ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.07 р.                                                                               Справа № 35/434

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», м.Павлоград, Дніпропетровська область

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», м.Донецьк

про стягнення 4483,50 грн.

суддя Мальцев М.Ю.

Представники:

від позивача: не з»явився

від відповідача: Прусова Я.С. за довіреністю

В судовому засіданні 21.12.2006р. була оголошена перерва до 23.01.2007р., 23.01.07р. до 13.02.07р. для надання сторонами додаткових документів

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля», м.Павлоград, Дніпропетровська область з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», м.Донецьк  про  стягнення 4483,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копії відомостей плати за користування вагонами, копії листів, претензію від 15.09.06р., ст.1166 ЦК України.

20.12.06р. відповідач надав відзив на позовну заяви, в якому зазначив що позовні вимоги не визнає, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість.

Ухвалою заступника голови господарського суду Донецької області від 23.01.07р. продовжений строк вирішення спору до 28.02.07р.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

На виконання договору про організацію  перевезень вантажів у власному (орендованому) рухомому складі №2/05/1367/04 Тр від 27.12.04р., який кладений між  відповідачем та ВАТ „Авдієвський коксохімічний завод” та згідно з заявкою ВАТ „Авдієвський коксохімічний завод”, відповідач надав власний (орендований) рухомомий склад в порожньому стані на станцію Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці для навантаження шахтою „Степовою” ВАТ „Павлоградвугілля” вугільної продукції у вказані вагони та подальшого її перевезення згідно вказаного договору.

Позивач відмовився від завантаження вказаних вагонів у зв’язку з чим вагони простоювали на станції Миколаївка-Донецька. За простоювання вагонів позивач, згідно з його твердженням, заплатив Державному підприємству „Придніпровська залізниця” плату за користування вагонами в сумі 4483,50 грн. та керуючись  ст. 1166 ЦК України просить стягнути вказану суму з відповідача.

Чинне законодавство (ст. 119 Статуту залізниць України, який затверджений постановою КМ України від 06.04.98р. №457, надалі Статут) передбачає, що плата за користування вагонами вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії. Тобто об”єктами нарахування плати за користування вагонами можуть бути лише завантажені вагони, які затримуються залізницею в очікуванні їх подання під вивантаження, перевантаження, але аж ніяк не порожні вагони.

П. 5 ст. 119 Статуту передбачено що, якщо подання вантажовідправнику на його замовлення порожніх спеціальних вагонів затримується з вини вантажовідправника, з нього стягується плата за весь час затримки вагонів на станції навантаження, але вагони вказані в позовній заяві не є  спеціальним рухомим складом, в даному випадку мова йде про порожні вагони, що надавались під навантаження.

Враховуючи вищевикладене суд робить висновок, що  плата за користування власними (орендованими)  вагонами ТОВ „Лемтранс” була сплачена позивачем залізниці без достатніх правових підстав.

За приписами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідачем, виходячи з матеріалів справи, не було  завдано шкоди позивачу, вини відповідача в тому, що позивач сплатив Придніпровській залізниці плату за користування вагонами немає, тому що платіж взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, суд робить висновок, що позовні вимоги  є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню в порядку, що передбачений  ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 36, 43, 49, 69, 77, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Цивільним кодексом України господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», м.Павлоград, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», м.Донецьк про стягнення 4483,50 грн. відмовими.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Текст рішення оголошено в судовому засіданні 28.02.07 р.

Суддя                                                                         Мальцев М.Ю