СУД
СУД
УХВАЛА

15.06.07                                                                                 Справа № 16/364н.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Донбаського державного технічного університету, м.Алчевськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об‘єднання”, м.Луганськ

про визнання акту недійсним

при секретарі судового засідання Михайлевич М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача –Манькевич В.С., дов. від 16.10.06.;

Селеверстов М.В., дов. від 15.06.07.;

від відповідача –Воронін О.А., дов. від 04.01.07. №41,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про визнання акту про порушення відповідачем  правил користування електричною енергією від 11.08.06. №501324, складеним посадовими особами відповідача при здійсненні перевірки, недійсним.

Відповідач відзивом проти позову заперечує і вказує, що позивач не має права оскаржити рішення комісії, оскільки воно не є актом нормативного характеру і не є регуляторним актом, тому даний спір не підвідомчий господарським судам згідно вимог ст.12 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід припинити згідно з вимогами п.1ст.80 ГПК України за таких підстав.

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі господарські спори, які виникають у справах з укладання, зміни, розірвання і виконання господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, справи про банкрутство, справи за заявами Антимонопольного комітету України, рахункової палати України з питань, віднесених до їх компетенції.

Вищий господарський суд України своїми роз’ясненнями від 26.01.00. №02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» вказав, що у господарському суді не можуть оспорюватися акти ревізій, документальних перевірок, дій службових осіб, вчинених в процесі чи за результатами перевірок, оскільки ці акти не мають обов’язкового характеру.

Акт відповідача від 11.08.06. №501324, який позивач оскаржує, не є актом нормативного або ненормативного характеру, оскільки він не має обов’язкового характеру і не тягне певних правових наслідків. При цьому слід зазначити, що позивач має право захищати свої інтереси у разі пред’явлення до нього позову відповідачем з даного приводу і на підставі оскаржуваного акту. З урахуванням обставин спору слід зазначити, що позивач також має право оскаржити дії посадових осіб відповідача у встановленому законом порядку, у тому числі і на підставі міжнародних законодавчих актів.

Відповідно ст.49 ГПК України судові витрати –державне мито в сумі 102грн., сплачені позивачем і підтверджені документально, слід повернути позивачу. Підставою для повернення є дана ухвала, засвідчена гербовою печаткою суду.

На підставі викладеного і керуючись  статтями  1,2,12,п.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Припинити провадження у справі.

2.          Повернути позивачу сплачене державне мито в сумі 102грн. на підставі цієї ухвали, засвідченої гербовою печаткою господарського суду Луганської області.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна