ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.05.07                                                                                           Справа  № 2/16

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів (далі ДААК) ДПА України від 22.02.07р. №975/21-0915

на постанову господарського суду Чернівецької області від 15.02.2007р.

у справі          №2/16

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод», смт.Лужани

до   відповідача  Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі Департамент САТ) ДПА України, м.Київ

про          визнання права, зобов’язання не чинити перешкоди та визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій від 26.01.07р. №000129

за участю представників

від позивача – Дем’яненко В.Г. –представник (дов. у справі);

від  відповідача – Кулицький Р.Я., Безсмертний О.О. –представник (дов. у справі).

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 28.03.07р.

В судовому засіданні 04.05.07р. оголошено перерву до 11.05.07р.

Права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалась з допомогою програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 15.02.2007р. у цій справі (суддя І.В.Скрипничук) задоволено позов ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»до Департаменту САТ ДПА України та визнано правомірним виробництво та здійснення на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв Серії АВ №106524 від 15.09.2006 року, реєстраційний №214, позивачем поставок алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємствам оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями; зобов’язано відповідача не перешкоджати у здійсненні ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв Серії АВ №106524 від 15.09.2006р., реєстраційний №214, поставок алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємствам оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями; визнано нечинним рішення відповідача від 26.01.2007 року №000129 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Постанова суду мотивованаст.58 Конституції України, ст.3, ч.7 ст.15, ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за ліцензії та акцизного збору на виробництво спиртів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 17.11.06р. №374-V, п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.ст.1011, 1014 Цивільного кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки останній в спірний період здійснював свою діяльність (виробництво алкогольних напоїв) за наявності ліцензії серії АВ №106524 від 15.09.06р., реєстраційний номер №214, на підставі якої мав право здійснювати поставки алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємствам оптової та роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без придбання окремої ліцензії на оптову та роздрібну торгівлю підакцизними товарами, а передача позивачем алкогольних напоїв на суму 105 грн. ТОВ «Петрус»відбулася в межах договору комісії, тому не може вважатися поставкою товару в розумінні вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ДААК ДПА України оскаржив судове рішення, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, наполягаючи на тому, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за ліцензії та акцизного збору на виробництво спиртів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 17.11.06р. №374-V (далі Закон №374-V), яким внесено зміни до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 19.12.95р. №481/95-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №481/95-ВР),  позивач не мав права здійснювати поставки алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємствам оптової та роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам на підставі наявної у нього ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, оскільки така ліцензія не надає права на реалізацію алкогольних напоїв в межах власного виробництва.

Крім того, на думку апелянта, місцевим господарським судом неправомірно визначено правонаступника відповідача, так як Департамент САТ ДПА України на дату прийняття спірного судового рішення не був зареєстрований в установленому законом порядку та не внесений до ЄДРПОУ.

Також апелянт вважає незаконною вимогу позивача щодо зобов’язання ДААК ДПА України не чинити перешкод у здійсненні позивачем на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, поставок алкогольних напоїв в межах власного виробництва підприємством оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями.

Враховуючи вищенаведене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також позивач вважає, що, сплативши до набуття чинності Законом України №374-V щорічну плату за ліцензію в сумі 250 тис. грн. та отримавши ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, він на підставі вказаної ліцензії має право на тих самих умовах, які діяли на момент її видачі та внесення щорічної плати, здійснювати поставки алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємством оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач зазначає, що внесеними Законом №374-V змінами до ст.15 Закону №481/95-ВР передбачено, що суб’єкти підприємницької діяльності, які отримали ліцензії на виробництво або імпорт алкогольних напоїв, повинні мати ліцензію на оптову торгівлю алкогольними напоями лише в разі здійснення поставок цієї продукції підприємствам оптової та роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам, а позивач не здійснював поставки алкогольних напоїв ТОВ «Петрус», так як діяв на підставі договору комісії, згідно умов якого перехід права власності на товар не відбувався.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 року №58 «Про реорганізацію Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів України»реорганізовано ДААК ДПА України. Зазначеною постановою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.01р. №940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та справляння акцизного збору», відповідно яким у п.1 слова «Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів»замінено словами «Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

На виконання зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України наказом ДПА України від 10.02.2007 року №71, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.07.2007 року за №116/13383, затверджено Положення про Департамент САТ ДПА  України. Цим же наказом визнаний таким, що втратив чинність, наказ ДПА України від 21.08.2001 №331 "Про затвердження Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.09.2001 за N 789/5980 (із змінами), тобто в установленому порядку були здійснені дії щодо припинення діяльності ДААК ДПА України і реорганізації його у Департамент САТ ДПА України.

В ЄДРПОУ внесено запис 21.02.07р. Саме в цей день реорганізованим Департаментом і відправлено в місцевий господарський суд апеляційну скаргу на судове рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що згідно ст.55 КАС України, ч.4 ст.91, ч.1 ст.104 ЦК України відповідачем у даній справі є Департамент САТ ДПА України.

Як вбачається з матеріалів справи, ДААК ДПА України 17.01.07р. провів виїзну позапланову перевірку ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»з питань дотримання вимог Закону №481/95-ВР щодо виробництва та реалізації алкогольних напоїв, за результатами якої складено акт перевірки, яким зафіксовано, що позивач 15.01.07р. згідно договору комісії від 01.09.06р. №01-09 реалізував алкогольні напої в кількості 20 пляшок горілки «Графська особлива»на суму 105 грн. ТОВ «Петрус», що підтверджується товарно-транспортною накладною №1 від 15.01.07р., без наявності ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушив приписи ст.15 Закону №481/95-ВР.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДААК ДПА України 26.01.07р. прийняло рішення про застосування фінансових санкцій №000129, яким згідно з ст.15, абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Також актом перевірки встановлено, що ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»здійснював виробництво алкогольних  напоїв  на підставі ліцензії  на виробництво алкогольних напоїв серії АВ №106524 від 15.09.2006, реєстраційний №214, з терміном дії з 15.09.2006р. до 15.09.2011р., щорічна плата за яку проведена позивачем у встановленому порядку згідно платіжного доручення від 05.09.06р. №1 в сумі 250000 грн.

Ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового видаються суб'єктам підприємницької діяльності -  юридичним особам, а на виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів - всім суб'єктам підприємницької діяльності (ст.3 Закону №481/95-ВР).

Статтею 15 цього ж Закону передбачено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч.7 ст.15 Закону №481/95-ВР в редакції, яка діяла на момент отримання позивачем вищезазначеної ліцензії, суб'єкти підприємницької діяльності, які отримали ліцензії на виробництво або імпорт алкогольних напоїв або тютюнових  виробів,   здійснюють поставку цієї продукції підприємствам оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензій на оптову торгівлю лише в межах обсягів власного виробництва (імпорту).

Однак, згідно внесених змін до ст.15 Закону №481/95-ВР Законом №374-V, суб'єкти підприємницької діяльності, які отримали ліцензії на вироби або імпорт алкогольних напоїв або тютюнових виробів, здійснюють поставку цієї продукції   підприємствам оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам за наявності ліцензії на оптову торгівлю,

Під «поставкою товарів»в розумінні п.1.4 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість»від №168/97-ВР слід вважати будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорів які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів  (результатів  робіт)  та операції з передачі майна орендодавця (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорі фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачі права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. При цьому, не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального  зберігання), довірчого управління, оперативної оренди лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Згідно вимог ст.ст.1011, 1014 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням іншої сторони (комітента) за плату вчинити один або декілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента, а комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, вигідніших для комітента, і відповідно до його вказівок.

Таким чином, судова колегія вважає підставним висновок суду першої інстанції, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства законно здійснював виробництво та поставку ТзОВ «Златогор» Луганський лікеро-горілчаний завод»алкогольних напоїв на підставі ліцензії серії АВ №106524 від 15.09.06р., реєстраційний №214 в межах обсягів власного виробництва підприємством оптової та роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тому відповідачем не правомірно нараховано йому у спірному рішенні від 26.01.07р. №000129 штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст.17 Закону №481/95-ВР, в розмірі 1700 грн.

Що стосується вимог позивача в частині зобов’язання відповідача не чинити перешкоди у здійсненні ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв Серії АВ №106524 від 15.09.2006р., реєстраційний №214, поставок алкогольних напоїв в межах обсягів власного виробництва підприємствам оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, то  згідно із ч.1 ст.51 КАС України позивач має право відмовитися від адміністративного позову й у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції прийняв відмову позивача від цієї частини позовних вимог, через що застосовує ч.1 п.2 ст.157 КАС України.

З огляду на викладене, судова колегія скасовує оскаржувану постанову суду і приймає нову постанову про часткове задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ч.1 п.2 ст.157, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст.254 КАС України –

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу задоволити частково.

2.          Постанову господарського суду Чернівецької області від 15.02.2007р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. Позов ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»до Департаменту САТ ДПА України задоволити частково. Визнати правомірним виробництво та поставку ТзОВ «Златогор»Луганський лікеро-горілчаний завод»алкогольних напоїв на підставі ліцензії серії АВ №106524 від 15.09.06р., реєстраційний №214 в межах обсягів власного виробництва підприємством оптової та роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам без ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями. Визнати нечинним рішення ДААК ДПА України від 26.01.07р. №000129 про застосування до ТзОВ «Златогор»1700 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В решті позовних вимог провадження закрити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може  бути  оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець