ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.03.2007
Справа №2-8/1340-2007А

Суддя Господарського суду АР Крим Чумаченко С.А. за участю секретаря судового засідання Яриловой О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом – ТОВ “Алушта – Світ”, м. Алушта

До відповідача – Алуштинська міська Рада, м. Алушта

Про визнання рішення частково недійсним.

Головуючий суддя Чумаченко С.А.

Секретар Ярилова О.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Елисєєва М.В., пред-к за дов. від 05.02.2007 року

Від відповідача –  Сільванович Ю.С., пред-к за дов. №02.1-13/3620 від 15.12.2006 р.

Сутність спору: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Алушта – Світ” звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача, Алуштинської міської Ради, просить визнати частково недійсним Рішення №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання Алуштинської міської Ради “Про дозвіл ТОВ “Алушта – Світ” складання проекту відводу земельної ділянки” в частині вказівки річного строку в період якого дозволено складання проекту відводу земельної ділянки.

Позивач представив клопотання відповідно до якого просить визнати причини пропущення строку звернення до суду поважними та поновити строк позовної давності.

Відповідач представив відзив на адміністративний позов згідно якого просить в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Позивач надав суду заперечення проти доводів і міркувань відповідача, та підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Справа слуханням відкладалась, в судовому засідання оголошувалась перерва в порядку ст. 150 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

01.12.2004 року Виконавчим комітетом Алуштинської міської Ради зареєстровано юридичну особу ТОВ “Алушта – Світ” про що видане свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи №449090 серії А00. Номер запису про державну реєстрацію 0000119.

01.12.2005 року ТОВ “Алушта – Світ” на підставі довіреності уповноважила Красненкова В.О. бути представником у всіх державних, суспільних, приватних організаціях, незалежно від їх форми власності. Для чого йому надається право отримання рішень сесії, укладення усіх необхідних служб та інстанцій, виписок та всі необхідні документи пов’язаних зі збором документації по питанню складання проекту відводу та отримання підготовленого проекту землеустрою по відводу земельної ділянки під розміщення суспільного туалету у комплексі з торгово – адміністративними приміщеннями в м. Алушта, в районі перехрестя вулиць Леніна та Паркової.

07.12.2005 року Рішенням №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання Алуштинської міської Ради “Про дозвіл ТОВ “Алушта – Світ” складання проекту відводу земельної ділянки” вирішено дозволити в період річного строку ТОВ “Алушта – Світ” складання проекту відводу земельної ділянки площею до 0,05 га за рахунок земель міської Ради під розміщення суспільного туалету у комплексі з торгово – адміністративними приміщеннями в районі перехрестя вулиць Леніна та Паркової в м. Алушті.

01.11.2006 року між Красненковим В.О. з однієї сторони та ТОВ “Алушта – Світ” – іншої сторони складений Акт приймання – передачі документації про наступне: Красненков В.А. передав, а ТОВ “Алушта – Світ” прийняло документи: 1. Рішення №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання Алуштинської міської Ради від 07.12.2005 року;2 висновок управління архітектури та містобудування Алуштинського виконавчого комітету№524 від 20.12.2005 року;3. виписка з протоколу №4 засідання містобудівної ради Алуштинської міської Ради управління архітектури та містобудування від 28.02.2006 року;4. висновок державної азово – чорноморської екологічної інспекції №11/892 від 18.05.2006 року;5. висновок Алуштинської міської СЕС №331 від 24.05.2006 року;6. висновок Кримського філіалу інституту археології №125/1 – 299 від 18.04.2006 року;7. висновок комітету по охороні культурної спадщини №9281-п від 28.07.2006.

03.11.2006 ТОВ “Алушта – Світ” направило міському голові м. Алушта лист №20 з проханням продовжити строк складання проекту відводу земельної ділянки площею 0,0050 га, розташованого за адресою: м. Алушта, район перехрестя вулиць Леніна та Паркової  для розміщення суспільного туалету в комплексі з торгово – адміністративними приміщеннями на основі Рішення №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання Алуштинської міської Ради від 07.12.2005 року “Про дозвіл ТОВ “Алушта – Світ” складання проекту відводу земельної ділянки”.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та зазначає, що встановлення відповідачем обмежених строків складання проекту відведення земельної ділянки суперечить земельному законодавству України та обмежує права та законні інтереси осіб, щодо яких надається дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних відносин на території сіл, селищ, міст, відноситься розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок в користування із земель комунальної власності; рішення інших питань у сфері земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ч.8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект   відведення  земельної  ділянки  розробляється  за замовленням громадян організаціями,  які мають відповідні  дозволи (ліцензії)   на   виконання   цих   видів   робіт,  у  строки,  що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до п. В, ч.1, ст.186 Земельного кодексу України відповідними органами місцевого самоврядування затверджуються проекти  відведення  земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої  влади або  органами  місцевого  самоврядування,  які надають і вилучають земельні ділянки;

Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що знаходяться в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із земель запасу під забудову проводиться за проектами відводу в порядку, встановленому статтями 118,123, 124 Земельного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України, умови  і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором,  укладеним замовником з виконавцем цих  робіт  відповідно  до  типового  договору.   Форма   типового договору,   нормативи   та  строки  розробки  проектів  відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України юридична особа,  зацікавлена в одержанні земельної ділянки у  постійне  користування  із  земель  державної  або  комунальної власності,  звертається  з  відповідним  клопотанням  до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій  або сільської, селищної, міської ради.

Також відповідно до ч.6 ст.123 Земельного кодексу України проект   відведення   земельної  ділянки  погоджується  із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним  органами,  органами  архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання  висновку  державної землевпорядної   експертизи   по   об'єктах,  які  їй  підлягають, подається до відповідної державної  адміністрації  або  сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах  своїх  повноважень,  визначених  цим  Кодексом,   приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 Роз’яснень Вищого господарського суду України за №02-5/35 від 26.01.2000 р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Захист прав громадян та юридичних осіб  на  земельні  ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав;   відновлення  стану  земельної  ділянки,  який  існував  до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють  небезпеку  порушення  прав;  визнання  угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої  влади  або  органів місцевого   самоврядування;   відшкодування   заподіяних  збитків; застосування інших передбачених  законом  способів.  Зокрема,  при оскарженні  рішень  органів  виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань,  віднесених до їх компетенції (наприклад, про  відмову  в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта),  суд у  разі  задоволення  позову  визнає рішення  цих  органів  недійсними  і  зобов'язує  їх,  залежно від характеру спору,  виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов’язанні діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

У відповідності до Земельного кодексу України, Закону України „Про оренду землі”, Закону України “Про місцеве самоврядування в України” не передбачено право або обов’язок ради визначати строк протягом якого повинен бути складений проект відводу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-з  використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване

це рішення(дія);

- з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так за загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Відповідно до ст. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

Як було зазначено вище, позивач представив клопотання про поновлення строків позовної давності, на підставі того, що ТОВ “Алушта - Світ” не отримувало копії оспорюваного рішення. Позивач, також зазначає, що про включення в Рішення №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання Алуштинської міської Ради від 07.12.2005 року річного обмеження складання проекту відводу додаткової земельної ділянки, ТОВ “Алушта - Світ” дізналося лише при підписанні акту приймання – передачі документів 01.11.2006 року, від Красненкова В.О., якому, довіреністю від 01.12.2005 року, було довірено збирання усіх узгоджень та висновків.

За таких обставин, суд задовольняє клопотання позивача про поновлення строку позовної давності.

Згідно ч.2 ст.99 Кодексу Адміністративного судочинства України, для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 Кодексу Адміністративного судочинства України, пропущений  з   поважних   причин   процесуальний   строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом,  - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В судовому засіданні 16.03.2007 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 23.03.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163,  ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Поновити строк позовної давності.

2.          Позов задовольнити в повному обсязі.

3.          Визнати частково недійсним Рішення №25/370, 25-ї сесії 4-го скликання   Алуштинської міської Ради  від 07.12.2005 року “Про дозвіл ТОВ “Алушта – Світ” на складання проекту відводу додаткової земельної ділянки” в частині вказівки річного строку, в період якого дозволено складання проекту відводу земельної ділянки.

4.          Відшкодувати ТОВ “Алушта – Світ” (98500, АР Крим, м. Алушта, вул. Вл. Хромых, д18; р/р9221, МФО 324010 в Алуштинському відділенні КРФ АКБ “Укрсоцбанк”, м. Сімферополь, ідентифікаційний код юридичної особи 33254926) з державного бюджету України (р/р 0002 в банку ГУ ДКУ в АРК м. Сімферополь, отримувач УДК у м. Сімферополі, код банку 824026, ) 85грн. державного мита.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.