СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 червня 2007 року

Справа № 2-11/1585-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 05 квітня 2007 року по
справі № 2-11/1585-2007А

за позовом           Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
(суддя Цикуренко А.С.) від 05 квітня 2007
року у справі № 2-11/1585-2007А позов Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1до Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення задоволений повністю.
Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції
в м. Сімферополі НОМЕР_1.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування господарським судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи,
06 травня 2006 року відповідач провів планову виїзну документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового
та валютного законодавства за період з 15 листопада 2004 року по 31 грудня 2005
року. За результатами перевірки був складений акт НОМЕР_2. На підставі акту
перевірки,  Державна податкова інспекція
в м. Сімферополі винесла податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1. Податковим
повідомленням-рішенням визначено суму податкового зобов'язання з податку на
додану вартість -77276,10 грн., штрафні санкції -38638,05 грн.

Актом перевірки встановлено,
що  відповідно до угоди доручення на
транспортне-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 17 листопада 2004 року з приватним підприємством „Авто-Дом”,
позивач виступав у якості експедитора, та брав на себе зобов'язання виконувати
доручення Приватного підприємства „Авто-Дом” на перевезення вантажів
автомобільним транспортом, а у разі неможливості виконання договору доручення
власними силами, позивач може укласти від імені і за рахунок Повіреного на
транспортно-експедиційні послуги з третіми особами (Виконавцями).

В акті перевірки вказано, що
Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 не здійснює перевезень, а укладає
від імені  та за рахунок Повіреного
договори на транспортно-експедиційні послуги з третіми особами, які здійснюють
перевезення на території України (Жашків - Київ-Глухів) по ставці 20 % -
податок на додану вартість, на території Росії (Глухів -Москва)  по ставці 0% - податок на додану вартість.
Дані перевозки здійснюються відповідно
до договорів - доручення, заявки на
надання транспортно-експедиційних послуг, податкових накладних, актів
здачі-приймання робіт. Позивач здійснює свою діяльність одноособово. Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 виписує податкові накладні на здійснення
експедиторських послуг Приватного підприємства „Авто-Дом” на території України
(Жашків-Київ-Глухів) по ставці 20% податку на додану вартість + комісійна
винагорода на території Росії (Глухів-Москва) по ставці 0% - податку на додану
вартість -без комісійної винагороди.
Оплата проводиться  у
безготівковій формі через розрахунковий рахунок. Всі грошові кошти, що надійшли
на розрахунковий рахунок за експедиторські послуги від Приватного підприємства
„Авто-Дом” підприємцем ОСОБА_1 включаються у валовий дохід у повному обсязі.

Таким чином, податкова інспекція в
податкове зобов'язання з податку на додану вартість від Приватного підприємства
„Авто-Дом”  включила наступні суми: за
травень 82166,66 грн. (без врахування податку на додану вартість) -по ставці
20% -16433,34 грн., та 285610,50 грн. -поставці 0% - о грн.; в червні 28333,33
грн. (без податку на додану вартість  -
по ставці 20% -5666,67 грн., та 100770 грн. по ставці 0% - 0 грн.

Державна податкова інспекція в м.
Сімферополі вважає, що позивач здійснювала експедиційні  послуги по нульовій ставці, тим самим
порушуючи підпункт 6.1. пункту 6.1 статті 6, а також частину 2 підпункту 6.2.4
пункту 6.2 статті 6 Закону України „про податок на додану вартість”, в
порушення положень підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про
податок на додану вартість” позивач не включав в податкове зобов'язання суми,
що вписані по податковим накладним, а саме: в травні -57122,10 грн., в червні
-20154 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до умов договору доручення від 17 листопада 2004 року на
транспортно-експедиційне обслуговування та перевозу вантажів автомобільним
транспортом, який укладений між позивачем та Приватним підприємством ”Авто-Дом”
на перевезення вантажів автомобільним транспортом, у випадку неможливості
виконання доручення власними силами, Експедитор може укладати від імені та за рахунок
Повіреного договори на транспортно-експедиційні послуги з третіми особами.  У розділі 4 вказаного договору визначено, що
оплата за надані транспортні послуги здійснюються шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок позивача. Суми, що поступають на рахунок
експедитора, при залученні  третіх осіб,
є транзитним для подальшого розрахунку з виконавцем. Визначено, що доходом від
діяльності експедитора є комісійна винагорода, що залишається після перерахування
грошових коштів Виконавцеві.

Для реалізації вищевказаного
договору, позивачем був укладений договір від 26 листопада 2004 року з
приватним підприємцем ОСОБА_2, що виконує діяльність по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом Приватного підприємства „Авто-Дом”. Відповідно до пункту
1.1 договору від 26 листопада 2004 року позивач діяв від імені і за рахунок
довірителя, яким було Приватне підприємство „Авто-Дом”, доручив, а виконавець
(приватний підприємець” ОСОБА_2) взяв на себе зобов'язання виконувати доручення
позивача на перевезення вантажів автомобільним транспортом.

З матеріалів справи слідує, що
приватний підприємець ОСОБА_2 виконав транспортно-експедиційні послуги для
Приватного підприємства „Авто-Дом” через повіреного, Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, про що свідчать податкова накладна, акти сдачі-прийому
робіт (надання послуг) та інші документи.

Згідно зі статтею 1 Закону України
„Про транспортно-експедиторську діяльність” транспортно-експедиторська послуга
-це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором
транспортного експедирування.

Статтею 1000 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором доручення одна сторона (Повірений)
зобов'язується  вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (Довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений
повіреним створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що Суб'єкт підприємницької діяльності надала
транспортно-експедиторські послуги Приватному підприємству „Авто-Дом”, які
виразилися у  виконанні перевезення не
особисто, а шляхом укладення
вищевказаного договору з виконавцем перевезення, а саме з приватним
підприємцем ОСОБА_2 Діяльність позивача виразилася в пошуку виконавця
перевезення вантажу, та укладення з ним договору.

Дії, що були здійснені позивачем
підлягають оподаткуванню відповідно до положень Закону України „Про податок на
додану вартість”. Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України
„Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування є операції платників
податку з, зокрема, поставки товарів та послуг,, місце надання яких знаходиться
на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності
на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості
заставодавця, а також передачі об'єкта фінансового лізингу у користування
лізингоотримувачу (орендарю).

Основна база оподаткування операції
з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з договірної (контрактної)
вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з
урахуванням акцизного збору, ввізного мита,
інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів),
згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на
послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів
(послуг). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику
податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з
компенсацією вартості товарів (послуг).

Відповідно до частини 2 пункту
6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України
„Про податок на додану вартість” у разі, коли поставка  транспортних послуг, визначених частиною
першою цього підпункту, здійснюється у вигляді брокерських, агентських або
комісійних операцій з транспортними квитками, проїзними документами, укладання
договорів або рахунків на транспортування пасажирів або вантажів довіреною
особою перевізника, операції з таких послуг оподатковуються за ставкою,
передбаченою пунктом 6.1 цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна
інстанція зазначає, що оподаткування послуги з пошуку, перевезення та укладення
договору на транспортування вантажів підлягає оподаткуванню по ставці 20 %.
Таку саму ставку застосував і позивач, що відображено в акті перевірки.

З матеріалів справи слідує, що
виконавцем послуг з перевезення вантажу є приватний підприємець ОСОБА_2, а не
позивач. Таким чином, безпосереднім виконавцем послуг є Приватний підприємець
ОСОБА_2, а отже він і формував податкові накладні для Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, відповідно до договору доручення. Згідно з підпунктом 6.2.4
пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” за нульовою
ставкою оподатковуються операції з поставки транспортних послуг залізничним,
автомобільним, морським та річковим транспортом по перевезенню пасажирів,
багажу, ванта багажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону
України, а саме: від пункту за межами державного кордону України  до пункту знаходження зовнішнього митного
контролю України; від пункту знаходження зовнішнього митного контролю України
до пунктами за межами державного кордону України; між пунктами за межами
державного кордону України, а також авіаційним транспортом: від пункту за
межами державного кордону України до пункту проведення митних процедур з пропуску
пасажирів, багажу, ванта багажу (товаробагажу) та вантажу через митний кордон
на митну територію України (включаючи внутрішні митниці); від пункту  проведення митних процедур пропуску
пасажирів, багажу, ванта багажу (товаробагажу) та вантажу через митний
кордон  за межі митного кордону України
(включаючи внутрішні митниці) до пункту за межами державного кордону України;
між пунктами за межами митного кордону України. Отже, операції з поставки
транспортних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за межами
державного кордону України у даному випадку за маршрутом Глухів-Москва повинні
оподатковуватися за ставкою 0 %, що і було відображено у податковому обліку
приватного підприємця ОСОБА_2,а потім у Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
а також у Приватного підприємства „АвтоДом”.

Таким чином, апеляційна інстанція прийшла
до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова
суду першої інстанції повинна бути залишена без змін.

Керуючись статтями 24, 195,
198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 квітня
2007 року у справі № 2-11/1585-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом місяця
з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді