СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа
№ 20-12/011
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У
к р а ї н и

"11" червня
2007 р.  09:35
м. Севастополь

За
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1)

до:
Державної податкової інспекції у Балаклавському районі м. Севастополя (99042,                   м. Севастополь, вул. 7
Листопада, 3)

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1,

Суддя Харченко І.А.,

при секретарі
Єрмолаєвої О.Ю.,

Представники сторін

позивача  - ОСОБА_2,  довіреність б/н від 25.08.2006;

ОСОБА_3,  довіреність б/н від 05.01.2007;

відповідача -Шульга К.В., довіреність №10596/10
від 01.12.2006, начальник юридичного відділу;

Суть
спору:

Позивач
в порядку статей 104, 105 Кодексу адміністративного судочинства України
звернувся до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової
інспекції у Балаклавському районі м. Севастополя про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення  НОМЕР_2 про визначення податкового
зобов'язання з доходів фізичних осіб в сумі 13816,95 грн.,  посилаючись на те, що відповідачем при
винесенні спірного повідомлення-рішення було допущено порушення податкового
законодавства.

У
зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою
від 13.02.2007 закінчено підготовче провадження і призначена адміністративна
справа № 20-12/011 до судового розгляду.

Позивач
уточнив позовні вимоги (вх. НОМЕР_3), просить
визнати недійсним податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 про визначення
податкового зобов'язання з доходів фізичних осіб в сумі 13816,95 грн.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (вх. НОМЕР_4),  основні з них складаються у тому, що оскільки
позивач здійснював діяльність не зазначену у свідоцтві про сплату єдиного
податку -посередницьку діяльність, то доходи, отримані за наслідками зазначений
діяльності, оподатковуються за загальними правилами, встановленими Законом
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно  статей 27-32, 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін
роз'яснені  процесуальні права та
обов'язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені
докази, заслухав представників сторін,
суд,

в с т а н о в и в :

Державної
податкової інспекцією в Балаклавському районі міста Севастополя (надалі
Інспекція) проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового
законодавства в діяльності Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (надалі
СПД ОСОБА_1), про що було складено акт НОМЕР_5 (надалі Акт).

Згідно
акту встановлено порушення пунктів 2, 4 Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»,
підпунктів 9.12.1, 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 при попередньої перевірки
встановлено порушення підпунктів 1.3, 1.8 статті 1, підпункту  7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4  статті 7, пункту 9.2 статті 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб», що виразилось в отриманні доходу від
здійснення діяльності не зазначеної у свідоцтві про сплату єдиного податку, а
саме: одержання комісійної винагороди за надання посередницьких послуг, не
включивши даний вид діяльності в свідоцтво про сплату єдиного податку. На
підставі Акту 11.08.2006 Інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_2 про донарахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі
16105,48грн.

За
результатами розгляду скарги позивача Державної податкової адміністрацією міста
Севастополя прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким скарга
задоволена частково та податкове повідомлення-рішення скасоване в частині
визначення суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2288,53грн., в іншій
частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, в зв'язку в чим за
наслідками розгляду скарги 17.10.2006 Інспекцією прийнято податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_6 про донарахування податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 13816,95грн. та в подальшому НОМЕР_1.

Згідно
зі статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»установлено, що спрощена
система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів
їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Відповідно
до статті 2 цього Указу, суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка
єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від
виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць.

У
разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів
підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку,
нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує
встановленої максимальної ставки.

При
розгляді справи судом встановлено, що СПД ОСОБА_1 є платником єдиного податку,
про що йому видано свідоцтво про сплату єдиного податку на 2005 рік на види
діяльності: оптова, роздрібна торгівля.

Відповідно
до статті 1011 Цивільного кодексу України, - за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату
вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
При цьому за таким договором комісії комісіонер для продавця виступає в ролі
продавця товару (хоча й не є його власником). Тому діяльності комісіонера
притаманні й елементи торгівлі, бо комісіонер торгує товаром комітента від
свого імені.

Таким
чином, договір комісії є досить специфічною посередницькою діяльністю, а
комісія в роздробі є своєрідним торговельним посередництвом. Разом з тим,
визначення видів діяльності здійснюється за державним класифікатором
(класифікація видів економічної діяльності), згідно якому діяльність
комісіонерів в посередництва у торгівлі класифікується в залежності від того,
якої від торгівлі платники податків здійснюють. Про такій підхід в тлумаченні
законодавства було надано листи Державною податковою адміністрацією України
(а.с. 72, 74, 77, 79).

Посередницька
діяльність (надання посередницьких послуг у роздрібної торгівлі) у роздрібної
торгівлі окремо не відділяється, а класифікується в залежності від виду
реалізованого товару та місця здійснення торгівлі у відповідних підкласах
розділу роздрібної торгівлі. Отже посередництво в роздрібної торгівлі власне і
є роздрібною торгівлею, в зв'язку з чим, діяльність комісіонера з реалізації
товарів комітента також є не чим іншим, як торгівлею (така позиція також
викладена у листі Державного комітету статистики України).

Враховуючи
викладене можна зробити висновок, що норми Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»    передбачають лише
сплату єдиного податку у межах від  20
грн. до 200 грн. та за найманих працівників 50 % за кожну особу від ставки
єдиного податку, а також і при здійсненні діяльності, яка не вказана у
свідоцтві. Згідно зі ст. 6 цього Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»позивач не є
платником податку на доходи фізичних осіб. Аналогічна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2004.

Суд
вважає необґрунтованим висновок Інспекції про необхідність оподаткування
доходів, отриманих від здійснення діяльності з посередництва, без зазначення у
свідоцтві про сплату єдиного податку цього виду діяльності за загальними
правилами оподаткування.

Стаття
19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах
повноважень і способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Господарським
судом не встановлено і відповідачем не надано доказів щодо порушення позивачем
статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Вищезазначене
дає суду право для висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог
позивача щодо безпідставності визначення йому податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно
до статей 94, 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються йому в сумі 03,40 грн.

Керуючись
ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства
України,  суд -

П о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним податкового
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції  у Балаклавському районі м. Севастополя
НОМЕР_1 про визначення Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 податкового
зобов'язання з доходів фізичних осіб в сумі 13816,95 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (п/р
0007 в УДК у м. Севастополі, одержувач Держбюджет, Ленінський район
22090200, МФО 824509, ) на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7) 03,40 грн.
-державне мито.

Постанова
набуває законної сили через в десять днів з дня її оголошення або з дня
складання в повному обсязі. Оскарження постанови подається протягом десяти днів
відповідно до розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
І.А. Харченко

Постанова
складена та підписана

в
порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

16.06.2007.