СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

26 квітня 2007 року

Справа № 2-29/16030-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

прокурора: не
з'явився;

позивача: Лобанова
Л.Є., довіреність № 666 від 27.03.07;

відповідача: ОСОБА_1,
паспорт НОМЕР_4;

відповідача: Крайніка
Д. В., довіреність № 1369 від 23.04.07;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Башилашвілі О.І.) від 22.01.2007
у справі №2-29/16030-2006

за позовом           Керченського міжрайонного природоохоронного
прокурора (вул. К. Маркса, 28, м.Керч, 98300)

в інтересах держави в особі Берегової
сільської ради (вул. Приморська, 1, с.Берегове, м. Феодосія, 98179)

до           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1); (представнику ОСОБА_2: АДРЕСА_2)

про визнання недійсним договору
оренди

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року Керченський
міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду з
позовом в інтересах держави в особі Берегової сільської ради до суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1,
просив визнати недійсним договір від 06.03.2006 оренди земельної ділянки за
рахунок земель, які не передані у власність або постійне користування,
розташованої АДРЕСА_3, посилаючись на відсутність у договорі суттєвих умов.

Заперечуючи проти позову,
відповідач вважає його безпідставним з огляду на те, що договір відповідає
вимогам закону (а.с. 26).

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя О.І. Башилашвілі) від 22.01.2007 у справі 2-29/16030-2006
задоволено позов Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора.

Визнано недійним договір оренди
земельної ділянки від 06.03.2006, укладений між Береговою сільською радою та
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у
позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи.

Судове засідання 29.03.2007
відкладено на 26.04.2007.

У зв'язку з відрядженням судді
Лисенко В.А. за розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського
апеляційного господарського суду О.А. Латиніна від 26.04.2007 у складі судової
колегії була проведена заміна судді Лисенко В.А. на суддю Ткаченка М.І.

Від позивача надійшло клопотання
про відкладення слухання справи у зв'язку з неявкою прокурора.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

У судовому засіданні представники
відповідача підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду першої інстанції
скасувати, у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та
апеляційній скарзі.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник позивача вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону
і матеріалам справи.

Повторно переглянувши матеріали
справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України,
судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно зі статтями 215, 203
Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину  стороною
(сторонами) вимог, а саме: зміст  правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним  засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення  учасника правочину  має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Згідно зі статтею 792 Цивільного
кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором
строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 15 Закону України „Про
оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є умови збереження стану
об'єкта оренди. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також
для визнання  договору недійсним
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 54-ої сесії 4 скликання Берегової сільської ради НОМЕР_1 затверджено
проект відводу земельної ділянки суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
для благоустрою пляжу та розміщення малих архітектурних форм та передано в
оренду відповідачу земельну ділянку площею 0,2300 га, розташовану АДРЕСА_3 в
оренду строком на 30 років (кадастровий номер НОМЕР_2) (а. с. 15).

19.04.2006 Керченським міжрайонним
природоохоронним прокурором внесено протест № 1140 на рішення 54-ої сесії 4
скликання Берегової сільської ради НОМЕР_1 „Про затвердження проекту відводу
земельної ділянки та надання в оренду строком на 30 років для благоустрою пляжу
та розміщення малих архітектурних форм суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (а.с. 18).

06.03.2006 між Береговою сільською
радою та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено договір
земельної ділянки площею 0, 2300 га, у тому числі відкриті землі без рослинного
покриття або з незначним рослинним покриттям, за рахунок земель, не переданих у
власність або постійне користування, які входять в категорію земель житлової та
громадської забудови в межах Берегової сільської ради (а.с. 5-7).

Рішенням 9-ої сесії 5 скликання
Берегової сільської ради НОМЕР_3 „Про розгляд протесту Керченської міжрайонної
природоохоронної прокуратури від 19.04.2006 № 1140” протест задоволено,
скасовано рішення  54-ої сесії 4
скликання Берегової сільської ради НОМЕР_1 (а.с. 19).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при укладенні вищезазначеного договору оренди
земельної ділянки сторонами не передбачено збереження стану об'єкта оренди,
що є істотною умовою договору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи з загальних
засад і змісту законодавства України.

На думку колегії оскаржуване
рішення зазначеним вимогам не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 213
Цивільного кодексу України якщо за правилами, встановленими частиною третьою
цієї статті, немає можливості
визначити  справжню  волю  особи,  яка вчинила
правочин,  до  уваги
беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика
відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін,
текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції не було
враховано, що легітимність оспорюваного договору була визнана сторонами, що
підтверджується фактичним використанням об'єкту оренди з дотриманням
природоохоронних вимог, а саме орендарем були проведені поліпшення об'єкта
оренди та проводилась сплата орендної плати.

Крім того, судом не з'ясовані
фактичні наміри і поведінка сторін договору та не враховано, що саме віднесено
до умов збереження об'єкту оренди, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України „Про затвердження Типового договору оренди землі” №220 від 03.03.2004.

Пунктом 9.3 оспорюваного договору
оренди земельної ділянки від 06.03.2006 встановлено, що орендар земельної
ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору
оренди землі.

Пунктом 9.4 зазначеного договору
зобов'язано орендаря використовувати земельну ділянку відповідно до
встановлених щодо об'єкта обмежень, дотримуватися режиму використання земель
природо-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно з пунктом 7.1. договору на
орендаря покладається обов'язок повернути орендовану земельну ділянку у стані
не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 10.1 договору ризик
випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини покладено
на орендаря.

Таким чином, змістовне тлумачення
умов спірного договору дозволяє зробити висновок що сторонами досягнуто згоди
щодо такої істотної умови, як збереження об'єкта оренди.

Посилання прокурора та Берегової
сільської ради на пункт 5.3 договору, відповідно до якого умов збереження стану
об'єкта оренди немає, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як зазначено
вище, умови збереження об'єкту оренди передбачені у договорі та проекті
відведення орендованої земельної ділянки.

Статтею 15 Закону України “Про
оренду землі” встановлено, що невід'ємною частиною договору оренди земельної
ділянки є проект відведення земельної ділянки у випадках,  передбачених цим Законом.

Отже, сторонами фактично погоджені
умови збереження об'єкту оренди, що підтверджується Актом погодження та
встановлення меж землекористування в натурі від 05.03.2006, висновком
Республіканського комітету земельних ресурсів Автономної Республіки Крим №
4433/03-08 від 08.12.2004, висновком № 2420 щодо можливості цільового
використання земельної ділянки та висновком Державної Азово-Чорноморської
екологічної інспекції від 06.04.2005 № 11/541, висновком № 12 від 27.02.2006
Феодосійської міської санітарно-епідеміологічної станції.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини
1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для
скасування або зміни  рішення місцевого
господарського суду є неправильне застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Отже, висновок суду першої
інстанції про задоволення позову та визнання недійним договору оренди земельної
ділянки від 06.03.2006 є помилковим, з огляду на що рішення суду підлягає
скасуванню з прийняттям нового про відмову у позові.

Керуючись статтями 101, 103,
пунктом 4 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 22.01.2007 у справі № 2-29/16030-2006 скасувати.

3. У позові Керченському
міжрайонному природоохоронному прокурору в інтересах держави в особі Берегової
сільської ради до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору оренди відмовити.

Головуючий суддя

Судді