ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04 липня 2007 р.                                                                       Справа  № 9/134

За позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород

До відповідача Приватного виробничо –торгового швейного підприємства „Копанські джерела”, с. Велика Копаня Виноградівського району

про стягнення 8863 грн.

Суддя   Бобрик Г.Й.

Секретар судового засідання –Кокрева А.А.

Представники:

Від позивача: Шибаєв А.М. –представник по дов. від 10.01.07 р.

Від відповідача: Федоранич П.П. –генеральний директор

Суть спору: Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород заявило позов до Приватного виробничо –торгового швейного підприємства „Копанські джерела”, с. Велика Копаня Виноградівського району про стягнення 8863 грн. з них  8734 грн. адміністративно- господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та 129 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч вимогам ст.ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875 (далі –Закон) не виконав встановлений на 2006 рік норматив створення робочих  місць призначених для працевлаштування інвалідів та не сплатив позивачеві у зв’язку з цим санкцій у розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві відповідача за 2 нестворених робочих місця для працевлаштування інвалідів. Що становить предмет позовних вимог.

Представник позивача, присутній у засіданні суду по розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на задоволенні позову.

Відповідач та уповноважений представник, присутній в засіданні суду по розгляду справи, адмінпозов не визнав, з мотивів викладених у поданому суду письмовому поясненні на позов від 22.06.07 р. № 46. Зокрема, посилається на те, що підприємством у 2006 році виконано норматив по створенню та працевлаштовано 2 інваліди, про що помилково не було зазначено у поданому до відділення Фонду звіті форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік. Про фактичне працевлаштування двох інвалідів у спірному періоді позивачеві було надіслано лист від 23.03.2007 р. № 34 з копіями посвідчень інвалідів Галас В.В. та Чорба С.М., який залишений Фондом без реагування.

Представник відповідача, присутній  в судовому засіданні, подав суду   уточнюючий звіт форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 р., погоджений з Фондом інвалідів 22.06.2007 року, оригінали трудових книжок та посвідчень інвалідів Галас В.В. та Чорба С.М., які працевлаштовані на підприємстві відповідача у спірному періоді.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю.

Вивчивши матеріали справи та  заслухавши пояснення представників сторін,

СУД  ВСТАНОВИВ:

Статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ (далі по тексту Закон), для підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності і господарювання, встановлено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідачеві за змістом норм вищенаведеного Закону встановлено на 2006 рік норматив створення робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих на підприємстві, що становить 2 робочих місця.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ, підприємства, де середньооблікова чисельність працюючих менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону щороку сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції.

Частиною першою статті 18 Закону про захист інвалідів передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів.

За змістом ст.ст. 216, 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе , що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Матеріалами справи, зокрема, копією трудової книжки гр. Галас В.В. та посвідченням інваліда серії АД № 300130 та копією трудової книжки гр. Чорба С.М. та посвідченням інваліда серії АД № 213801 підтверджено, що на підприємстві відповідача на протязі 2006 року працювали вищевказані громадяни, які є інвалідами довічно, що відповідає встановленому Законом нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на даному підприємстві.

Уточнюючим звітом форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік, прийнятим позивачем 22.06.2007 р., підтверджено, що на Приватному виробничо –торговому швейному підприємстві „Копанські джерела” 2 особи (інваліди) працевлаштовано (рядок 02 звіту). Про фактичне працевлаштування двох інвалідів у спірному періоді Закарпатському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів був надісланий лист від 23.03.2007 р. № 34 з копіями посвідчень інвалідів Галас В.В. та Чорба С.М., який залишений Фондом без реагування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Всебічно дослідивши всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що відповідач поданими доказами спростував твердження позивача про те, що відповідач у 2006 році не працевлаштував 2 інвалідів, а позивач не довів ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

З огляду на викладене, позов про стягнення з відповідача 8734 грн. адміністративно - господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та 129 грн. пені є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 216, 218 Господарського  кодексу України, ст. ст. 11, 49, 51, 70, 71, 86, 94, 136, 158 –163; п. 6 розділу УІІ Кодексу Адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні адмінпозову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Суддя                                                                                     Г.Й.Бобрик

Вступна та резолютивна частини постанови оголошено 04.07.2007 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.07.2007 року.