СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.
Справа № 2/54

За
позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до
Державної податкової інспекції у м.Чернівці

про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Головуючий
суддя Скрипничук І.В.

при
секретарі Добровольській А.Я

Представники:

Від
позивача -ОСОБА_2 -за довіреність НОМЕР_3.

Від відповідача
-Ткач Д.Б. -за довіреністю 28569/10-008 від 12.12.2006р.; Котловська І.З. -за
довіреністю 7397/10-010 від 11.04.2007р.

В
засіданні приймав участь прокурор Швець О.А.

СУТЬ
СПОРУ:          Фізична особа -підприємець ОСОБА_1
АДРЕСА_1 звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м.Чернівці про
визнання нечинними  податкових
повідомлень-рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що неправомірність визначення податкових
зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб в сумі 7200грн. 06коп. та податку
на додану вартість у сумі 5424грн. обумовлена порушенням закону при здійсненні
податковим органом перевірки та прийнятті оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Відповідач
заперечує позовні вимоги посилаючись на наступне.

Відповідно
до розділу ІV ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України     № 13-92 від 26.12.1992р. “Про прибутковий
податок з громадян” оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід,
тобто різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною ДПА України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним комітетом по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

Приватний
підприємець Чернов С.Е., згідно поданої декларації, обрав спосіб визначення
суми валових витрат згідно розділу ІV ст. 13 декрету Кабінету Міністрів України
№ 13-92 по документах, що підтверджують ці витрати, але для перевірки не надані
документально підтверджені витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу
від здійснення господарської діяльності в 2006р.

Окрім
того, перевіркою встановлено заниження податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за ІІ квартал 2005 року, за січень, лютий, квітень, травень,
липень, серпень та жовтень 2006 року.

Внаслідок
невірного визначення звітного податкового періоду та неподання заяви про
встановлення квартального звітного податкового періоду за 2006 рік платником
податків не подано до ДПІ у м.Чернівці
7 декларацій з податку на додану вартість та не визнано суму податку на
додану вартість за жовтень 2006 року, яка згідно даних перевірки становить
3616грн.

У
процесі розгляду справи до винесення судового рішення, позивачем подана заява
про зменшення позовних вимог в частині визначення сум податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в сумі 1247,80грн., з яких 633грн. основного платежу
з ПДВ і 614,80грн. штрафу.

У
решті, позовні вимоги підтримуються щодо визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень:

-
НОМЕР_2, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 7200грн. 06коп. у повному
обсязі;

-
НОМЕР_1, в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 4176,20грн., в тому числі 2983грн. суми ПДВ та 1193,20грн.
штрафних санкцій.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази
суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог лише в частині визнання повідомлення-рішення за
НОМЕР_2, яким визначено позивачу податкове зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 7200грн. 06коп.
з таких підстав.

Так,
працівниками ДПІ у м.Чернівці була проведена невиїзна позапла-нова перевірка
підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного
законодавства, яка була оформлена актом НОМЕР_4 за період з 29.12.2003р. по
28.12.2006р.

Перевірка
проведена на підставі поданої заяви НОМЕР_5 про зняття з обліку за формою 8-ОПП
та згідно направлення       НОМЕР_6 та у
відповідності до п.1 ст.11  та ч.13 ст.111
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №
509-ХІІ.

За
результатами перевірки прийняті повідомлення рішення:

-
НОМЕР_2, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 7200грн. 06коп.;

-
НОМЕР_1, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в
сумі 5424грн., в тому числі 3616грн. суми ПДВ та 1808грн. штрафних санкцій.

Неправомірність
визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у
сумі 7200,06грн. обумовлена наступним.

З
метою здійснення підприємницької діяльності, 19 серпня 2003 року позивачем
укладений кредитний договір НОМЕР_7 з ЧОД АППБ “Аваль”, на виконання якого,
отримано в установі банку кредит у сумі 22000 доларів США для придбання
автобусу марки ПАЗ-4234. Для обслуговування кредиту та здійснення розрахунків з
контрагентами 10 вересня 2003 року був відкритий поточний рахунок у вказаній
установі банку. Одержані кредитні кошти спрямовані на оплату придбаного
автобусу ПАЗ-4234, який, згідно накладної НОМЕР_8 коштував 128000грн.
(106666,67грн. без ПДВ та 21333,33грн. ПДВ). Як вбачається з матеріалів
перевірки основним видом підприємницької діяльності, від якої одержаний валовий
дохід протягом 2003-2006 років є здавання під найм вищевказаного автобусу.

Таким
чином, витрати, що безпосередньо пов'язані з одержаним доходом складаються з:

1.
Процентів, які сплачені банку за користування кредитними коштами згідно з
пунктом 1.4. кредитного договору НОМЕР_7 від 19.08.2003р. (пп. 5.5.1. Закону
“Про оподаткування прибутку підприємств”). Сума сплачених процентів становить:
у 2004 році - 11840,01грн. у 2005 році -4320,12грн. Документальним
підтвердженням таких витрат є виписки з установи банку;

2.
Комісійної винагороди, яка стягувалась з позивача установою банку, відповідно
до п. 4.1 Договору на розрахунково-касове обслуговування  від 10.09.2003р. (пп. 5.2.1 Закону “Про  оподаткування прибутку підприємств”). Сума
витрат, пов'язаних з розрахунково-касовим обслуговуванням стано-вить: у 2004
році -705,25грн., у 2005р. -648,18 грн. Документальним підтвердженням таких
витрат є  виписки з установи банку;

3.
Суми амортизаційних нарахувань, пов'язаних з поступовим віднесенням на витрати
вартості автобусу, здача в найм якого і є єдиним джерелом формування
доходної  частини (ст. 8 Закону “Про
оподаткування прибутку підприємств”). Сума амортизаційних нарахувань становить:
у 2004 році -22752,45грн., у 2005 році -17575,57грн., за 3 квартал 2006 року
-10503,71грн. Документальним підтвердженням таких витрат є звіт відомість
нарахування сум амортизації та накладна на придбання автобусу;

4.
Суми витрат, пов'язаних з оплатою правового забезпечення підприємницької
діяльності позивача та вартості отриманих останнім консультацій (пп. 5.2.1
Закону “Про оподаткування прибутку підприємств”). Вартість оплачених позивачем
послуг зазначеного характеру становить у 2004 році -8000грн. Документальним
підтвердженням таких витрат є договір про надання юридичних послуг та акти
виконаних робіт в засвідчення їх виконання та розрахунку позивача.

Таким
чином документально підтверджені витрати, які не були враховані при проведенні
перевірки, становлять: у 2004 році -43297,71грн. при одержаному валовому доході
-43209,93грн., в 2005 році -22543,87грн., при одержаному валовому доході
-18820,14грн., за 3 квартал 2006 року -10503,71грн. при одержаному валовому
доході  в 9000грн. Чистий дохід за
зазначені періоди, який підлягає оподаткуванню відсутній. А тому, визначення
податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 7200грн. 06коп. суперечить вимогам п.9.12 ст.
9 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” та розділу ІV ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян”.

Щодо
вимог позивача про неправомірність визначення податкових зобов'язань з податку
на додану вартість, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Перевіркою
встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану
вартість за ІІ квартал 2005 року та січень, лютий, квітень, травень, липень,
серпень та жовтень 2006 року.

У
відповідності до пп.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України  “Про податок на додану вартість” датою
виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається
дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

- або
дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника
податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у
разі  поставки товарів, (робіт, послуг)
за готівкові кошти, дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при
відсутності такої -дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

- або
дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) -дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

У
зв'язку з чим, правомірно було зменшено від'ємне значення податку на додану
вартість за ІІ квартал 2005р. на 633грн. у зв'язку із невключенням до
податкового зобов'язання з ПДВ суму 633грн.

Внаслідок
невірного визначення звітного податкового періоду та неподання заяви про
встановлення квартального звітного періоду на 2006 рік платником податків не
подано до ДПІ у м.Чернівці 7 декларацій з податку на додану вартість та не
визначено суму податку на додану вартість за жовтень 2006 року, яка згідно
даних перевірки становить 3616грн.

Таким
чином за результатами перевірки правомірно збільшено позивачу податкові
зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2006 року на суму 3616грн.

З
огляду на викладене, керуючись ст.ст. 51, 86, 159, 160, 161, 162, 163, 167,
186, п.2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, с у д -

П О С Т А Н О В И В:

1.
Заяву позивача про зменшення позовних вимог задовольнити.

2.
Позов задовольнити частково.

3.
Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення за НОМЕР_2, яким визначено
позивачу податкове зобов'язання  з
податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в
сумі 7200грн. 06коп.

4. У
решті позовних вимог відмовити.

5.
Стягнути з державного бюджету на користь приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 3,40грн. держмита.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк встановлений КАС України, постанова суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи у апеляційній інстанції та залишенні
даної постанови у силі.

Відповідно
до ст. 185, ч.1-3, 5 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України
сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному
порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної заяви
або апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
І.В. Скрипничук