КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23.05.07 р.          № 32/506-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Куницький В.В., дов. № 14-79 від 06.03.2007р.

відповідача:                        Джерелюк Ю.В., дов. № 962/8/10-110 від 05.02.2007р.

Воронова О.Ю., дов. № 1616/9/10-203 від 30.10.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізована державна податкова інспекція у м.Києві по работі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 32/506-А

за позовом           Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до           Спеціалізована державна податкова інспекція у м.Києві по работі з великими платниками податків

про          визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулась з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 25.04.2006р. № 000321650/0 та від 14.07.2006р. № /1, а також рішення про результати розгляду скарги від 07.07.2006р. № 6430/10/16-511.

В процесі розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги та просить визнати нечинним також податкове повідомлення-рішення від 27.09.2006р. № /2.

Постановою Господарського суду м. Києва від 22.01.2007р. у справі № 32/506-А позов задоволено повністю. Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 25.04.2006р. № /0, від 14.07.2006р. № /1, від 27.09.2006р. № /2 та рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про результати розгляду скарги від 07.07.2006р. № 6430/10/16-511. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” 3,40 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з великими платниками податків звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва у справі № 32/506-А від 22.01.2007р. та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” надала заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва у справі № 32/506-А від 22.01.2007р. без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує та вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просить суд постанову місцевого суду залишити в силі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.04.2006 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з рентної плати за транзитне транспортування газу територією України на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на більше 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 999490525,01 грн., до позивача застосований штраф у розмірі 50% у сумі 499 745 262,51 грн.

Позивач оскаржив його в адміністративному порядку, передбаченому п.п. 5.2.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За результатами розгляду первинної скарги відповідачем прийняте рішення від 07.07.2006 № 6430/10/16-511, яким залишено без задоволення скаргу позивача, а податкове повідомлення - рішення від 25.04.2006 № /0- без змін.

В ході процедури апеляційного оскарження відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 14.07.2006 № /1 та від 27.09.2006 № /2, які за змістом співпадають з податковим повідомленням - рішенням від 25.04.2006 №/0.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта перевірки від 10.04.2006 № 234/16-50/20077720 "Про результати виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" () за період з 01.07.2003 по 31.12.2005" (далі - акт перевірки).

У п. 3.4.4.1 п. 3.4.4 зазначеного акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 6 Порядку обчислення і внесення до Державного бюджету рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та продуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2005 № 424, та пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у зв'язку з несвоєчасною сплатою (з затримкою більше 90 днів) рентної плати за транзитне транспортування природного газу територією України за період з 30.06.2005 по 30.12.2005 в сумі 999 490 525,01 грн.

Встановлене перевіркою порушення зумовило застосування по відношенню до позивача штрафних санкцій у розмірі 499 745 262,51 грн. на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-III.

Відповідно п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платники податків — це юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції, а відповідно до п. 1.5 цієї ж статті, штрафна санкція (штраф) - це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) визначені Законом України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 № 1251-XII.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Порядок і умови сплати рентної плати за транзитне транспортування природного газу визначаються Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, які не можуть розглядатись як закони з питань оподаткування.

Статтею 5 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" № 2285-ІV від 23.12.2004, якою встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють транспортування трубопровідним транспортом територією України природного газу, вносять до Державного бюджету України рентну плату за транзитне транспортування природного газу в розмірі 1,67 гривні за 1.000 куб. метрів газу на кожні 100 кілометрів відстані.

На виконання ст. 5 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" 08.06.2005 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 424 "Про обчислення і внесення до державного бюджету рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та продуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України". Вказаною постановою Кабінет Міністрів України затверджено Порядку обчислення і внесення до державного бюджету рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктоводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України

Рентна плата вноситься авансовими платежами щодекади (15, 25 числа поточного місяця, 5 числа наступного місяця) відповідно до обсягів нафти, нафтопродуктів, природного газу та аміаку, що транспортувалися територією України за цей період.

Сума рентної плати, обчислена відповідно до розрахунку за звітний (податковий) місяць, з урахуванням фактично внесених авансових платежів у повному обсязі вноситься платниками до державного бюджету протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, ставка та механізм справляння рентної плати за транзитне транспортування природного газу у 2005 році встановлені Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", а також відповідною постановою Кабінету Міністрів України. Тому рентна плата за транзитне транспортування природного газу не відповідає визначенню податку чи збору (обов"язкового платежу), наведеному у ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему оподаткування".

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування” встановлено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування, тоді як ставку та механізм справляння рентної плати за транзитне транспортування природного газу встановлено законом України про Державний бюджет на 2005 рік та відповідною постановою Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про систему оподаткування" окремо обумовлено заборону на регулювання механізму справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Так, нормою ст. 7 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не може запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування" переліку загальнодержавних податків, зборів (обов'язкових платежів) передбачені рентні платежі.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про систему оподаткування" № 77/97-ВР від 18.02.1997 дія Закону України "Про систему оподаткування" не поширюється на надходження коштів зі сплати платежів за послуги та інших неподаткових платежів до Державного бюджету України (в тому числі до Фонду соціального захисту інвалідів), які визначаються Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, рентна плата за транзитне транспортування природного газу через територію України не є загальнодержавним податком, збором (обов'язковим платежем) у розумінні Закону України "Про систему оподаткування".

Крім того, Закон України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" (ст. 5), яким запроваджена рентна плата за транзитне транспортування природного газу через територію України у 2005 році, встановлює лише один вид відповідальності платника у випадку несвоєчасної сплати рентної плати - нарахування пені, розмір якої визначається Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними фондами".

Стягнення штрафу саме за порушення строків сплати рентної плати Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" не передбачено.

В акті перевірки від 10.05.2006, на підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення - рішення, міститься посилання на акт перевірки від 12.10.2005 № 591/16-6/20077720 з питання своєчасності сплати позивачем рентної плати за попередній період (з 01.10.2004 по 01.07.2005).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду міста Києва від 20.06.2006 та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2006 у справі №25/74-А, якими задоволено позов НАК "Нафтогаз України" до СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі вищезазначеного акту перевірки від 12.10.2005 № 591/16-6/20077720. Отже, в межах розгляду справи № 25/74-А судом надана оцінка діям відповідача щодо неправомірного нарахування позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату рентної плати за транзитне транспортування природного газу за період, що охоплювався перевіркою, за результатами якої складено акт від 10.04.2006 № 234/16-50/20077720 "Про результати виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" () за період з 01.07.2003 по 31.12.2005".

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", є необгрунтованим.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києва по роботі з великими платниками податків не підлягають задоволенню, а постанова Господарського суду м. Києва від 30.11.2006р. у справі № 32/146-А не підлягає скасуванню.

Керуючись п. 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення”, ст. ст. 195-198,200, 205-206, 210-212, 254, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, постанову Господарського суду м. Києва від 22.01.2007р. у справі № 32/506-А залишити без змін.

Матеріали справи № 32/506-А повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом одного місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді