Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2007 р.                                                           Справа № АС-42/704-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Андросовій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сивоконь О.О. (директор) - пасп. ММ №380417 від 12.11.1999 р.

відповідача -  Федоренко О.А. - довіреність №2413/10-025 від 16.02.207 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 618Х/2) на постанову господарського суду Харківської області від 25.01.07 р. по справі № АС-42/704-06

за позовом Санаторно-курортного об"єднання "Телеком-ТУР" м. Харків

до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова

про визнання нечинними рішень, -

встановила:

Позивач, Санаторно-курортне об’єднання “Телеком - ТУР”, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати нечинними податкові повідомлення - рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 07.11.2005р., № /0 від 07.11.2005р., рішення № 21 від 20.02.2006р. про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Постановою господарського суду Харківської області ( суддя Яризько В.О.) від 25.01.2007р. по справі № АС-42/704-06 позовні вимоги задоволені повністю, визнані нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 07.11.2005р., № /0 від 07.11.2005р, а також визнано нечинним рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова №  21 від 20.02.2006р. про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідач, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, з постановою господарського суду Харківської області від 25.01.2007р. по справі № АС-42/704-06 не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду першої інстанції в повному обсязі. Прийняти нове рішення по справі, яким відмовити повністю у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, п. 18 Порядку оформлення податкової накладної та п.п. 7.2.1 п. 7.2.3, п. 7.2.6 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість". В обгрунтування відповідач зазначає, що позивачем включено до складу податкового кредиту ПДВ по податковим накладним, в яких замість підпису уповноваженої особи стоїть факсимільне відтворення підпису, та  які заповнені неналежним чином, що на думку відповідача є порушенням п. 18 Порядку оформлення податкової накладної та п.п. 7.2.1 п. 7.2.3, п. 7.2.6 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"                 ( а.с. 1 - а.с. 5 том 2 ).

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу за підстав викладених в неї. Просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задорвольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач проти апеляційної заперечує, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Посилається на те, що відповідно до п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсіміле, штампу, символу або іншими механічним чи електронним способом посвідчення. Також посилаєтья на те, що недоліки, які виявленні в заповненні податкових накладних не роблять накладні недійсними, оскільки ці накладні дають можливість ідентифікувати котрагентів та можливість встановити достовірність підтвердження фактисного здійснення господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його сум.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заперечення на апеляційну скаргу. Просить апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 16.04.2007р. колегією суддів було оголошено перерву до 20.04.2007р. для надання сторонами додаткових пояснень по справі.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31 жовтня 2005р. працівниками відповідача було проведено виїзну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивачем за період з 01.07.2002р. по 30.06.2005р.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт № 5521/233/31797148 від 31.10.2005р. даним актом  зменшено від*ємне значення по ПДВ у липні 2003 року в сумі 355 грн. та додатково нараховано податку на додану вартість на суму 52877,5 грн. На думку відповідача позивачем порушено п. 18 Порядку оформлення податкової накладної чим завищено податковий кредит: у липні 2002 року на суму ПДВ 3100 грн.; у березні 2003р. на суму ПДВ 716,67 грн.; у травні 2003 року на суму ПДВ 1870 грн.; у червні 2003 року на суму ПДВ 5707,33 грн.; у липні 2003 року на суму ПДВ 3746,67 грн.; у вересні 2003 року на суму ПДВ 630,17 грн.; у березні 2004 року на суму ПДВ 1250 грн.; у квітні 2004 року на суму ПДВ 3980 грн.; у травні 2004 року на суму ПДВ 1775 грн.; у червні 2004 року на суму ПДВ 7080 грн.; у липні 2004 року на суму ПДВ 3723,33 грн.; у серпні 2004 року на суму ПДВ 14820 грн.; у березні 2006 року на суму ПДВ 2500 грн.; у червні 2006 року на суму ПДВ 2333,33 грн. Також актом перевірки зменшено від*ємне значення по ПДВ у липні 2003 року в сумі 355 грн. та додатково нараховано податку на додану вартість на суму 52877,5 грн.

В акті перевірки відповідач посилається на те, що позивачем що в порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 , пункту 4.1 статті 4, пункту 6.1 статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість"  не нараховано податок на додану вартість у сумі 434грн. на продукти харчування, відпущені споживачам та  в порушення підпункту 7.2.6 пункту  7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"  до складу податкового кредиту безпідставно віднесені суми ПДВ по податковим накладним, оформленим неналежним чином, а саме: використано факсимільний підпис особи, уповноваженої платником податку здійснювати продаж товару (робіт, послуг), не вказано кількість (об’єм) проданого товару, одиниця виміру товару, його ціна.

На підставі акту перевірки відповідачем були винесені  податкові повідомлення  - рішення № /0 від 07.11.2005р. про донарахування зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 79316,25 грн., із них основний платіж - 52877,5 грн., штрафні (фінансові) санкції - 26438,75 грн., податкове повідомлення - рішення № /0 від 07.11.2005р. про зменшення суми бюджетного відшкодування за липень 2003р. на суму 355 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 532,5 грн.

Згідно з п.п.7.5.1 п.7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

П.п.7.2.1 п.7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачає, що платник податку зобов'язаний надати покупцю  податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну  суму коштів,  що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 р. N 165,  податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку, тобто якщо податкову накладну видано особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Отже, Закон України “Про Державну податкову службу України", Закон України „Про систему оподатковування", Закон України "Про податок на додану вартість", Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств"  не надає право податковим органам визнавати недійсними первинні бухгалтерські документи (накладні, акти прийому-передачі товарів,) та податкові накладні. Таке виключне право чинним законодавством України надано лише суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанці обгрунтовано та законно в оскаржуваній постанові зроблено висновок, що відповідачем не доведено, що податкові накладні, по яким  зроблено донарахування видані не платником податку на додану вартість. Рішення судів про визнання недійсними  податкових накладних, по яким зроблені донарахування, в акті ДПІ та наданих до суду документах відсутні.

У відповідності до  п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу, символу або іншим механічним або електронним засобом посвідчення.

Згідно з п.2 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерській облік та звітність”підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити, як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок заповнення податкової накладної з  ПДВ регулюється наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165 "Про затвердження форм податкової накладної,  книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг),  порядку  їх заповнення". Пунктом 12.4 Порядку передбачено, що в графі 5 податкової накладної необхідно зазначити кількість (об'єм,  обсяг) поставки товарів, виконання робіт, надання послуг. Практика застосування положень вищезазначеного наказу свідчить про  те,  що  окремі  послуги  мають  лише грошову форму вимірювання, а тому  за наявності  таких  обставин  в  графі 5 податкової накладної повинен проставляється прочерк.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що  відсутність в спірних податкових накладних, які були виписані за отримані послуги, таких показників як "одиниця виміру товару", "кількість (об"єм, обсяг) продукції", не впливає на оподаткування підприємства позивача. Відсутність в податкових накладних вказаних показників не робить податкові накладні недійсними.

Абзацом 2 п.п.7.4.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що підставою для відповідальності платника податку є непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку. А всі суми, які були включені позивачем до податкового кредиту підтверджені податковими накладними, які видані платником ПДВ та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Як судом першої інстанції, так і апеляційним господарським судом встановлено, що позивач не має заборгованості перед бюджетом, крім зобов"язань, що визначені спірними повідомленнями - рішеннями.

У відповідності до п.п. 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду не вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано та законно з урахуванням усіх обставин справи та у відповідності до норм діючого законодавства задоволені позовні вимоги позивача та визнані нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 07.11.2005р., № /0 від 07.11.2005р, а також визнано нечинним рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова №  21 від 20.02.2006р. про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача  підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтею 196, п. 1 статті 198, статтею 200, п. 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова  залишити  без задоволення.

Постанову від 25.01.2007р. господарського суду   Харківської області по справі АС-42/704-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу № АС-42/704-06 направити до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя

Судді