ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" травня 2007 р.                                                  Справа № 17/181

м. Чернігів                                                                                                     «22 »травня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Москаленко Є.В. –держподатінспектор, дов.№1360/9/10-010 від 02.03.2007р.;

Представників відповідача: не з’явився.

матеріали справи №17/181

За ПОЗОВОМ: Державної податкової інспекції  у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

До ВІДПОВІДАЧА: Товариства з обмеженою відповідальністю  “Центросоюз”

14005, м. Чернігів, проспект Миру, 49

Про стягнення за рахунок активів 26261,20 грн.

СУТЬ СПОРУ:

ДПІ у м. Чернігові пред’явлено позов до ТОВ “Центросоюз” про стягнення податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 26261,20 основного боргу.

Відповідач відзиву на позов не надав, явки представника в судове засідання не забезпечив.

Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі, повістка та додані до позовної заяви документи, надіслані Відповідачу за адресою, вказаною в позові, повернулися з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою.

Згідно листа Державного реєстратора м. Чернігова №297 від 11.05.2007р. ТОВ “Центросоюз” зареєстроване за адресою: 14000, м. Чернігів, проспект Миру, 49. Документів щодо зміни місця знаходження чи припинення підприємницької діяльності Відповідача до органу реєстрації надходило.

З викладеного вбачається, що процесуальні документи були направлені судом Відповідачу за місцем його державної реєстрації.

За таких обставин, суд вважає, що не перебування Відповідача за місцем його державної реєстрації та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого представника і ненадання відзиву, не перешкоджають розгляду справи по суті. Відкладення розгляду справи з направленням документів за тією ж адресою позбавлене смислу. Справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши представника Позивача та дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Центросоюз” зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності виконкомом Чернігівської міської ради з 29.07.1999р.

ТОВ “Центросоюз” зареєстроване в ДПІ у м. Чернігові як платник податків з 13.08.99р. за №2713.

Відповідно до Закону України № 1251-ХІІ від 25.06.1991р. “Про систему  оподаткування” Боржник є платником податків і тому зобов’язаний подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни. Ст. 11 названого закону встановлює, що за порушення податкових законів платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену законодавством.

Згідно з, п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Станом на момент подання позову за Відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість в сумі 26261,200 грн.

Сума податкового боргу по податку на додану вартість в розмірі 45997 грн. виникла на підставі поданої Відповідачем самостійно податкової декларації №134247 від 19.12.06р. Оскільки на момент виникнення боргу у відповідача існувала переплата 19735,80 грн., залишок боргу на момент подання позову становить 26261,20 грн.

Згідно п.1.3. ст.1 Закону №2181:

“Податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності), самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.”

Згідно до п.5.1. ст.5 Закону №2181:

«Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.»

Відповідно до п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону №2181:

“Податкове зобов'язання платника  податків,  нараховане контролюючим  органом  відповідно  до  пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,  вважається узгодженим у  день  отримання  платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.”

Відповідачу були сформовані та надіслані рекомендованими листами податкові вимоги  №1/25 від 09.01.07р. та 2/342 від 22.02.07р., які були повернуті поштою в зв’язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою та розміщені на дошці податкових оголошень, про що складені акти встановлення факту повернення податкової вимоги від 18.01.07р. та 03.03.07 р. відповідно.

Позивачем було прийняте рішення №76 від 03.04.2007р. про стягнення коштів за рахунок активів  платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Доказів погашення вищевказаного податкового боргу Відповідач не надав.

Враховуючи, що вищезазначений податковий борг самостійно Відповідачем не погашений, він підлягає стягненню за рахунок активів Відповідача на підставі п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3 Закону №2181 в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги являються обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем  -  фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею взагалі не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на Відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути за рахунок активів з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центросоюз” (14000, м. Чернігів, проспект Миру, 49, код 30505028, р/р в „Приватбанк”, МФО 353586) на користь державного бюджету (р/р0002, код 14010100, Одержувач: Держбюджет, код 22825965. Банк: ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592) 26261 грн. 20 коп. з податку на додану вартість.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

3. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                             І.В. Кушнір