РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2007 р.
Справа № 11/38-1201

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Дубнонафтопродукт”, вул. Страклівська,18-а, м. Дубно, Рівненської області.

До відповідача: Приватного агропромислового підприємства „Діброва”, с. Васьківці, Шумського району, Тернопільської області.

За участю представників сторін:

Позивача:         Дуб В.Т. –директор товариства.

Відповідача:

Суть справи: Відкрите акціонерне товариство „Дубнонафтопродукт”, вул. Страклівська,18-а, м. Дубно Рівненської області звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Приватного агропромислового підприємства „Діброва”, с. Васьківці Шумського району Тернопільської області про стягнення 1910 грн. 20 коп., із них: 1000 грн. боргу за відпущені товарно-матеріальні цінності, 335,11 грн. процентів за користування чужими коштами, 335,11 грн. пені та 240 грн. збитків заподіяних інфляційними процесами.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з’явився, а тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до т.75 ГПК України.

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача роз’яснено права та обов’язки сторін, передбаченні ст. ст. 22, 81-1 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

02.08.2006 року між ВАТ „Дубнонафтопродукт”, вул. Страклівська,18-а, м. Дубно, Рівненської області та ПАП „Діброва”, с. Васьківці, Шумського району, Тернопільської області був укладений договір купівлі продажу нафтопродуктів №118.

На виконання умов даного договору позивач по справі ВАТ „Дубнонафтопродукт”, м. Дубно відпустив відповідачу ПАП „Діброва”, с. Васьківці Шумського району Тернопільської області дизельне пальне в кількості 2 400 літрів на суму 9 000 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №2035 від 02.08.2006 року та довіреністю на отримання товарно матеріальних цінностей серії ЯКВ №497847.

Відповідно до умов договору покупець зобов’язаний провести оплату за отримані товарно матеріальні цінності на протязі 10 днів з дня їх отримання.

Свої зобов’язання відповідач належним чином не виконав і станом на день звернення позивача з позовом до господарського суду Тернопільської області заборгованість відповідача перед позивачем становила 1000 грн.

У відповідності до ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В судовому засіданні представник позивача подав суду заяву №104 від 02.04.2007 року, в якій зазначає, що сума основного боргу сплачена відповідачем в добровільному порядку, про що свідчить належним чином завірена копія банківської виписки.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, господарський суд в частині стягнення основного боргу припиняє провадження у справі на підставі ст.80 п.1.1. Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Відповідно до умов договору, зокрема, пункту 6.2. –за несвоєчасне виконання своїх зобов’язань щодо оплати товару покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення.

Враховуючи наведене, позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 17.08.2006р. по 06.03.2007р., розмір якої становить 335 грн. 11 коп.

У відповідності до статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій (пені) припиняється через шість місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині нарахованої пені підлягають до часткового задоволення в сумі 248,25 грн. за період з 06.09.2006р. по 06.03.2006р.

Відповідно до ч.3 ст. 692 Цивільного кодексу України та пункту 6,3 договору позивач нарахував відповідачу проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 335,11 грн., а також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України - 240 грн. інфляційних витрат, які на день розгляду справи позивачу не сплачені.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ВАТ „Дубнонафтопродукт”, м. Дубно Рівненської області в частині стягнення 248,25 грн. пені; 335,11 грн.  процентів за користування чужими грошовими коштами та 240 грн. збитків спричинених інфляційними процесами обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст.49 ГПК України господарські витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33,43,49,75,80 п.1.1.,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного агропромислового підприємства „Діброва”, с. Васьківці Шумського району Тернопільської області; ідентифікаційний код 30749137 в користь Відкритого акціонерного товариства „Дубнонафтопродукт”, вул. Страклівська,18-а, м. Дубно Рівненської області; ідентифікаційний код 03482608 –  248 грн. 25 коп.  пені; 335 грн. 11 коп.  процентів за користування чужими грошовими коштами та 240 грн.  збитків спричинених інфляційними процесами, 97 грн. 36 коп. –витрат на оплату державного мита, 112 грн.  63 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині стягнення 1000 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4. В решті позову відмовити.

5. На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          А.М. Сидорук