001/7/00012 від 19.01.07 р., зобов’язання відповідача здійснити митне оформлення товарів (крім підакцизних товарів та товарів, які відносяться до товарних позицій 1-24, 2711 за УКТ ЗЕД) з поданням позивачем при імпорті товарів на митну територію України за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), податкових векселів, підтверджених комерційними банками шляхом авалю, на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю.

Господарський суд Харківської області постановою від 15.02.2007 р (суддя Ільїн О.В.) позов задовольнив повністю.

Відповідач, Магістральна митниця, з постановою господарського суду не згодний, подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального права. Зауважує, що при прийнятті постанови господарський суд Харківської області не застосував Закон, який підлягає застосуванню, а саме ч. З ст. 65 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік“; пп. 7 п. З прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування“; ст. 1 Закону України “Про систему оподаткування“; п.2 ст. 189 МК України, порушив вимоги ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України. Просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 15.02.2007 р. по справі № АС 46/33-07 та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, ПФ “Кібела“, в запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що з апеляційною скаргою не згоден, вважає рішення господарського суду Харківської області вірним і таким, що на повному та всебічному вивченні матеріалів справи та використанні належних норм матеріального і процесуального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду харківської області від 15.02.07 р. без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

19 січня 2007 року позивачем були подані до Магістральної митниці для митного оформлення товари (товарні групи з 25 по 99 УКТ ЗЕД, виключаючи код 2711 УКТ ЗЕД) за контрактом № 01/2006 від 01.02.2006р. і специфікаціями № 421е, № 407е до контракту вантажні митні декларації № 802000001/7/000232 і № 802000001/7/000233. Разом з вантажною митною декларацією № 802000001/7/000232 були подані: контракт № 01/2006, специфікація № 421е, авальований податковий вексель АА № 0215497. Разом з вантажною митною декларацією № 802000001/7/000232 були подані:  контракт № 01/2006, специфікація № 407е, авальований податковий вексель АА № 0215496.

Відповідачем 19 січня 2007 року були оформлені і видані представнику позивача картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 802000001/7/00012, № 802000001/7/00011.

В картках відмови Магістральної митниці № 802000001/7/00012, № 802000001/7/00011 від 19.01.2007р. відповідач відмовив позивачу в митному оформленні товарів за вантажними митними деклараціями № 802000001/7/000232 і № 802000001/7/000233, оскільки вказані товари не підлягають митному оформленню у зв'язку з поданням позивачем в якості сплати податку на додану вартість податкового векселя, чим позивач на думку відповідача позивачем порушені вимоги абзацу 3 ст. 65 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік", підпункту 7 п. З розділу II "Прикінцеві положення" ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування" від 30.11.06 № 398Л/ у 2007 році. В картках відмови № 802000001/7/00012, № 802000001/7/00011 відповідачем роз'яснена позивачу можливість митного оформлення товарів за умови подання нових вантажних митних декларацій зі сплатою податку на додану вартість без застосування податкового векселя.

Відповідно до пункту 11.5. статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР зі змінами та доповненнями з моменту набрання чинності цим законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю авальований податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з 5  дня його поставки органу митного контролю.

Приватна фірма "Кібела" є платником податку на додану вартість відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість", зареєстрована як платник податку на додану вартість згідно зі статтею 9 зазначеного Закону та внесена до реєстру платників податку на додану вартість, має індивідуальний податковий номер, присвоєний як платнику податку на додану вартість.

Абзацом 3 ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", а також підпунктом 7 п. З розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування" від 30.11.06 № 398Л/ у 2007 році заборонено надання відстрочок щодо термінів сплати податкових зобов'язань за податками, зборами (обов'язковими платежами).

Нормами статті 14 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181- III від 21.12.2000р. визначено порядок відстрочення податкових зобов'язань платників податків.

Відповідно до підпункту 14.1.2. пункту 14.1. зазначеної статті Закону № 2181 -III відстроченням податкових зобов'язань є перенесення сплати основної суми податкових зобов'язань платника податків без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4. статті 16 цього Закону, на пізніший термін.

Відповідно до пункту 14.3. статті 14 Закону № 2181-III рішення про відстрочення податкових зобов'язань у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку:

стосовно загальнодержавних податків, зборів (обов'язкових платежів) - керівником податкового органу та має бути затверджене керівником податкового органу (його заступником) вищого рівня;

стосовно місцевих податків і зборів - керівником податкового органу (його заступником) та має бути затверджене фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі податки чи збори;

рішення про відстрочення податкових зобов'язань на термін, що виходить за межі одного бюджетного року, щодо загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) приймається керівником (заступником) центрального податкового органу за узгодженням з Міністерством фінансів України;

а щодо місцевих податків і зборів - керівником податкового органу (його заступником) за узгодженням з фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Як встановлено в підпункті 14.4.3. пункту 14.4. статті 14 Закону №2181-III відстрочення не можуть надаватися чи встановлюватися щодо податкових зобов'язань із ввізного мита, акцизних зборів, податку на додану вартість при ввезенні товарів (робіт, послуг) на митну територію України, якщо інше не встановлено законами з цих податків, зборів (обов'язкових платежів) або цим законом.

Тому податковий вексель на відстрочення сплати суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість видається платником податку при імпортуванні товарів на митну територію України за власним бажанням, а відстрочення податкових зобов'язань платника податку надається відповідним органом державної влади, за наявності відповідних підстав та не надається з податку на додану вартість при ввезенні товарів на митну територію України, тобто мають різну правову природу.

Відповідно до ч. З ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" ставки, механізм справляння податків і зборів  (обов'язкових  платежів)  і  пільги  щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Згідно з ч. 7 ст. 1 вищезазначеного Закону зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року. Зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік (ч.2 ст. 7 Закону України "Про систему оподаткування"). Відповідно до п. 20 ст. 2 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України це -закон, який затверджує повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Згідно з пунктом 51 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" розділу "Особливі положення" - з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом дія пункту 11.5 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" зупиняється на 2007 рік тільки в частині застосування цього пункту для операцій з ввезення на митну територію України товарів за товарною позицією 2711 згідно УКТ ЗЕД. Пункт 11.5. статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо решти товарів є чинним і діє в наступній редакції: "З моменту набрання чинності цим законом платники податку при імпорті товарів на митну територію України, за умови оформлення митної декларації (за винятком тимчасової чи неповної, періодичної чи попередньої декларації), можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання зі строком погашення на тридцятий календарний день з дня його поставки органу митного контролю, один примірник якого залишається в органі митного контролю, другий надсилається органом митного контролю на адресу органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку, а третій залишається платнику податку; податковий вексель підлягає обов'язковому підтвердженню комерційними банками шляхом авалю. Дія цього пункту не поширюється на операції з імпортування на митну територію України підакцизних товарів та товарів, що відносяться до товарних груп 1 - 24 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, а також на операції з імпортування на митну територію України будь-яких товарів, що здійснюються особами, що були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за дванадцять календарних місяців до місяця, у якому здійснюється таке імпортування, чи тими, які є суб'єктами оподаткування за правилами, встановленими законодавством з питань спрощених систем оподаткування, які передбачають сплату цього податку за ставками іншими, ніж встановлені пунктами 6.1 статті 6 та 81.2 статті 81".

Відповідно до пункту 11.4. статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" зміни порядку оподаткування податком на додану вартість можуть здійснюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону окремим законом з питань оподаткування цим податком. У разі якщо іншим законом, незалежно від часу його прийняття, встановлюються правила оподаткування цим податком, відмінні від зазначених у цьому Законі, пріоритет мають норми цього Закону.

Відповідно до п. 4.4.1 (конфлікт інтересів) Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-111 від 21.12.2000р. у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування  прав та  обов'язків  платників  податків  або  контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Під час розгляду справи відповідач не довів суду, що позивач порушив вимоги чинного законодавства України при поданні в якості сплати податку на додану вартість податкових векселів при оформленні товарів за вантажними митними деклараціями № 802000001/7/000232 і № 802000001/7/000233.

.Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, п.1.1) ст. ст.198, ст. 200, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Магістральної митниці залишити без задоволення.

Постанову  господарського суду Харківської області від 15.02.2007 р. по справі № АС 46/33-07 залишити без  змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу № АС 46/33-07 повернути до господарського суду  Харківської області.

Головуючий суддя

Судді