ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 4/261-22/43

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Подоляк О.А.

суддів :
Мележик Н.І.,
Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ “Малинська паперова фабрика”

на постанову
від 19.02.2007 р. Львівського
апеляційного господарського суду

у справі
№ 4/261-22/43

за позовом
ВАТ “Малинська паперова фабрика”
(надалі –Фабрика)

до
ТОВ “Виробниче підприємство
“Укрзахідавтоспецмаш”
(надалі –Підприємство)

про
зобов’язання усунути недоліки товару та відшкодування витрат

за участю представників:

від позивача
-  Гарбар К.Г.

від відповідача
-  не з’явились

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2006 р. Фабрика звернулась до суду з позовом про зобов’язання Підприємства усунути недоліки в електронавантажувачах, придбаних за угодою № 05-02/07 від 07.02.2005 р., та стягнення 621,45 грн. витрат на усунення недоліків.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.04.2006 р. (суддя Желік М.) позов задоволено: зобов’язано Підприємство усунути недоліки в електронавантажувачах придбаних Фабрикою згідно угоди від 07.02.2005 р., а саме визначені протоколами № 001 від 20.07.2005 р., № 002 від 20.07.2005 р., № 003 від 25.07.2005 р.; стягнуто з відповідача на користь позивача 621,45 грн. витрат на усунення недоліків поставленого товару.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2006 р. рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2006 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2006 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2006 р. скасовано,  а  справу  передано до суду  апеляційної  інстанції  для  здійснення апеляційного провадження.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2007 р. (судді: Мирутенко О.Л., Гнатюк Г.М,, Кравчук Н.М.) рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2006 р. скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2007 р., Фабрика звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2006 р. залишити без змін, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 07.02.2005 р. між Підприємством (продавець) та Фабрикою (покупець) укладено угоду № 05-02/07 (надалі –Угода), яка за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1.1 Угоди Підприємство зобов’язалось продати на умовах FCA (склад продавця), а Фабрика зобов’язалась купити електронавантажувачі у відповідності до визначеної Угодою специфікації.

В силу ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судами досліджено, що на виконання умов п. 6.2 Угоди Фабрика здійснила попередню оплату в сумі 65250 грн., а остаточний розрахунок провела 23.06.2005 р., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 3.1 Угоди датою поставки вважається дата на акті приймання-передачі, а згідно п. 9.1.2 Угоди приймання-передача товару здійснюється в присутності уповноваженого представника покупця, про що складається відповідний акт приймання-передачі.

Судами досліджено, що 29.06.2005 р. Підприємство у відповідності до видаткової накладної № РН-00055 від 29.06.2005 р. відвантажило позивачу визначені договором електронавантажувачі, якість і комплектність яких підтвердило сервісними паспортами (п. 4.1 Угоди).

Приймаючи рішення про задоволення позову місцевий господарський суд дослідив, що на протязі місяця Фабрикою виявлені недоліки поставлених відповідачем електронавантажувачів, про що комісією позивача складено рекламаційні протоколи № 001 від 20.07.2005 р., № 002 від 20.07.2005 р., № 003 від 25.07.2005 р., у відповідності до яких виявлені недоліки електронавантажувачів, зокрема: витікання масла з гідравлічного розподілювача, витікання масла штоку циліндру телескопічного підйому, протікання масла гідравлічного насосу, несправна командна система для контракторної схеми регулювання швидкості, командоконтролер був у використанні, зігнута вертикальна каретка рамки підйому, відсутній обмежувач закріпляючої кришки, неякісні роботи по комплектації вузлів та агрегатів електропроводки, невідповідність стандартам ходових коліс, непридатна для використання електропроводка від командоконтролера до електричного щитка із контактною схемою, бачок масляного резервуару з дірками, пробитий гнучкий гідравлічний шланг високого тиску насосу підйому, відсутня контрольна шайба вісі регулювання рампи, потребує ремонту захисна кришка.

В зв’язку з цим, акт приймання-передачі Фабрикою не було підписано.

Судом першої інстанції враховано, що в п. 4.2 Угоди сторони передбачили, що всі претензії по якості товару: акумуляторної батареї –приймаються на протязі 12 місяців, а електронавантажувача –на протязі 6 місяців з моменту відвантаження. Виявлені недоліки продавець (Підприємство) ліквідовує за власний рахунок, окрім випадку виникнення поломок з вини покупця (Фабрики).

Відповідно до положень ст. 268 ГК України у разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Згідно ч. 6 ст. 269 ГК України постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до умов п. 4.2 Угоди та вимог сервісних паспортів електронавантажувачів, Фабрика правомірно листом № 1955 від 23.08.2005 р. звернулась до Підприємства з вимогою про усунення недоліків поставлених відповідачем електронавантажувачів, однак відповідач залишив вимогу позивача без відповіді та задоволення, чим порушив взяті на себе зобов’язання. Крім цього, позивач своїми засобами усунув частину недоліків поставлених електронавантажувачів, у зв’язку з чим поніс витрати в сумі 621,45 грн., які підтверджені матеріалами справи. Задовольняючи позовні вимоги суд підставно врахував відсутність мотивованих заперечень зі сторони відповідача.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Приймаючи постанову про скасування рішення місцевого господарського суду та про відмову в позові апеляційний господарський суд безпідставно вказав не недоведеність позовних вимог.

В порушення ст. ст. 43, 99, 101, 104, 105 ГПК України, доводи апеляційного господарського суду, за якими він не погодився з висновками суду першої інстанції, є необґрунтованими. Скасовуючи рішення, апеляційний господарський суд висновків місцевого господарського суду належним чином не спростував та дійшов власних висновків, які суперечать обставинам справи та вимогам законодавства. Здійснена апеляційним господарським судом неналежна юридична оцінка обставин справи призвела до неналежного з’ясування дійсних прав і обов'язків сторін та неправильного застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини. Як наслідок, постанова апеляційного господарського суду не відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 р. № 11 із змінами та доповненнями.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суд першої інстанції в порядку ст. ст. 43, 47, 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін. На підставі встановлених фактичних обставин місцевим господарським судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, обґрунтовано задоволено позов. Як наслідок, прийняте судом рішення відповідає положенням ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову, апеляційний господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушив і неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а законне і обґрунтоване рішення місцевого господарського суду –залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “Малинська паперова фабрика” задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2007 р. у справі № 4/261-22/43 скасувати.

Рішення господарського суду Львівської області від 05.04.2006 р. у даній справі залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      О. Подоляк

С у д д і:                                                                                          Н. Мележик

С. Самусенко