ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.06.07 р.                                                                               Справа № 45/132

за позовом: Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, , м.Донецьк

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу „МИР – 153”, , м.Донецьк

про стягнення 32 575 грн. 02 коп.

Суддя     Б.Д. Плотніцький

Представники:

Від позивача: Пясецька І.В. - нач. юр. відділу

Від відповідача: Кияшко Л.Б. – довір.

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Орендне підприємств „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Житлово-будівельного кооперативу „МИР – 153”, м.Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 32 575 грн. 02 коп., в тому числі основний борг – 26 429 грн. 06 коп., інфляція – 4 781 грн. 73 коп. та три проценти річних – 1 364 грн. 23 коп.

В порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку із частковою сплатою заборгованості позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 21 429 грн. 06 коп., інфляцію у сумі 4 781 грн. 73 коп., три відсотки річних у сумі 1 364 грн. 23 коп., а всього у сумі -  27 575 грн. 02 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №2705 від 01.08.2004р. в частині повної та своєчасної сплати поставленої теплової енергії, повідомлення – вимогу №689 від 26.02.2007р. та платіжні вимоги - доручення.

Відповідач надав заперечення б/н б/д (вх.№02-41/23001 від 13.06.2007р.), в яких позовні вимоги в частині основного боргу у сумі 26 429 грн. 06 коп. визнає, в частині вимог про стягнення інфляції та трьох відсотків річних заперечує.

В обґрунтування своїх заперечень посилається на тяжкий фінансовий стан.

Одночасно відповідачем надане платіжне доручення №62 від 24.05.2007р., відповідно до якого частина основного боргу у сумі 5 000 грн. 00 коп. погашена 24.05.2007р.

Крім цього, Житлово-будівельним кооперативом „МИР – 153”, м.Донецьк в судовому засіданні 13.06.2007р. заявлене усне клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення на 3 роки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

01.08.2004р. між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання теплової енергії за №2705.

Згідно з умовами вказаного договору позивач повинен поставити відповідачу теплову енергію до елеваторного вузла.

В свою чергу, відповідач повинен прийняти поставлену йому теплову енергію, розподілити її споживачам та сплатити її вартість.

Під час підписання вказаного договору п.6.4 сторонами було передбачено, що заборгованість відповідача, яка утворилась  за час дії попереднього договору  у сумі 69 863 грн. 89 коп., відповідач повинен погасити у повному обсязі.

Крім цього, за змістом п. 3.1 договору оплата за теплову енергію повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 10  числа місяця, наступного за звітним згідно з пред’явленими рахунками.

Як стверджує позивач, всупереч умовам договору про постачання теплової енергії за №2705 відповідачем частково сплачена заборгованість яка утворилась як під час дії попереднього договору,  так і під час дії цього договору в сумі 26 429 грн. 06 коп.

На адресу відповідача позивач направив повідомлення – вимогу №689 від 26.02.2007р. з вимогою в семиденний термін сплатити заборгованість  у сумі 26 429 грн. 06 коп.

Оскільки відповідачем заборгованість не була погашена, позивач у відповідності із ст.625 Цивільного кодексу України нарахував інфляцію у сумі 4 781 грн. 73 коп. та три проценти річних у сумі 1 364 грн. 23 коп.

Платіжним дорученням №62 від 24.05.2007р. відповідачем основний борг був частково сплачений у сумі 5 000 грн. 00 коп.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 27 575 грн. 02 коп., в тому числі основний борг - 21 429 грн. 06 коп., інфляція - 4 781 грн. 73 коп., три проценти річних  - 1 364 грн. 23 коп.

Відповідач надав заперечення на позов (вх.№02-41/23001 від 13.06.2007р.), якими вимоги в частині стягнення основної суми боргу у сумі визнає у повному обсязі.

Одночасно відповідачем надані заперечення щодо стягнення трьох процентів річних та інфляції, з посиланням на тяжке фінансове становище, та заявлене клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення терміном на 3 роки.

Позивач заперечує проти надання відповідачу розстрочки терміном на 3 роки та просить суд задовольнити частково клопотання відповідача та надати йому розстрочку строком на 2 роки.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 21 429 грн. 06 коп. є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за приписом ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, по договору про постачання теплової енергії №2705 від 01.08.2004р. відповідач повинен погасити у повному обсязі заборгованість, яка утворилась під час дії попереднього договору.

При цьому, у відповідності з п.3.1 вказаного договору, відповідач також повинен сплатити вартість наданої йому теплової не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним згідно з пред’явленими рахунками.

Виставлені рахунки з боку відповідача сплачені не у повному обсязі. Сума 21 429 грн. 06 коп. залишена без сплати.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. При цьому, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Всупереч ст.526,530 Цивільного кодексу України відповідачем не виконані зобов’язання в частині повного та своєчасного виконання грошових зробов’язань, зокрема сплати вартості поставленої пеплової енергії.

Відповідач основний борг визнав.

Згідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

На підставі зазначеного, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21 429 грн. 06 коп. підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляції у сумі 4 781 грн. 73 коп. та трьох відсотків річних у сумі 1 364 грн. 23 грн., підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як було встановлено судом, відповідачем було порушене зобов’язання в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленої теплової енергії.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає випадки, коли боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки відповідачем порушені умови договору в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, позивачем з урахування вимог ст.625 Цивільного кодексу України нараховані та пред’явлені до стягнення інфляція у сумі 4 781 грн. 73 коп. та трьох відсотків річних у сумі 1 364 грн. 23 грн.

Розрахунок суми санкцій є арифметично вірним, а також таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Заперечень з боку відповідача щодо неправильного нарахування санкцій не надано.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем підтверджене невиконання  зобов’язань по договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляції у сумі 4 781 грн. 73 коп. та трьох відсотків річних у сумі 1 364 грн. 23 грн. є доведеними, обгрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення строком на 3 роки, господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право розстрочити його виконання.

За приписом ст.121 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони або за власною ініціативою, суд може розстрочити виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський суд вважає, що обставини, якими відповідач обгрунтовує клопотання про розстрочку виконання рішення, є такими, що роблять неможливим негайне виконання рішення суду, враховуючи, що позивач наполягає на частковому задоволенні клопотання відповідача, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення на 2 роки.

Враховуючи, що відповідачем частина основного боргу сплачена після порушення провадження по цій справі, судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 78, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк до  Житлово-будівельного кооперативу „МИР – 153”, м.Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 27 575 грн. 02 коп., в тому числі основний борг - 21 429 грн. 06 коп., інфляція - 4 781 грн. 73 коп., три проценти річних  - 1 364 грн. 23 коп., задовольнити.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу „МИР – 153”, м.Донецьк на користь Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк  основний борг у сумі 21 429 грн. 06 коп., інфляцію у сумі 4 781 грн. 73 коп., три відсотки річних у сумі 1 364 грн. 23 коп., а всього у сумі -  27 575 грн. 02 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 325 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 118 грн. 00 коп.

Розстрочити виконання рішення суду на два роки. Стягнення здійснювати рівними частинами.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення прийняте в судовому засіданні 13.06.2007р.

Суддя

І.О.А.