ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.06.07                                                                                           Справа № 4/942-15/73

за позовною заявою ВАТ „Червоноградське автотранспортне підприємство 24664”, м.Червоноград

до відповідача-1 ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль

до відповідача-2 шахта „Степова” ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль

про стягнення 8894,06 грн.

Суддя  Т.Костів

Представники

Від позивача: Омелюх В.Є. –голова правління

Від відповідача-1: Марініч О.В. (довіреність №8/8 від 02.01.2007р.)

Від відповідача-2: Кіх Я.В. (довіреність №7 від 02.01.2007р.)

Суть спору: Позов заявлено ВАТ „Червоноградське автотранспортне підприємство 24664”, м.Червоноград до до відповідача-1 ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль та до відповідача-2 шахта „Степова” ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль про стягнення 8894,06 грн. та зобов’язання відповідача-2 поновити списану заборгованість перед позивачем.

Ухвалою суду від 11.05.2007 р. було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 29.05.2007 р. Розгляд справи відкладався на 14.06.2007 р. з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 29.05.2007 р.

Представникам сторін роз’яснено їх права, згідно із ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, що з 02.01.2003 р. по 31.01.2003 р. позивач надавав відокремленому підрозділу державного підприємства “Львіввугілля” –шахті “Степовій” авто послуги з перевезення вантажів на загальну суму 13960,77 грн. Однак, відповідач лише 17.11.2005 р. оплатив частково вартість наданих послуг в сумі 5000 грн. Посилається на ст. 264 ЦК України, згідно із якою вчинення дії, що свідчить про визнання боргу, перериває перебіг строку позовної давності. Просить позов задоволити.

Представники відповідачів визнавши факт отримання наданих автопослуг на зазначену суму, позов заперечили, посилаючись на те, що до спірних відносин поширюється норма ст. 72 ЦК УРСР, якою встановлено скорочений строк позовної давності, який, на даний час сплив. Зауважили про те, що акти звірки взаєморозрахунків були підписані не з відповідачем-1, який є юридичною особою, а з відповідачем-2, який прав юридичної особи не має. Ствердили, що у зв’язку із спливом строку позовної давності заборгованість перед позивачем була списана відповідачем –2 згідно із наказом від 01.08.2006 р. Просять у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представники сторін, прокурора, суд встановив наступне.

Відповідач-1 є юридичною особою, що підтверджується довідкою №79 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Шахта “Степова” державного підприємства “Львіввугілля” є підрозділом відповідача-1 без права юридичної особи, що підтверджується довідкою №273 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України”.

З матеріалів справи, зокрема, товарно-транспортних накладних, актів звірок вбачається, що протягом часу з 02.01.2002 р. по 31.01.2003 р. позивач надавав автотранспортні послуги відокремленому підрозділу відповідача-1 –шахті “Степовій”. Послуги були прийняті без зауважень. Зазначеними документами підтверджується, що загальна вартість наданих послуг становила 13960,77 грн.

Банківською випискою підтверджується, що сума заборгованості була оплачена лише частково в сумі 5000 грн. 17.11.2005 р. Належних доказів проведення інших проплат суду не надано, відповідачі на цю обставину не посилались. Позивач в межах позовних вимог просить стягнути 8894,06 грн. Відповідачі не заперечили належними доказами у встановленому порядку зазначену заборгованість перед позивачем.

Зазначена сума боргу підтверджується, зокрема, наказом №278-в від 01.08.2006 р. “Про списання дебіторської і кредиторської заборгованості, щодо якої минув термін позовної давності” та доданим до нього актом про списання дебіторської і кредиторської заборгованості, щодо якої термін позовної давності минув, де вказана заборгованість перед позивачем в сумі 8894,06 грн.

Вказаним наказом підтверджується факт списання відповідачем-2 даної суми боргу у зв’язку із спливом строку позовної давності. Однак, вимога позивача зобов’язати шахту “Степова” державного підприємства “Львіввугілля” поновити списану заборгованість за надані автопослуги перед позивачем в сумі 8894,06 грн. не підлягає задоволенню, оскільки шахта “Степова” не має прав юридичної особи. Згідно із ч.1 ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі можуть бути лише підприємства та організації, зазначені у ст.1 ГПК України. Ст.1 ГПК України не визнає за відокремленими підрозділами окремої процесуальної правосуб’єктності. Крім того, позивач не довів наявності передбачених законом підстав для зобов’язання вчинити дії щодо поновлення списаної заборгованості. При цьому, суд звертає увагу сторін на ту обставину, що факт списання заборгованості стороною не впливає на можливість стягнення суми заборгованості у встановленому законом порядку.

Відповідачі посилаються на пропуск позивачем строку позовної давності. Згідно із ч. 2 ст. 366 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, для пред’явлення перевізником до відправників, одержувачів або пасажирів позовів, що випливають з перевози, встановлюється шестимісячний строк.

Однак, як випливає з матеріалів справи, договір, який би передбачав строки по оплаті за надані авто послуги, між сторонами у письмовій формі не укладався. Відповідно, строк виконання грошового зобов’язання не визначений. Згідно із ст. 165 ЦК УРСР, ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання грошового зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги. Належних доказів звернення позивача за оплатою до 13.11.2006 р. (дата виставлення претензії №280) суду не надано. Згідно із ст. 76 ЦК УРСР, перебіг позовної давності починається з дня виникнення права на позов –з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Таким чином, суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності до вступу в силу ЦК України не почався.

Матеріали справи, зокрема, лист відповідача-2 від 03.11.2006 р. №129 із відміткою про його отримання 03.11.2006 р. свідчать, що про порушення свого права –відмову провести  оплату за надані послуги довідався 03.11.2006 р. Відповідно, враховуючи ч.3 ст. 925 ЦК України, строк позовної давності позивачем пропущений не був.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посипається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак, відповідачі не довели наявність передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судові витрати покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 33, 35 43, 75, 82, 84 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ДП “Львіввугілля” (Львівська область, м.Сокаль, вул.Хмельницького, 26, ) на користь ВАТ “Червоноградське автотранспортне підприємство 24664 (м.Червоноград,  вул.Львівська, 52, ) 8894,06 грн. заборгованості, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          У частині решти позовних вимог в позові відмовити.

4.          Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя