КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2007                                                                                           № 14/529

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 14/529

за позовом                               Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до                                                   Приватна фірма "Джі Ай Компані"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 6899,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.01.2007 № 14/529 позов ДП „Укрзалізничпостач” до ПФ „Джі Ай Компані” про стягнення 6899,10 грн. залишений без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач  звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати.

Представник відповідача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду - без змін.

Представник третій особи 2- Одеська залізниця надіслала клопотання про розгляд справи у відсутності представника, пояснень стосовно апеляційної скарги та позову не надано.

Представник третій особи 1- Донецька залізниця підтримав вимоги позивача.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов  наступного висновку .

Як встановлено матеріалами справи, 15.09.2005 р. позивач та відповідач уклали договір поставки нафтопродуктів № ЦХП-14-03505-01 , за умовами якого відповідач зобов'язався поставити, а позивач прийняти та оплатити нафтопродукти, найменування, марка й кількість яких вказується в додатках, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1 договору відповідач здійснює поставку вантажу залізничним транспортом загального користування на умовах РСА (франко перевізник) станція відправлення, яка вказується у додатку до договору, із подальшим направленням за реквізитами одержувача, які вказуються у рознарядці позивача.

Згідно ст.ст. 525,526  ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

На виконання умов договору 05.11.2005 р. зі станції Одеса-Пересип цистернами №№ 74208646, 72098544,74738527, за накладними №№ 40789103, 40789104, 40789105 було відвантажено продукцію - дизельне пальне марки Л-0,2-60, одержувач - Паливний склад ст. Родаково Донецької залізниці.

14.11.2005р.    Донецькою   залізницею   був   складений   акт   №    114    приймання

нафтопродуктів по кількості, яким встановлено їх нестачу в кількості 1768 кг. Акт складено та підписано без участі відповідача як поставника. На претензію № ЦХП-3988 від 28.12.2005 про термінову  до поставку 1769 кг. дизельного палива на суму 6899,10 грн. на адресу Донецької залізниці відповідач не відповів.

Згідно із п. 4.4 договору № ЦХП-14-03505-01 приймання товарів за кількістю здійснюється покупцем у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженою наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України № 81/38/101/235/122 від 02.04.1998, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.1999 за № 685/3978, (далі –Інструкція) із складанням акту приймання нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП.

Відповідно до п. 3.1 договору № ЦХП-14-03505-01 відповідач здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (франко-перевізник) станція відправлення.

Указом Президента України „Про застосування Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів” від 04.10.1994 № 567/94 встановлено, що при укладанні суб'єктами підприємницької діяльності України всіх форм власності договорів, у тому числі зовнішньоекономічних договорів (контрактів), предметом яких є товари, застосовуються Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів, підготовлені Міжнародною торговою палатою у 1953 році; суб'єктам підприємницької діяльності України при укладанні договорів, у тому числі зовнішньоекономічних договорів (контрактів), забезпечувати додержання Правил ІНКОТЕРМС.

Згідно із Правилами ІНКОТЕРМС FCA FREE CARRIER (...named place) Франко-перевізник (...назва місця) термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці; вибір місця поставки впливає на зобов’язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці; якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець несе відповідальність за завантаження; якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за завантаження товару.

Також відповідно до статті А.4 „б” FCA зазначених Правил поставка вважається здійсненою, якщо назване місце поставки перебуває за межами площ продавця: коли нерозвантажений з транспортного засобу продавця товар переданий в розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 „а”.

Крім того, в пункті 3.6 договору № ЦХП-14-03505-01 сторони погодили умову про те, що датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній, на адресу одержувача.

Згідно із ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 664 ЦК України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов’язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов’язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв’язку для доставки покупцеві.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В графах 6 залізничних накладних №№ 40789097, 40789099, 40789098 містяться відмітки станції Родакове, що вантаж прибув в справних вагонах, без ознак втрати і виданий згідно із ст. 52 Статуту залізниць України без перевірки.

Відповідно до п. 4.1.3.18 Інструкції приймання нафтопродуктів провадиться особами, які призначені наказом керівника вантажоодержувача.

В накладних №№ 40789103, 40789104, 40789105 вантажоодержувачем, якому був переадресований вантаж, зазначено Паливний склад, проте в акті № 114 вказано, що приймання нафтопродуктів здійснювалося працівниками Локомотивного депо станції Родакове, та не зазначено яким наказом вантажоодержувача ці особи призначені для приймання нафтопродуктів, у зв’язку з чим відсутні підстави для висновку, що акт № 114 був складений уповноваженими на це особами вантажоодержувача.

Крім того, акт № 114 не може вважатися належним доказом, тому що всупереч вимогам п. 4.1.3.19 Інструкції особи, якими підписано акт, не були попереджені про відповідальність за достовірність даних, викладених у ньому.

Позивачем на вимогу апеляційного господарського суду не надано вагонні листи або інші належні докази часу видачі вантажу перевізником, тому не доведено, що дані п. 5 акту №114 про видачу вантажу вантажоодержувачу 14.11.2005 відповідає дійсності. Відомості про час видачі вантажу перевізником відсутні, то невідомо чи приймання вантажу комісією почалось безпосередньо після видачі вантажу перевізником, чи вантаж зберігався у одержувача до початку приймання його комісією, а якщо остання обставина мала місце, то немає доказів, засвідчуючих належне забезпечення збереження вантажу у зазначений період.

Також приймання дизельного палива за кількістю здійснено з порушенням умови п. 4.4 договору № ЦХП-14-03505-01, за якою приймання товару за кількістю здійснюється покупцем, тобто позивачем, однак позивачем не здійснено приймання дизельного палива за відправками №№  40789103, 40789104, 40789105.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем виконано зобов’язання за договором № ЦХП-14-03505-01 поставити продукцію на умовах FCA (франко-перевізник) станція відправлення, де, як вже зазначалось, обов’язки відповідача з постачання продукції закінчились після передання вантажу особі, обраній відповідачем згідно зі ст. А.3 „а” FCA, - Товариству з обмеженою відповідальністю „УкрТрансОйл”, яке є вантажовідправником продукції. Як вбачається із матеріалів справи, наявності у відповідача обов’язків вантажовідправника сторонами не передбачалось.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для твердження про те, що нестача дизельного палива у цистернах, що прибули за накладними №№  40789103, 40789104, 40789105 мала місце ще до часу передання вантажу залізниці для перевезення, тобто, що мало місце недовантаження продукції.

Позивач заперечував про залучення до матеріалів справи копії постанов Київського апеляційного господарського суду у справах № 14530, 14527, 14528  між тими ж сторонами, про той же предмет, але підставами є інші накладні, посилаючись що він буде  їх оскаржувати, однак колегія суддів не приймає ці зауваження, оскільки  постанови прийняти апеляційною інстанцією 03.04.2007, строк оскарження відповідно до ст.93 ГПК України десять днів, доказів того, що позивачем подані касаційні скарги не надано, отже постанови набрали чинності, а тому  згідно до ст.35 ГПК України їх ігнорування не можливо.

Посилання позивача на те, що відповідно договору  підставою для остаточного розрахунку є акт звірки, підписаний 17.12.05 без зауважень, але не є остаточним, оскільки йому не було відомо про нестачу, необґрунтовані, так як доказів направлення акту для підписання відповідачу з вказанням нестачі не направлялося, докази про це у матеріалах відсутні, також як зазначалося вище 14.11.2005р.    Донецькою   залізницею   був   складений   акт   №    114 про нестачу , отже доводи позивача що при підписанні акту звірки від 17.12.05  відбувалося без повідомлення про часткову втрату вантажу спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що  апеляційна  скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ДП „Укрзалізничпостач” залишити без задоволення,рішення господарського суду  м. Києва  від  22.01.2007  року по справі № 14/529 без змін.

2.          Матеріали справи повернути  господарському суду  м. Києва .

Головуючий суддя

Судді

29.05.07 (відправлено)