ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2007 р.
Справа № 6/78-2052

10 год. 15 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання  Цебро Л.А.

Розглянув справу

за позовом –Відкритого акціонерного товариства “Тернопільголовпостач” м.Тернопіль, вул. Промислова,20

до відповідача -  Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, вул.Білецька,1

про скасування першої податкової вимоги

за участю представників сторін:

позивача –Колодій С.Б.

відповідача –Катюк У.Т.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство “Тернопільголовпостач” звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції про скасування першої податкової вимоги від 19.04.2007р. №28378 щодо сплати простроченої узгодженої суми податкового зобов’язання (податкового боргу) в сумі 138 815,89 грн..

Свої вимоги, підтримані в судовому засіданні його представником, позивач мотивував невідповідністю оспорюваного акту нормам закону.

В письмових запереченнях на позов та згідно з поясненнями представника податкової служби відповідач проти позову заперечив, посилаючись на законність та обґрунтованість надісланої позивачу вимоги.

Розгляд справи, призначений вперше на 30.05.2007 року, відкладався, востаннє до 04.07.2007року.

В засіданні представникам сторін роз’яснювались, належні їм права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 КАС України.

За відсутності відповідних клопотань, звукозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

- за результатами розгляду Акта податкової перевірки діяльності ВАТ “Тернопільголовпостач” (позивача по справі) №23-122/01882806 від 15.02.2006 року, Тернопільською ОДПІ (відповідачем) прийнято податкові повідомлення –рішення від 18.02.2006р.:

1.№ /0/9324 про визначення позивачу податкового зобов’язання зі сплати податку на додану вартість в сумі 32 459 грн., з яких 27 049 грн. - основного платежу та  5 410 –санкцій;

2.№/0/9325 про визначення позивачу податкового зобов’язання зі сплати земельного податку в сумі 114 562,97 грн., з яких 76 375,71 грн. - основного платежу та  38 187,86 –санкцій.

Не погоджуючись із вказаними нарахуваннями, ВАТ “Тернопільголовпостач” оскаржив податкові повідомлення –рішення від 18.02.2006р. до суду.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 06 жовтня 2006 року у справі №7/172-3078, прийнятою в порядку адміністративного судочинства, позовні вимоги платника податків задоволено повністю.

За наслідками апеляційного оскарження, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2007 року, рішення суду першої інстанції у справі №7/172-3078 скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позову  ВАТ “Тернопільголовпостач” про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень від 18.02.2006р. відмовлено.

Після чого, з урахуванням часткової переплати позивачем сум податків, Тернопільською ОДПІ на адресу платника було надіслано першу податкову вимогу від 19.04.2007р. №28378 щодо сплати простроченої узгодженої суми податкового зобов’язання (податкового боргу) в сумі 138 815,89 грн., (24 252,92 грн. ПДВ + 114 562,97 грн. земельного податку).

Відповідно до наданих сторонами документів та пояснень представників сторін, до податкової вимоги увійшли суми, нараховані контролюючим органом зазначеними повідомленнями –рішеннями.

26.04.2007р. ВАТ “Тернопільголовпостач” надіслав до Вищого адміністративного суду України скаргу, в якій просив скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2007 року та залишити в силі постанову господарського суду Тернопільської області від 06 жовтня 2006 року.

На час розгляду справи №6/78-2052, дані про результати прийняття касаційної скарги на судове рішення по справі №7/172-3078 в суду та сторін відсутні.

Мотивуючи свій позов тим, що факт касаційного оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2007 року у справі №7/172-3078 є доказом неузгодження податкового зобов’язання в сумі 138 815,89 грн., ВАТ “Тернопільголовпостач”, з посиланням на п.п. 4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п. 5.2.4 п.5.2 та п.п.5.3.1 п.5.3, п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5,п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181 –ІІІ, звернувся в суд за скасуванням податкової вимоги.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.11,70,71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

При цьому, згідно з ч.2 ст.71 КАС України та приналежно до даного спору, обов’язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття рішення суб’єктом владних повноважень, покладається на відповідний податковий орган.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до приписів згаданих норм Конституції та КАС України, доведеним контролюючим органом і не спростованим належним чином позивачем є факт узгодження, на момент вирішення спору у справі №6/78-2052, податкового зобов’язання (податкового боргу) в сумі 138 815,89 грн..

Так, відповідно до п.п.6.2.1. п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181 –ІІІ, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, (далі –Закон №2181 –ІІІ), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Перша податкова вимога надсилається боржнику не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Згідно із змістом п.5.2 ст.5 Закону №2181 –ІІІ, у випадку оскарження платником податкового зобов’язання, нарахованого за рішеннями контролюючого органу, зобов’язання вважається узгодженим після закінчення процедури адміністративного оскарження (до податкових органів різного рівня) чи оскарження в судовому порядку.

З’ясовано, що ВАТ “Тернопільголовпостач” не оскаржував в адміністративному порядку податкові повідомлення –рішення Тернопільської ОДПІ від 18.02.2006р. про визначення платнику податкових зобов’язань, які були покладені в основу оскаржуваної податкової вимоги, а звернувся безпосередньо до суду з позовом щодо визнання їх нечинними (справа №7/172-3078).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення (абз.6 п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону №2181 –ІІІ).

Частиною першою статті 158 КАС України встановлено, що судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи (ст.254 КАС України).

У відповідності до частини п’ятої названої статті КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення.

Як зазначалось вище, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2007 року, рішення суду першої інстанції у справі №7/172-3078 скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позову  ВАТ “Тернопільголовпостач” про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень від 18.02.2006р. відмовлено.

За таких обставин, з огляду на перелічені приписи п.5.2 ст.5 Закону №2181 –ІІІ, ст.ст.158,254 КАС України та відсутність доказів прийняття ВАСУ касаційної скарги ВАТ “Тернопільголовпостач”, податкові зобов’язання позивача в розмірі 138 815,89 грн. слід вважати узгодженими з моменту проголошення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2007р. в справі №7/172-3078.

У зв’язку із несвоєчасною сплатою даної суми, на адресу  “Тернопільголовпостач” і було направлено першу податкову вимогу.

Тому, в задоволенні позову, з наведених у ньому мотивів, слід відмовити.

Згідно з ст.ст. 87,89,94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються

На підставі наведеного, керуючись  ст. ст.2,3,7-17,70,71,87,89,94,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати заяву та апеляційну скаргу після  дня її прийняття (підписання)  “____”_____________ 2007р., через місцевий господарський суд в строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                        І.П. Шумський