ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07 р.                                                                             Справа № 7/343а

Суддя господарського суду Донецької області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ Донецької області

До відповідача: Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції м. Слов’янськ Донецької області

Про: визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 23.10.2006 р., № /0 від 23.10.2006 р.

За участю:

від позивача: Окуджава Ю.Г., довіреність № 9 від 18.12.2006 р.; Карабєцька В.М., довіреність № 10 від 18.12.2006 р.; Гринько І.С., довіреність № 8 від 18.12.2006 р.

від відповідача: Полторацька Т.В., довіреність № 58286/10/10-012 від 13.12.2006р.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ звернулось з адміністративним позовом до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції м. Слов’янськ про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 23.10.2006 р., № /0 від 23.10.2006 р.

В обгрунтуван6ня своїх вимог позивач посилається на неправомірність прийняття відповідачем оспорюваних повідомлень-рішень, підставою для прийняття яких, стала неможливість з боку податкових органів здійснити зустрічні перевірки постачальників позивача по ланцюгу до виробника та підтвердити фактичну сплату до бюджету сум податку на додану вартість такими постачальниками.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на відсутність документального підтвердження фактичної надмірної сплати зобов’язань з ПДВ до державного бюджету, оскільки відсутні відповідні результати зустрічних перевірок по ланцюгу постачання до кінцевих виробників. Правову позицію відповідач доводить приписами пункту 4.5 наказу Державної податкової адміністрації України від 18 серпня 2005 року № 350, яким затверджені Методичні рекомендації щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість (надалі - наказ № 350).

Судом досліджені документи, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії який долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора суд встановив.

Відкрите акціонерне товариство „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ зареєстровано Слов’янською міською радою, про що видане відповідне свідоцтво, та обліковується в якості платника податків у Слов’янській об’єднаній державній податковій інспекції. Позивач є платником податку на додану вартість.

Слов’янською об’єднаною державною податковою інспекцією було здійснено виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період жовтень-листопад 2005 р., січень-лютий-березень 2006 р. За результатами перевірки податковим органом було складено акт № 9903/23-2-01412377 від 18.10.2006 р., в якому встановлені порушення п. 1.8 ст.1 п.п 7.4.1п. 7.4,  п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”. Зокрема, в акті перевірки відображено, що Відкритим акціонерним товариством „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ було занижено податок на додану вартість за вересень 2005 року на суму 767 757, 00 грн., завищено суму бюджетного відшкодування за жовтень 2005 року на суму 535 453, 00 грн., за січень 2006 року на суму 441 069, 00 грн., за лютий 2006 року на суму 45 456, 00 грн., за березень 2006 року на суму 338 667, 00 грн. Такий висновок податковий орган обґрунтовує відсутністю документального підтвердження фактичної надмірної сплати зобов’язань з ПДВ у зв’язку з неможливістю проведення зустрічних перевірок контрагентів платника податків по ланцюгу постачальників до виробника.

На підставі акту перевірки від 18.10.2006 р. відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

-          № /0 від 23.10.2006 р., про визначення суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 151 635, 50 грн., у тому числі основний платіж в сумі 767 757, 00 грн., штрафні санкції в сумі 383 878, 50 грн.;

-          № /0 від 23.10.2006 р., про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 3690 645,00 грн., з яких невідшкодовані на момент перевірки 821 292, 00 грн., відшкодовані на момент перевірки 539 353, 00 грн.

Позовною вимогою Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ є визнання недійсними зазначених податкових повідомлень-рішень Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції.

Позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Паро податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг в цілях їх подальшого використання в оподатковуємих операціях в межах господарської діяльності платника податків.

Позивачем—Відкритим акціонерним товариством „Слов’янський механічний завод” були отримані товари (запчастини та обладнання) від постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпроммаш”, Приватного підприємства „Металтрейдінг плюс”, Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергосоюз”, що підтверджується відповідними документами. Придбання зазначених товарів для використання у власній господарській діяльності підприємства, зумовлює право позивача на формування податкового кредиту по таких операціях, на підставі відповідних первинних документів.

По факту здійснення господарських операцій продавцями товарів були складені та надані покупцю—Відкритому акціонерному товариству „Слов’янський механічний завод” податкові накладні ПДВ, за якими включений до складу податкового кредиту.

Датою виникнення права платника податків на податковий кредит, відповідно до п.п 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закона України „Про податок на додану вартість”  вважається дата першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, яка засвідчує факт придбання платником податків товарів (робіт, послуг).

Позивач правомірно, на підставі п.п. 7.4.1 п. 7.4. та п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” включив до складу податкового кредиту у вересні, жовтні 2005 року, січні, лютому, березні 2006 року суми податку на додану вартість, які підтверджуються податковими накладними встановленої форми. Зауважень по оформленню зазначених накладних відповідач в акті перевірки не вказав.

Пункт 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, відповідно до пункту 13 Перехідних положень, діє з 1 червня 2005 року та встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від’ємному значені суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності –зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Позивачем були заявлені до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість по деклараціям за вересень, жовтень, листопад 2005 року, січень, лютий, березень 2006 року, які були подані до податкового органу. За даними декларацій бюджетне відшкодування, яке підлягає зарахуванню на банківський рахунок платника податку, становить: жовтень 2005 року – 535 453, 00 грн., листопад 2005 року – 532 296, 00 грн., січень 2006 року – 441 069, 00 грн., лютий 2006 року – 321 562, 00 грн., березень 2006 року – 416 694, 00 грн.; податковий кредит становить: вересень 2005 року – 1 839 016, 00 грн., жовтень 2005 року – 908 604, 00 грн., листопад 2005 року – 1 519 015, 00 грн., січень 2006 року – 794 407, 00 грн., лютий 2006 року – 1 031 538, 00 грн., березень 1 429 634, 82 грн.

Відповідно до підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий  орган проводить документальну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Правильність визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету та розмір податкового кредиту Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” підтверджується актами перевірок Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції № 64/23-2-01412377 від 17.01.2006 р., № 4654-23-2-01412377 від 24.03.2006 р., № 5720/23-2-01412377 від 03.05.2006 р., № 3699/23-2-01412377 від 09.06.2006 р.

На підставі проведених перевірок та висновку податкового органу Державним казначейством України було частково відшкодовано позивачу податок на додану вартість у відповідності з податковими деклараціями за жовтень, листопад 2005 року, січень, лютий, березень 2006 року.

Проте, відповідачем 18.10.2006 р. було здійснено позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, за результатами якої, були прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення: № /0 від 23.10.2006 р., про визначення суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 151 635, 50 грн., № /0 від 23.10.2006 р., про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 360 645,00 грн.

В акті перевірки, податковий орган посилається на той факт, що до складу податкового кредиту позивачем були включені суми податку на додану вартість, за якими відсутнє документальне підтвердження надлишкової сплати зобов’язань з ПДВ, оскільки неможливо здійснення зустрічних перевірок по ланцюгу постачальників Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” до виробника.

Відповідно до преамбули Закону України “Про ПДВ” цей Закон, серед іншого, визначає платників податку на додану вартість, порядок обліку звітування та внесення  ними податку до бюджету. Таким чином, саме нормами зазначеного Закону регулюються  всі питання пов’язанні із визначенням та сплатою податку на додану вартість. Нормами зазначеного Закону право платника податку не поставлене в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника. З огляду на таке, судом не приймаються заперечення Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції стосовно того, що для підтвердження правомірності включення позивачем до податкового кредиту сум з податку на додану вартість до податкових зобов’язань, необхідно отримати висновки зустрічних перевірок контрагентів позивача по ланцюгу до виробника з наступних підстав.

Окрім того, підприємства, відносно яких відповідачем не отримані висновки зустрічних перевірок з питань включення ними ПДВ по відвантажених товарах, не є безпосередніми контрагентами позивача, оскільки не брали участі у господарських операціях з ВАТ „Слов’янський механічний завод”. Позивач, не має ніякого відношення до операцій таких суб’єктів.  Зазначені особи не видавали позивачу будь-які документи, утому числі податкові накладні, які б враховувалися в податковому обліку позивача. Відповідач не вказує на фіктивність підприємств, відносно яких неможливо перевірити включення ними ПДВ до складу податкових зобов’язань. Зазначені підприємства були ліквідовані або йде ліквідація (банкрутство), у відповідності до приписів діючого законодавства, вже після здійснення господарських операцій з контрагентами позивача.

Закон України „Про податок на додану вартість” не передбачає такої підстави для корегування в бік зменшення податкового кредиту, як не отримання висновків зустрічних перевірок підприємств-постачальників по ланцюгу до виробника.

Наказ Державної податкової адміністрації України № 350 від 18 серпня 2005 року, на який посилається відповідач в своїх запереченнях, не зареєстрований Міністерством юстиції України, і не може застосовуватися в супереч нормам Закону України „Про ПДВ”.

Висновки податкового органу про порушення позивачем пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” , яким було встановлено що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, спростовується матеріалами справи а саме податковими накладними, банківськими виписками та платіжними документами.

Законом України „Про податок на додану вартість” введено не прямий податок на додану вартість, запровадження якого не повинно впливати на фінансово-господарську діяльність суб’єктів господарювання.

Згідно з Законом України „Про податок на додану вартість”  яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку – продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку –покупця.

Закон України „Про податок на додану вартість” не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку – покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку –продавцем об’єктів оподаткування, правильність відображення їх у податкового обліку та інше.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 Закону України „Про ПДВ” вбачається, що „бюджетне відшкодування” –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом. Нормами Закону України „Про податок на додану вартість” не передбачений обов’язок покупця товару –платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов’язку платника податку –покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету, а також про залежність права платника податку –покупця на податковий кредит від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

Таким чином, відповідно до п. 1.8 ст. 1 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сумою, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету, у зв’язку з надмірною сплатою є саме від’ємне значення за результатами звітного періоду. Від’ємне значення ПДВ є коштами платника податку, які він сплатив продавцям товару відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”. Цим законом встановлені умови та гарантії повернення цих коштів у вигляді обов’язку держави на підставі декларації здійснити повернення коштів за результатами звітного періоду.

Крім того, нова редакція підпункту „а” п.п. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” передбачає наступне, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Тобто право на податковий кредит у платника податку виникає тільки в разі фактичної сплати ПДВ у наступному податковому періоді. Відповідачем у акті перевірки не встановлено фактів порушення позивачем п.п. 7.7.2 п.7.2 ст. 7 Закону України „Про ПДВ”. Відтак, позивачем правомірно був сформований податковий кредит.

Таким чином, у податкового органу не було законних підстав робити висновок про порушення позивачем п. 1.8 ст. 1, п.п 7.4.1, 7.7.1 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” та для визначення позивачу суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 151 635, 50 грн. (рішення № /0) і зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 3690 645,00 грн. (рішення № /0).

Встановлені судом обставини свідчать про неправомірність прийняття Слов’янською об’єднаною державною податковою інспекцією оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Заважаючи на наведене, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції № /0 від 23.10.2006 р., № /0 від 23.10.2006 р. підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись, ст.ст. 1, 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. ст. 159, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити позовні вимоги позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції № /0 від 23.10.2006 р., № /0 від 23.10.2006 р.

Визнати недійсними податкові повідомлення рішення Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції: № /0 від 23.10.2006 р., про визначення Відкритому акціонерному товариству „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 151 635, 50 грн.; № /0 від 23.10.2006 р., про зменшення Відкритому акціонерному товариству „Слов’янський механічний завод” м. Слов’янськ суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1 360 645,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Слов’янський механічний завод” (), вул. Чубаря, 65, м. Слов’янськ, Донецька область, 84100, р/р 0189 в ПІБ м. Слов’янська, МФО 334561, витрати по сплаті судового в сумі 3, 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному обсязі 20.02.2007 р.

Суддя                                                                                              Малашкевич С.А.