ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.

14:50

Справа №  11/379/07

м. Миколаїв

За
адміністративним позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до
відповідача:  Державної
податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва

(54029, м.Миколаїв, вул.Г.
Петрової, 2-а)

Суддя Василяка
К.Л.

при секретарі судового засідання
Заболотній І.В.

П
Р Е Д С Т А В Н И К И:

від
позивача: ОСОБА_1. -приватний підприємець

від  відповідача: Єрошкіна Л.В. -дов.
№1785/9/10-00 від 12.04.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом
про скасування рішення ДПІ у Заводському р-ні м.Миколаєва  від 14.03.2007р. НОМЕР_1 в частині
застосування фінансових санкцій у сумі 3843,0 грн. за невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у
денному звіті РРО та у сумі 340,0 грн. за не зберігання використаних книг
обліку розрахункових операцій протягом трьох років.

В обґрунтування своїх вимог,
позивач посилається на наступне.

- в Законі України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” не зазначено, що використані книги обліку розрахункових операцій
повинні зберігатись на протязі 3-х років саме на торговому об'єкті. Використані
книги та книга за 2007 рік були зареєстровані належним чином в органі державної
податкової служби та зберігались вдома у приватного підприємця. Після перевірки
вони були пред'явлені у податкову інспекцію, тому позивач вважає безпідставним
нарахування штрафу у сумі 340,0 грн.

- що стосується застосування
фінансових санкцій у сумі 3843,0 грн. за невідповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО,
то на момент проведення перевірки у приміщенні магазину здійснювали торгівельну
діяльність  два приватних підприємця:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які спільно орендують вказаний магазин. Податківці
зазначили у акті не готівкову виручку ПП ОСОБА_1., яка на момент перевірки
становила 84,2 грн., а всю готівку, яка знаходилась у магазині, в тому числі і
ПП ОСОБА_2, яка на монет перевірки становила 768,6 грн. Тому санкція у
п'ятикратному розмірі має бути нарахована виходячи з іншої різниці між готівкою
у касі та готівковими коштами зазначеними в РРО.

Відповідач відзив на адміністративний
позов не надав, представник у судовому засіданні заперечує проти позову,
посилаючись на те, що рішення про застосування фінансових санкцій винесено у
повній відповідності з діючим законодавством.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в
и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована у ДПІ Заводського району м.Миколаєва за ідент. НОМЕР_2.

02.03.2007р. ДПА у Миколаївській
області проведено перевірку господарської одиниці - магазин-кафетерій, розташований
за адресою: АДРЕСА_2 та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Перевірки проводилась у присутності
підприємця ОСОБА_1. та продавцяОСОБА_3

За результатами перевірки складено
акт НОМЕР_3, в якому встановлено порушення п.1,2,6,11,13 ст.3 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, а саме:

-          не проведено через РРО розрахункову
операцію на суму 27,9 грн. продавцем ОСОБА_3та не видано розрахунковий
документ;

-          не забезпечена відповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті РРО. Сума невідповідності склала 768,6 грн. Місце проведення
розрахунків згідно наданих документів належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1;

-          порушено режим попереднього
програмування РРО за найменуванням товару та обліку кількості товару;

-          не забезпечено збереження книги
обліку розрахункових операцій  протягом
3-х років (книга РРО відсутня під час проведення перевірки).

Продавцем ОСОБА_3надані зауваження
до акту перевірки, в яких вона вказує, що невідповідність грошових коштів
пов'язана з тим, що виручка не забиралась на протязі тижня через відсутність
хазяйки. Книга обліку розрахункових операцій ведеться, однак на момент
перевірки перебуває дома для складання місячного звіту.

Акт з боку господарюючого суб'єкту
підписано ОСОБА_3, підприємець ОСОБА_1 з актом ознайомлена.

На підставі вказаного акту
перевірки, 14.03.2007р. ДПІ у Заводському районі  було винесено рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій НОМЕР_1, яким на підставі п.11 ст.11 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” та п.1,3,6 ст.17, ст.22
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” було застосовано штрафні санкції у сумі
4407,5 грн., з яких 85,0 грн. за невикористання режиму попереднього
програмування РРО, 224,5 грн. не проведення розрахункової операції, 3843,0 грн.
за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті РРО та
340,0 грн. за не зберігання використаних книг обліку розрахункових
операцій протягом трьох років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
в частині стягнення 3843,0 грн. та 340,0 грн., позивач звернувся до суду з
позовом про його часткове скасування.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з
наступного.

Органи державної податкової служби
на підставі ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу” мають право в
установленому законом порядку проводити перевірки дотримання суб'єктами
господарської діяльності вимог податкового законодавства, за результатами яких
донараховувати податкові зобов'язання, застосовувати штрафні санкції та
стягувати їх до бюджетів згідно діючого законодавства.

Статтею 17 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” (надалі Закон) передбачено застосовуються фінансові
санкції за порушення  вимог  цього
Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги),  за рішенням
відповідних  органів  державної податкової служби України.

Пунктом 3 статті 17 Закону
передбачено нарахування штрафу у розмірі
двадцяти  неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян -у разі
незберігання  книг  обліку розрахункових операцій чи
розрахункових книжок  протягом  встановленого
терміну.

У акті перевірки від 02.03.2007р.
зазначено, що книги РРО відсутні під час проведення перевірки.

При поданні позову, позивачем
надано суду для огляду оригінали книг обліку розрахункових операцій,
зареєстрованих у ДПІ за НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6.

Однак, посилання позивача на
наявність вказаних книг та їх перебування вдома у підприємця ОСОБА_1. як на
відсутність порушення з її боку, відхиляється судом з наступних підстав.

Згідно п.6 ст.3 Закону, до
обов'язку підприємця відноситься забезпечення зберігання   використаних книг обліку розрахункових  операцій
та  розрахункових  книжок протягом трьох років після їх
закінчення.

Згідно ст.2 Закону, книга обліку
розрахункових операцій -це  прошнурована
і належним чином  зареєстрована в органах
державної податкової служби України книга,
що містить щоденні  звіти,  які
складаються  на  підставі відповідних  розрахункових документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

Тобто, виходячи з вказаної норми
книга обліку розрахункових операцій має знаходитись саме на місці проведення
розрахунків для внесення щоденних звітів.

Вказану, в свою чергу, передбачає
обов'язок пред'явлення вказаних книг на момент проведення перевірки, що не було
зроблено підприємцем та стало підставою для внесення вказаного порушення у акт
перевірки.

За таких обставин, судом не
вбачається порушень з боку відповідача вимог чинного законодавства при
прийнятті рішення від 14.03.2007р., в частині застосування штрафної санкції у
сумі 340,0 грн.

Згідно ст.22 Закону, у  разі невідповідності суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті,
а  у випадку використання
розрахункової книжки -загальній  сумі
продажу за розрахунковими
квитанціями,  виданими  з
початку робочого    дня,    до
суб'єктів   підприємницької   діяльності застосовується фінансова санкція
у п'ятикратному розмірі суми,  на яку
виявлено невідповідність.

Під час проведення перевірки
податківцями було встановлено факт невідповідності суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків, яке належить підприємцю ОСОБА_1  сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО. Сума невідповідності склала 768,6 грн., виходячи з якою було визначено
штрафну санкцію у сумі 3843,0 грн.

Позивач заперечує проти
застосування фінансової санкції у вказаному розмірі, посилаючись на те, що сума
готівкової виручки виявлена на місці розрахунків належала не тільки підприємцю
ОСОБА_1, а й підприємцю ОСОБА_2, якою орендується приміщення того ж магазину.

Однак, як вбачається з акту
перевірки та пояснень представників сторін, у приміщенні магазину,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться лише один реєстратор
розрахункових операцій (РРО) тип: “Кроха”, заводський НОМЕР_7.

Таким чином, у магазині, який
орендується двома підприємцями є лише одне місце проведення   розрахунків, тобто місце, де  здійснюються розрахунки із покупцем  за
продані  товари  та зберігаються  отримані
за  реалізовані  товари
готівкові кошти.

Саме  на місці проведення  розрахунків під час перевірки податківцями
було встановлено невідповідність суми готівкових коштів, сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті РРО.

Згідно п.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і
заперечення.

Будь-яких доказів існування у
магазині місця проведення розрахунків, яке належить підприємцю ОСОБА_2 та
належність частини готівкових коштів у сумі 684,4 грн. саме підприємцю ОСОБА_2
позивачем суду не надано.

Враховуючи
викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 118, 160-163, 167, 254
КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів
оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній
скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не
знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

К.Л.Василяка

02.07.2007р.