ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.06.2007
Справа №2-24/1318-2007А

За адміністративним позовом – Суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (СПД) Стрілець Миколи Михайловича  (м. Євпаторія, вул. 9 Травня, 98, кв.53)

До відповідача  - Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК, м. Сімферополь (м. Сімферополь, вул. Імені Газети „Кримська правда”, 61)

про скасування постанови

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – не з`явився

Від відповідача – Плахоцька Н.А., головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність № 935 від 18.06.2007р.

Обставини справи:

Позивач звернувся з позовом до суду про скасування постанови № 2074 від 21.11.2006р. в частині накладення на приватного підприємця Стрільця М.М. штрафу в сумі 336,23 грн.

У судовому засіданні від 26.03.2007р. позивач уточнив підстави позову.

У судовому засіданні 07.05.2007р. позивач збільшив позовні вимоги та просить скасувати постанову відповідача № 2074 від 21.11.2006р. у повному обсязі.

У судових засіданнях позивач збільшені вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання 21.06.2007р. позивач явку свого представника не забезпечив, від нього надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідач просить у позові відмовити за мотивами, викладеними у відзивах на позов та у судових засіданнях.

Згідно з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

Стрілець Микола Михайлович зареєстрований як   фізична особа – підприємець рішенням виконавчого комітету Євпаторійської міської ради 28.12.1995р. та взятий на податковий  облік в ДПІ в м. Євпаторії.

31.10.2006р. спеціалістами Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК була проведена перевірка дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів у магазині, який розташований за адресою м. Євпаторія, вул. 9 Мая, 96 та належить СПД Стрілець М.М.

За результатами перевірки складений акт № 000004272 від 31.10.2006р. (а.с. 22-25).

Як вбачається з акту,  в ході перевірки були виявлені порушення вимог «Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами», затверджених Наказом Мінекономіки і з питань Європейської інтеграції України від 11.07.03 р. №185; «Правил роздрібної торгівлі алкогольними виробами», затверджених Постановою КМУ № 854 від 30.07.96 р.; ст.ст. 6,7,15 Закону України «Про захист прав споживачів», що виразилися у відсутності необхідної, доступної, достовірної і своєчасної інформації  про зміст шкідливих для здоров'я речовин, по відношенню до вимог нормативних документів (не представлені документи, підтверджуючі якість товару, – декларації про якість) товар вказаний в п.п. 3-7 таблиці акту  перевірки; у реалізації товару, що не відповідає вимогам нормативних документів, по наявності осаду (товар вказаний в п. 2 таблиці акту перевірки); у реалізації товару, термін придатності якого закінчився (товар вказаний в п. 1 таблиці акту перевірки).

21.11.2006р. на підставі даного акту Головним управлінням у справах захисту справ прав споживачів в АР Крим була винесена постанова № 2074 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 26).

Як вбачається з цього рішення, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації на позивача накладений штраф у розмірі 30% від вартості партії товару – 336,23 грн., за реалізацію товару, строк придатності якого минув – штраф у розмірі 200% від вартості залишку товару, але не менш 85 грн., за реалізацію товарів, які не відповідають вимогам нормативних документів, штраф у розмірі 50% від вартості партії, але не менш 170 грн.

Загальна сума штрафу, що накладений на позивача вказаною постановою, складає 591,23 грн.

У позовній заяві позивач просить постанову № 2074 від 21.11.2006р. скасувати в частині накладення штрафу у сумі 336,23 грн., оскільки воно винесене з порушенням вимог чинного законодавства.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просить скасувати вказану постанову у повному обсязі.

Вимоги позивача задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Збільшивши та доповнивши позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем порушений порядок проведення перевірки, тобто її здійснено за відсутності передбачених законодавством підстав.

Відповідно до п. 10 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», державні органи у справах захисту прав споживачів здійснюють позапланову перевірку діяльності суб’єктів підприємницької діяльності виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб’єктами вимог законодавства про захист прав споживачів.

Оскільки доказів того, що така скарга мала місце, відповідач не надав, позивач вважає порушеним порядок проведення перевірки, що є, на думку позивача, підставою для скасування оспорюваної постанови у повному обсязі.

Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з наступним.

При проведенні перевірки службові особи Головного управління реалізують права, надані ним ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів».

Указ Президента України «Про деякі заходи по регулюванню підприємницької діяльності» регулює процес проведення перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарської діяльності. Його дія розповсюджується  на контролюючі органи, перераховані в ст. 5 даного Указу:

1) органи державної податкової служби;

2) митні органи;

3) органи державного казначейства;

4) органи державної контрольно-ревізійної служби.

Головне управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим при проведенні перевірок не здійснює перевірки фінансово-господарської діяльності. При проведенні перевірок фахівцями Головного управління перевіряється дотримання правил торгівлі і інших нормативів, які забезпечують  захист прав споживачів, а це господарська, а не фінансово-господарська діяльність. Таким чином, Головне управління не зобов'язане письмово повідомляти за 10 календарних днів з вказівкою дати її проведення.

Згідно з  Наказом Державного комітету стандартизації і метрології і сертифікації України від 08.02.2000р. №105 «Про впорядкування перевірок суб'єктів підприємницької діяльності державними органами у справах захисту прав споживачів»:

- державні органи у сфері захисту прав споживачів здійснюють перевірки суб'єктів підприємницької діяльності виключно за письмовим розпорядженням начальника (заступника начальника) управління;

-  державні органи у сфері захисту прав споживачів планові перевірки дотримання суб'єктами підприємницької діяльності законодавства про захист прав споживачів здійснюють не частіше за один раз на рік.

Відповідно до Наказу Державного Комітету України з питань технічного регулювання і споживчої політики від 14 березня 2003 року № 42 планові перевірки дотримання суб'єктами господарської діяльності сфери торгівлі, громадського харчування послуг, якості  товарів (робіт, послуг), дотримання обов'язкових вимог по безпеці товарів (робіт, послуг), а також дотримання правил торгівлі і надання послуг здійснюються на підставі затвердженого начальником управління плану проведення перевірок і розпорядження на перевірку.

Позапланові перевірки діяльності суб'єктів господарської діяльності здійснюються виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб'єктами вимог законодавства про захист прав споживачів.

Як вбачається з акту перевірки, у ньому є посилання на те, що посадові особи відповідача діяли на підставі розпорядження № 00005388 від 31.10.2006р., посвідчення № 38 та № 40.

Вказаним розпорядженням Ферлей Л.П. (посвідчення № 40) та Дубовенко С.В. (посвідчення № 38), тобто саме особам, які фактично проводили перевірку, доручено провести перевірку магазину ПП Стрілець М.М. за адресою м. Євпаторія, вул. 9 Мая, 96. Підставою для проведення перевірки вказаний план  Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК (а.с. 27).

Відповідачем до матеріалів справи наданий план роботи Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК на жовтень 2006р., у який включена вищевказана перевірка.

З актом перевірки та приписом позивач був ознайомлений, копії документів ним були отримані, про що свідчить підпис позивача.

Таким чином, на думку суду порядок проведення перевірки відповідачем не порушений.

Як вбачається з акту перевірки з додатками, при проведенні перевірки встановлена  реалізація товару, строк придатності якого минув – сиру плавленого «Київський» (2 шт. по 100 гр., із датами виготовлення – 25.09.2006р. та 21.09.2006р.), що відображено у п. 1 таблиці № 1 до акту перевірки.

У поясненні до акту, які були надані позивачем до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК 06.11.2006р., позивач вказує, що ним прийняті заходи щодо усунення встановлених порушень, а саме: товар, строк придатності якого минув, знятий з продажу (а.с. 28).

Тобто сам позивач підтвердив факт наявності вказаного порушення.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991р. із змінами та доповненнями (Закон № 1023) за реалізацію товару, строк  придатності якого минув суб’єкти господарювання несуть відповідальність у розмірі  двохсот  відсотків   вартості   залишку одержаної  для реалізації  партії  товару,  але  не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою від 21.11.2006р. за реалізацію товару, строк придатності якого минув, на позивача накладений штраф у розмірі 85 грн., тобто у відповідності до чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо скасування постанови № 2074 від 21.11.2006р. у частині накладення штрафу у розмірі 85 грн. задоволенню не підлягають, у позові у цій частині відмовлено.

Крім того, при проведенні перевірки також встановлена реалізація товару, що не відповідає вимогам нормативних документів за наявністю осаду – вина виноградного «Бастардо» (1 пляшка 0,5л., дата розливу – 18.09.2006р. ), що відображено у п. 2 таблиці № 1 до акту перевірки.

Факт наявності вказаного порушення позивач також підтвердив у поясненні до акту (а.с. 28).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023 за реалізацію продукції,  що не відповідає вимогам нормативних документів суб’єкти господарювання несуть відповідальність у розмірі п'ятдесяти  відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної  роботи,  наданої   послуги,   але   не   менше   десяти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян,  а  у разі,  коли відповідно до закону  суб'єкт  господарської  діяльності  не  веде обов'язковий   облік   доходів   і  витрат,  -  у  розмірі  десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою від 21.11.2006р. за реалізацію продукції,  що не відповідає вимогам нормативних документів, на позивача накладений штраф у розмірі 170 грн., тобто у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо скасування постанови № 2074 від 21.11.2006р. у частині накладення штрафу у розмірі 170 грн. задоволенню не підлягають, у позові у цій частині відмовлено.

Також перевіряючими встановлена відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про вміст шкідливих для здоров`я речовин, а саме: не надані документи, що підтверджують якість товару – горілки «Біленька на молоці» ( 10 пляшок, ємністю 0,5л, датою розливу 18.09.2006р.), вина «Тамянка Феодосії» ( 4 пляшки,  ємністю 0,7 л, датою розливу 25.08.2006р.), горілки особливої «Хортиця Срібна прохолода»( ємністю 0,25, 0,5, 0,7л,  датою розливу  22.05.2006р., 22.09.2006р., 13.10.2006р. та в кількості 7,2 та 4 пляшки відповідно).

Позивач вважає, що підстави для застосування п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023 відсутні, оскільки ненадання відповідачу сертифікату відповідності не означає відсутність інформації про товар.

Згідно з ч.2 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію доводиться  до відома споживачів у супровідній документації, на етикетці, у маркуванні. Етикеточна продукція розробляється виробником і містить маркування алкогольного напою ( ст.. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).

Більш того, для продавця законодавством не встановлений обов’язок надавати споживачам та  контролюючим органам сертифікати  відповідності продукції.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  передбачено, що алкогольні напої підлягають підтвердженню відповідності шляхом сертифікації. Відповідність алкогольних напоїв підтверджується наявністю сертифіката відповідності у їх виробника або імпортера. Реєстраційні номери сертифікатів відповідності, виданих на алкогольні напої, зазначаються у документах, згідно з  якими передається  відповідна продукція.( ст.. 10 Закону).

Тобто відомості про наявність у виробника сертифікату відповідності містяться у супровідній документації на товар.

Статтєю 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» № 2406 від 07.05.2001р.  також передбачено, що виробник зобов’язаний надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція, і надавати на вмотивовану вимогу органів, яким надано право перевіряти якість та безпеку продукції, завірені виробником або імпортером копії сертифікатів відповідності. А  постачальник зобов’язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифікатів відповідності.

Таким чином, наявність документів, які підтверджують якість продукції-сертифікатів відповідності алкогольних напоїв - є обов’язковою лише для самого виробника або імпортера такої продукції.

Вказані доводи суд до уваги не приймає.

Відповідно до п. 6 «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» - суб’єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» надання споживачам необхідної, доступної, достовірної і своєчасної інформації про товари, а також на вимогу споживачів – додаткової інформації про наявність сертифікату відповідності, документи, якими підтверджується якість і ціна товару.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на отримання необхідної, доступної, достовірної і своєчасної інформації про продукцію, яка забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання їм товару. Інформація про продукцію повинна містити зведення про зміст шкідливих для здоров'я речовин, встановлені нормативно-правовими актами.

За інформацією на етикетці, як стверджує позивач, неможливо встановить наявність змісті шкідливих для здоров'я речовин (об'єм соляної кислоти, масова концентрація альдегідів і т.д.). Дана інформація міститься в посвідченнях про якість, які були відсутні у СПД на момент перевірки, що свідчить про неможливість отримання даної інформації споживачеві.

Крім того, у приписі позивачеві було вказано, що документи, які підтверджують якість товару, необхідно надати до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК у строк до 10.10.2006р.

Однак, як вбачається з документів, які були надані позивачем з поясненнями до акту 06.11.2006р., на товар – горілку «Біленьку» посвідчення якості взагалі не було надано.

У судових засіданнях позивач також підтвердив, що на момент перевірки посвідчень якості на вказаний товар у нього дійсно не було, однак потім він надав їх до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023 за відсутність необхідної, доступної,  достовірної   та своєчасної інформації про продукцію суб’єкти господарювання несуть відповідальність у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги,  але не менше п'яти  неоподатковуваних  мінімумів доходів  громадян,  а  у  разі,  коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не  веде  обов'язковий  облік  доходів  і витрат,  -  у  розмірі  п'яти  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розмір штрафу, що застосований до позивача у постанові від 21.11.2006р. – 336,23 грн., розрахований у відповідності з чинним законодавством з урахуванням вартості товару, яка вказана у таблиці № 1.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо скасування постанови № 2074 від 21.11.2006р. у частині накладення штрафу у розмірі 336,23 грн. задоволенню не підлягають, у позові у цій частині також відмовлено.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна чистини постанови.

Постанова складена у повному обсязі  26.06.2007р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.94, 98, 158-161, ч. 2 ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.