СУД
Постанова

Іменем України

11
червня 2007 року

Справа
№ 20-5/043

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за
участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2 дов.
НОМЕР_1;

відповідача: (Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради) - Сарахман С.О. дов.  б/н від 22.05.2000 року;

відповідача:
(Севастопольська
міська рада) - не з`явився;

третьої
особи: не з`явився;

розглянувши
апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради на рішення господарського суду
міста Севастополя (суддя Євдокімов І.В.) від 03 квітня 2007 року у справі №
20-5/043

за
позовом          суб`єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Фонду комунального
майна Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

до
Севастопольської
міської ради (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

3-тя
особа - Комунальне
підприємство "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна" Севастопольської міської Ради  (вул. Хрустальова, 83, м.Севастополь, 99040)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 03.04.2007 року у справі № 20-5/043 позов суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав за позивачем право
власності на 51,46% часток об`єкта нерухомого майна - магазину непродовольчих
товарів загальною площею 13,8 кв.м. з навісом, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, а також стягнув з відповідача судові витрати.

При
прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що при здійсненні орендарем
поліпшень орендованого майна було створено нову річ та норми Цивільного кодексу
України передбачають можливість набуття права власності на таку річ.

Не
погодившись з рішенням господарського суду міста Севастополя, Фонд комунального
майна Севастопольської міської ради звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, як прийняте при неповному дослідженні обставин справи та з
порушенням положень законодавства про оренду, у задоволенні позову СПД ОСОБА_1
відмовити.

Представники
відповідача - Севастопольської міської ради та третьої особи у судове засідання
не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання
справи сповіщались належним чином ухвалами від 23.05. та 01.06.2007 року.
Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких
обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності
представників зазначених осіб.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників
сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна
скарга Фонд комунального майна Севастопольської міської ради не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

01.07.2003
між позивачем (Орендар) та Управлінням з питань майна комунальної власності
Севастопольської міської державної адміністрації (Орендодавець) був укладений
договір оренди нерухомого майна НОМЕР_2.

Відповідно
до п. 1.1 договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме
майно -вбудоване приміщення загальної площею 11,8 кв.м., яке знаходиться на
першому поверсі будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Майно передається в
оренду з метою організації магазину непродовольчих товарів. Договір укладений
зі строком дії до 19.05.2008 року.

Відповідно
до акту прийому-передачі від 01.07.2003 та висновків комісії, на момент його
складання об'єкт оренди мав потребу у ремонті.

Згідно
з пунктом 5.2 договору, орендар має право згідно з дозволом орендодавця
здійснювати його реконструкцію, розширення, технічне переобладнання.

Статтею
23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що
орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено
договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне
переобладнання, поліпшення орендованого майна.

Згідно
з  частиною 1 статті 778 Цивільного
кодексу України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму,
лише за згодою наймодавця.

Судовою
колегією встановлено, що у 2004 році позивач звернувся до Управління з питань
майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації з
заявою про одержання згоди на проведення реконструкції орендованого об'єкту.

За
результатами розгляду заяви позивача, начальником Управління з питань майна
комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації
26.03.2004 року був виданий наказ НОМЕР_3 про надання згоди на проведення
реконструкції нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 за рахунок власних коштів
орендаря в межах наданого кошторису (том 1 а.с.24).

Наказ
Начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської
міської державної адміністрації НОМЕР_3 від 26.03.2004 року, згідно якого
затверджено проведення орендованого реконструкції нежитлового приміщення, є
актом органа державної влади, прийнятий в межах повноважень, визначених
законом.

В
процесі проведення реконструкції орендованого нежитлового приміщення позивачем
були здійснені невідокремлені поліпшення в сумі 20418,00 грн., а також була
здійснена реконструкція, в результаті якої було створено нову річ - магазин
непродовольчих товарів. Крім того, в результаті проведених будівельних робіт
збільшилась загальна площа приміщення з 11,8 кв.м. до 13,8 кв.м., з навісом
площею 2,8 кв.м.

Роботи
по реконструкції виконувались позивачем за власні кошти, про що свідчить
аудиторський висновок Аудиторської фірмою „Аудит ИНФО” (том 1 а.с.58-63).

Наказом
Голови Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради НОМЕР_4 „Про
узгодження об'єму невідокремлених поліпшень нежитлового приміщення по АДРЕСА_2”
було узгоджено об'єм невідокремлених поліпшень орендованого майна (том 1 а.с.
25).

27.01.2006
року об'єкт оренди був прийнятий в експлуатацію державною приймальною комісією
з приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту (т. 1 а.с. 26-32).

01.02.2006
року Севастопольською міською державною адміністрацією було видано
розпорядження НОМЕР_5 „Про затвердження акту державної приймальної комісії з
приймання в експлуатацію закінченого реконструкцією нежитлового приміщення під
магазин непродовольчих товарів по АДРЕСА_2” (том 1 а.с.33).

Частиною
1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на
яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані
встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових
експертів.

Відповідно
до звіту про оцінку вартості вбудованих нежитлових приміщень, розташованих в
цокольному поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, складеному оцінником
ОСОБА_3, ринкова  вартість вбудованих
нежитлових приміщень літ. „А” площею 13,8 кв.м., навісу літ. „а-2” площею 2,8
кв.м. складає 39675,00 грн.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 365 Цивільного кодексу
України закріплено, що право особи на долю в загальному майні може бути
припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)          доля
є  незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3)          спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4)          таке
припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Дослідивши
матеріали справи та встановивши, що об`єкт нерухомого майна - магазин
непродовольчих товарів загальною площею 13,8 кв.м. з навісом конструктивно є
неподільним, подальша його реконструкція з розділом технічно неможлива в
зв'язку з невеликою загальною площею та з відсутністю можливості облаштування
додаткового входу, виділення долі в натурі або одночасне спільне володіння та
користування майном також є неможливим, судова колегія приходить до висновку
про наявність умов, необхідних для застосування норми статті 365 Цивільного
кодексу України.

Що
стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі про те, що орендні
правовідносини регулюються Законом України „Про оренду державного та
комунального майна” та за умови здійснення невідокремлюваних поліпшень орендар
має право лише на відшкодування коштів, витрачених на здійснення таких
поліпшень, судова колегія вважає їх необгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 1 статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість
майна з урахуванням її індексації); термін, на
який  укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних
відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання
зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),
порука,  завдаток,  гарантія
тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;
відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна;
обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної
безпеки орендованого майна.

Частиною
2 статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”
встановлено, що укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов
повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна.

Із
змісту частини 1 статті 10 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна” вбачається, що визначення наслідків, які тягне за собою
факт здійснення орендарем невідокремлюваних поліпшень не відноситься до
істотних умов договору. Тому, положення договору про відшкодування здійснених
орендарем невідокремлюваних поліпшень не входить до переліку умов договору, які
є типовими, що тягне можливість їх змінення.

Пунктом 2.6 Договору оренди від 01.07.2003
року закріплено, що всі поліпшеня об'єкту оренди, які можуть бути відокремлені
без заподіяння шкоди об'єкту, є власністю орендаря. Вартість поліпшень об'єкту
оренди, виконаних орендарем за рахунок власних коштів, які не можуть бути
відокремлені від об'єкту оренди без заподіяння йому шкоди, відшкодуванню
орендарю орендодавцем не підлягають.

Згідно
з частиною 3 статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Так, протоколом від 04.08.2003 року
про узгодження змін до Договору оренди від 01.07.2003 року пункт 2.6 було
виключено (а.с.19).

Таким
чином, сторони на власний розсуд відмовились від врегульованого договором
оренди, а також нормою статті 27 Закону України „Про оренду державного та
комунального майна” порядку визначення наслідків здійсненних орендарем
невідокремлюваних поліпшень, у зв`язку з чим, такі наслідки регулюються нормами
чинного законодавства, у тому числі Цивільним кодексом України виходячи з
конкретних обставин.

Наведена
вище правова позиція підтверджується практикою Вищого господарського суду
України, викладеною в постанові від 19.12.2006 року у справі № 20-11/119.

На
підставі викладеного, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні
вимоги про визнання права власності за СПД ОСОБА_1 на 51,46% часток об'єкта
нерухомого майна -магазину непродовольчих товарів, загальної площею 13,8 кв.м.
з навісом, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, у зв`язку з чим, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись
статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради залишити без задоволення,
рішення господарського суду міста Севастополя від 03 квітня 2007 року у справі
№ 20-5/043 залишити без змін.

Головуючий
суддя

Судді