донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2007 р.                                                                                  справа №37/116а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Юрченко С.А. – директор,

від відповідача:
Таран А.О. – довір. від 30.11.2006р. № 347,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державна податкова інспекція м.Краматорськ

на постанову (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
22.11.2006 року

по справі
№37/116а

за позовом
Товариство з обмеженою відповідальністю "Зовнішньоторговельна фірма" м.Краматорськ

до
Державна податкова інспекція м.Краматорськ

про
визнання недійсним рішення

встановив:

1.Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

26.04.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Зовнішньоторгівельна фірма” м. Краматорськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Краматорську про визнання недійсними податкових повідомлень –рішень від 17.02.2006р. № /0/7519 та від 24.03.2006р. № /1/12110 про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 36660 грн., в тому числі основний платіж в сумі 24440 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 12220 грн.

Ухвалою від 26.04.2006р. позовна заява залишена без руху на підставі ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства у зв’язку з тим, що заява подана без дотримання вимог ч. 3, 4, 5 ст. 106 КАСУ –до заяви не додані оригінали документів, які зазначені як додаток до позовної заяви, не зазначена дата підписання позовної заяви та не доданий документ, який свідчить про наявність процесуальної дієздатності у директора ТОВ “Зовнішньоторгівельна фірма”, який її підписав.

Ухвалою від 24.05.2006р. відкрите провадження в адміністративній справі.

Уточненням до позовної заяви від 08.06.2006р. № 690/152 позивач просив визнати недійсним податкове повідомлення –рішення від 24.03.2006р. № /1/12110 (т. ІІ –а.с. 2).

Позивачем та відповідачем у попередньому засіданні 04.07.2006р. надане клопотання про зупинення розгляду справи у зв’язку з надісланням судом запиту до Державної прикордонної служби України.

Ухвалою від 04.07.2006р. розгляд справи зупинений.

Ухвалою від 06.11.2006р. за ініціативою суду розгляд справи поновлений.

Постановою господарського суду Донецької області від 22.11.2006р. (виготовлена в повному обсязі 24.11.2006р.) у справі № 37/116а (суддя Яманко В.Г.) позовна заява задоволена.

Приймаючи постанову господарський суд виходив з того, що за угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, підписаної 19.05.2000р., яка набула чинності 26.02.2002р., громадяни держави однієї Сторони, в тому числі ті, які постійно проживають або тимчасово перебувають у третіх державах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в’їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз строком до дев’яноста днів з дня перетину державного контролю держави в’їзду.

Загальний строк розгляду справи 6 місяців 26 днів.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд постанови

Відповідач з прийнятою постановою господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову від 22.11.2006р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Зовнішньоторговельна фірма”.

Апеляційну скаргу відповідач мотивує тим, що постанова суду прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а саме:

Зазначені порушення полягають, як вказує заявник скарги, в наступному:

Підпунктом 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що сума добових визначається: у разі відрядження у межах України та країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, - згідно з відмітками відряджуючої та приймаючої сторони на посвідченні про відрядження, форма якого затверджується центральним податковим органом; у разі відрядження до країн, з якими встановлений повний прикордонний митний контроль, - згідно з відмітками органів прикордонного контролю у паспорті або документі, що його замінює. За відсутності зазначених відміток сума добових не включається до валових витрат платника податку. Згідно з пунктом 1.5 розділу II “Порядку відрядження за кордон” Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59,  зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 року за № 218/2658, фактичний час перебування у відрядженні за кордоном визначається:

а) у разі відрядження з України до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, - за відмітками контрольно-пропускних пунктів прикордонних військ України в закордонному паспорті або документі, що його замінює;

б) у разі відрядження з України до країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, - згідно з відмітками сторони, яка відряджає, та сторони, яка приймає, у посвідченні про відрядження.

Статтею 2 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2002р. № 10, яка набрала чинності 26.02.2002р., визначено, що для громадян України документами, дійсними для виїзду за кордон, в розумінні цієї Угоди є, серед іншого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

ДПІ у м. Краматорську вважає, що робити остаточний висновок по даному питанню не приймаючи докази та доводи податкового органу,  неможливо, оскільки у ході судового розгляду були вичерпані усі засоби по збору інформації по даному питанню, але остаточного висновку  та відповіді, щодо термінів “повного” та “спрощеного” прикордонного контролю не отримані. Тому на думку податкового органу документом ,який підтверджує фактичне перебування у відрядженні працівників підприємства є паспорт з відмітками органів прикордонного контролю.

3. Доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що постанова по справі законна та обґрунтована, а вимоги відповідача не підлягають задоволенню, оскільки вважає, що ДПІ дійшла помилкового висновку про завищення ним валових витрат у ІІ кварталі 2003 року, І та  IY кварталі 2004 року на суму 99,12 тис. грн., що призвело до заниження податку на прибуток на 24,44 тис.грн.

Зазначений висновок позивач обґрунтовує тим, що при прийнятті податкового повідомлення –рішення ДПІ посилалась тільки на той абзац п.п.5.4.8 п.5.4 ст.5 Закону “Про оподаткування прибутку підприємств”, де мова йде про відрядження у держави, з якими встановлений повний контроль, і як вважає товариство, свідомо не викладений той абзац зазначеної норми Закону, де мова йде про невстановлений або спрощений прикордонний контроль,  а саме, сума добових визначається у разі відрядження у межах України та країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, - згідно з відмітками відряджуючої та приймаючої сторони на посвідченні про відрядження, форма якого затверджується центральним податковим органом.

Як зазначає ТОВ “Зовнішньоторговельна фірма”, при відряджені фахівців до Республіки Казахстан воно керувалась:

-          Постановою КМУ від 23.04.1999р. № 663 “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон”;

-          Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998р. № 59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.03.1998р. за № 218/2658;

-          Наказом ДПА України від 28.07.1997р. № 260 “Про затвердження форми посвідчення про відрядження”;

-    Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, підписаної 19.05.2000р., яка набула чинності 26.02.2002р., згідно якої громадяни держави однієї Сторони, в тому числі ті, які постійно проживають або тимчасово перебувають у третіх державах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в’їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз строком до дев’яноста днів з дня перетину державного контролю держави в’їзду.

Враховуючи викладене, позивач просить залишити постанову господарського суду від 22.11.2006р. без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

4. Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі

ДПІ у м. Краматорську була проведена виїзна планова документальна перевірка дочірнього підприємства “Зовнішньоторговельна фірма” Відкритого акціонерного товариства “Краматорський завод важкого верстатобудування” з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2003 року по 30 вересня 2005 року, за результатами якої складений акт від 06.02.2006р. № 123/23-3-30250316.

Під час перевірки серед інших порушень встановлено порушення вимог підпункту 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме, підприємством у ІІ кварталі 2003 року, І, ІІ, та IY кварталах 2004 року до складу валових витрат були включені суми добових витрат на відрядження працівників позивача до Республіки Казахстан при відсутності відміток органів прикордонної служби в паспорті для виїзду за кордон, так:

- при виконані робіт (акт від 15.05.2003р. № 7) по контракту № 690/0227 від 28.03.2003р. до міста Екібастуз (Республіка Казахстан) були відряджені з 12.04.2003р. по 01.05.2003р. працівники підприємства: Цимбалюк В.Д., Обінякін М.О., Доценко С.В. Згідно з авансовим звітом № 38 від 06.05.2003р., складеному Цимбалюк В.Д., добові по відрядженню за межі України становлять 5880 грн., згідно авансовому звіту № 37 від 06.05.2003р., складеному Обінякіним М.О., добові по відрядженню за межі України становлять 5880 грн. та згідно авансовому звіту № 36 від 06.05.2003р., складеному Доценко С.В., добові по відрядженню за межі України становлять 5880 грн. По вищевказаним відрядженням підприємством не надані копії паспортів або документів, що його замінює, з відмітками органів прикордонного контролю про в'їзд до Республики Казахстан та виїзд з неї. Добові по відрядженню за межі України в сумі 17640 грн. включені підприємством до складу валових витрат у ІІ кварталі 2003р.;

- при виконані робіт (акт від 05.02.2004р.) по контракту № 690/0608 від 02.09.2003р. до міста Екібастуз Республіка Казахстан були відряджені з 13.12.2003р. по 10.02.2004р. працівники підприємства: Удовенко Л.М., Обінякін М.О., Доценко С.В. Згідно авансового звіту № 22 від 12.02.2004р., складеному Удовенко Л.М., добові по відрядженню за межі України становлять 16240 грн., згідно авансовому звіту № 21 від 12.02.2004р., складеному Обінякіним М.О., добові по відрядженню за межі України становлять 16240 грн. та згідно авансовому звіту № 20 від 12.02.2004р., складеному ДоценкоС.В., добові по відрядженню за межі України становлять 16240 грн. По вищевказаним відрядженням підприємством надані копії паспортів в яких відсутні відмітки органів прикордонного контролю про в'їзд до Республіки Казахстан та виїзд з неї. Добові по відрядженню за межі України в сумі 32480 грн. включені підприємством до складу валових витрат в І кварталі 2004р. та в сумі 16240 грн. - у ІІ кварталі 2004р.;

- при виконані робіт (акт від 28.09.2004р. б/н) та від 04.10.2004р. б/н) по контракту № 690/0622 від 02.08.2004р. до міста Екібастуз Республіка Казахстан були відряджені з 26.08.2004р. по 06.10.2004р. працівники підприємства: Удовенко Л.М., Обінякін М.О., Доценко С.В. Згідно авансового звіту № 118 від 11.10.2004р., складеному Удовенко Л.М., добові по відрядженню за межі України становлять 10920 грн., згідно авансовому звіту № 117 від 11.10.2004р., складеному Обінякіним М.О., добові по відрядженню за межі України становлять 10920 грн. та згідно авансовому звіту № 116 від 11.10.2004р., складеному Доценко С.В., добові по відрядженню за межі України становлять 10920 грн. По вищевказаним відрядженням підприємством надані копії паспортів в яких відсутні відмітки органів прикордонного контролю про в'їзд до Республіки Казахстан та виїзд з неї. Добові по відрядженню за межі України в сумі 32760 грн. включені підприємством до складу валових витрат у IY кварталі 2004р.

Зазначене порушення, як зазначено в  п. 2.4 акту перевірки, призвело до заниження суми оподатковуваного прибутку за ІІ квартал 2003 рік на суму 17,64 тис. грн., за 2004 рік - на суму 48,72 тис. грн., у тому числі за І квартал 2004 року на суму 32,48 тис. грн., за ІІ квартал 2004 року - на суму 16,24 тис. грн. та за ІV квартал 2004 року - на суму 32,76 тис. грн., що призвело до заниження податку на прибуток за ІІ квартал 2003 року на суму 4,04 тис.грн.., за 2004 рік на суму 20,4 тис.грн.., у тому числі за І квартал 2004 року на суму 8,1 тис.грн.., за ІІ квартал 2004 року на суму 4,08 тис.грн.. та за IY квартал 2004р. на суму 8,22 тис.грн..

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Краматорську прийняла податкове повідомлення - рішення від 17.02.2006р. № /0/7519 про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 36660 грн.,  в тому числі основний платіж в сумі 24440 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 12220 грн.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення –рішення в адміністративному порядку.

Рішенням  про результати розгляду скарги від 20.02.2006р. № 11414/10/25-013-8 ДПІ у м. Краматорську податкове повідомлення –рішення від 17.02.2006р. № /0/7519 залишила без змін, а скаргу позивача без задоволення,  у зв’язку з чим 24.03.2006р. було прийняте податкове повідомлення –рішення № /1/12110, яке оскаржене ТОВ “Зовнішньоторговельна фірма” у судовому порядку.

Позивач надав до матеріалів справи накази на відрядження, договори, посвідчення на відрядження Цимбалюка В.Д., Обінякіна М.О., Доценко С.В., Удовенко Л.М., звіти про використання коштів, залізничні квитки, проїзні документи, видаткові та прибуткові ордери.

Надання позивачем грошових коштів працівникам на відрядження здійснено згідно наказів по підприємству та постанови Кабінету Міністрів України “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон” № 663 від 23.04.1999р. зі змінами та доповненнями, що підтверджено видатковими касовими ордерами, повернення надлишку невикористаних грошових коштів було оформлено відповідними приходними  касовими ордерами,

Листом Акціонерного товариства “Євроазіатська енергетична корпорація” розріз “Східний”, м. Екібастуз Республіки Казахстан від 22.05.2006р. № 8/1338 підтверджено, що в журналі працівників приїжджаючих  до відрядження на розріз “Східний”, зареєстровані представники ДП “Зовнішньоторговельна фірма” Цимбалюк В.Д., Доценко С.В., Обінякін М.О. з 16 квітня по 28 квітня 2003 року, Удовенко  Л.М., Доценко С.В., Обінякін М.О.  з 18 грудня 2003 року по 7 лютого 2004 року та з 1 вересня по 2 жовтня 2004 року (т. ІІ а.с. 30).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи встановлених судом.

У апеляційній скарзі відповідач вважає підставою для скасування постанови лише  неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, оскільки вважає, що в порушення вимог п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” підприємством до складу валових витрат були включені суми добових витрат на відрядження працівників позивача до Республіки Казахстан при відсутності відміток органів прикордонної служби в паспорті для виїзду за кордон.

5.Мотиви, за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи  зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями) визначено, що валові  витрати  виробництва  та  обігу  - сума будь-яких  витрат  платника  податку  у  грошовій, матеріальній    або   нематеріальній   формах,   здійснюваних   як компенсація вартості товарів (робіт,  послуг),  які  придбаваються (виготовляються)   таким   платником  податку  для  їх  подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (із змінами та доповненнями) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 цієї статті.

Підпунктом 15.1 пункту 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 “Витрати”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.01.1999р. № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000р. за № 27/4248, передбачено, що до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на управління виробництвом, серед яких витрати на оплату службових відряджень працівників.

Згідно вимог абзацу першого підпункту 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” витрати на відрядження фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, у межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (включаючи перевезення багажу) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження, оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чистка, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), найм інших жилих приміщень, телефонних рахунків, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкового страхування, витрат на усний та письмовий переклади, інших документально оформлених витрат, пов'язаних з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, включаючи будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку зі здійсненням таких витрат.

Відповідно до абзацу другого цього підпункту витрати передбачені абзацом першим можуть бути включені до складу валових витрат платника податку лише за наявності підтверджуючих документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), рахунків з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, страхових полісів тощо.

Сума добових визначається:

у разі відрядження у межах України та країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, сума добових визначається згідно з відмітками відряджуючої та приймаючої сторони на посвідченні про відрядження, форма якого затверджується центральним податковим органом;

у разі відрядження до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, - згідно з відмітками органів прикордонного контролю у паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відміток сума добових не включається до валових витрат платника податку.

Згідно абзацу 4 п.1.15 розділу ІІ “Порядок відрядження за кордон” Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998р. № 59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.03.1998р. за № 218/2658,

разом із звітом про використання коштів, наданих на відрядження, подаються документи (в оригіналі), що підтверджують вартість оплачених витрат, із зазначенням форми їх оплати (готівкою, чеком, платіжною карткою, безготівковим перерахунком). У разі відрядження до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, до звіту також додаються завірені відділом кадрів або головним бухгалтером ксерокопії сторінок закордонного паспорта чи документа, що його замінює, з прізвищем відрядженого працівника, відмітками про перетин кордону і візою країни відрядження (у разі відрядження до країн, з якими встановлено візовий режим).

Позивачем надані до матеріалів справи документи, які підтверджують вартість витрат працівників на відрядження, а саме, накази про відрядження працівників, фінансові звіти про використання коштів, залізничні квитки, проїзні документи, видаткові та прибуткові ордери, посвідчення про відрядження з відмітками про прибуття та вибуття (т. І а.с. 79 –149).

Судова колегія вважає помилковим висновок  ДПІ у м. Краматорську , що підприємством необґрунтовано до складу валових витрат були включені суми добових витрат на відрядження працівників позивача до Республіки Казахстан, оскільки до перевірки не надані копії паспортів відряджених працівників з  відмітками органів прикордонної служби , оскільки Угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, підписаної 19.05.2000р.,яка набула чинності 26.02.2002р., встановлено, що громадяни держави однієї сторони, в тому числі ті, які постійно проживають або тимчасово перебувають у третіх країнах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в’їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз строком до дев’яноста днів з дати перетину державного контролю держави виїзду.

Згідно п.1.5 ч. ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, Фактичний час перебування у відрядженні за кордоном визначається:

а) у разі відрядження з України до країн, з якими встановлено повний прикордонний митний контроль, - за відмітками контрольно-пропускних пунктів Прикордонних військ України в закордонному паспорті або документі, що його замінює;

б) у разі відрядження з України до країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, - згідно з відмітками сторони, яка відряджає, та сторони, яка приймає, у посвідченні про відрядження.

Відмітки в посвідченні про відрядження щодо прибуття і вибуття працівника завіряються тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обов'язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього;

в) у разі відсутності відміток відповідно до підпунктів "а" і "б" цього пункту добові витрати відрядженому працівникові не відшкодовуються.

Відповідно до п.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковий орган не довів належними доказами ,що між Україною та Казахстаном встановлено повний прикордонний митний контроль.

Оскільки позивач визначив об’єкт оподаткування у відповідності з Законом України  від 22.05.1997р. № 283/97-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” відповідач не мав правових підстав                                донараховувати податок на прибуток.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, підписаною 19.05.2000р., затвердженою 10.01.2002р., яка набула чинності 26.02.2002р., ст. 5 Закону “Про оподаткування прибутку підприємств”, ст.ст.71,184,195,198,205,212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Донецької області по справі  № 37/116а від 22.11.2006 р. (повний текст виготовлений 24.11.2006р.) залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі 22.03.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано 5 примірників:

2 –сторонам по  справі

1 - у справу

1 - господарському суду

1-апеляц.. господ. суду