ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" травня 2007 р.                                                  Справа № 17/329/14

м. Чернігів                                                                                                  «22 »травня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника Позивача: Маценко В.П. –головний спеціаліст-юрисконсульт, дов.№01-15/1218 від 02.11.06р.;

Представника Відповідача: Борисович О.В. – юрисконсульт, дов.№1211 від 20.06.06р.

матеріали справи №17/329/14

За ПОЗОВОМ: Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області

14017, м. Чернігів, вул. Щорса, 12

До ВІДПОВІДАЧА: 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту

14017, м. Чернігів, вул. Щорса, 18

Про стягнення 8299,86 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області пред`явлено позов до 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту про стягнення 2766,62 грн. необґрунтовано одержаної виручки та 5533,24 грн. штрафу, накладених рішенням Позивача про застосування економічних санкцій №50 від 22.09.2006р.

Представник Відповідача проти позову заперечив, вважаючи вищевказане рішення незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши представника Позивача та Відповідача. дослідивши надані докази, суд -

ВСТАНОВИВ :

Згідно ч.1 ст.13 Закону України “Про ціни і ціноутворення” від 03.12.90р. N507-XII:

“Державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін  і  тарифів. При цьому контролюється правомірність   їх  застосування  та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.”

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області була проведена перевірка правильності формування і застосування цін (тарифів) 8 навчальним центром Державної спеціальної служби транспорту, за результатами якої складено акт №004511 від 04.09.2006р.

Як зазначено в акті, перевіркою встановлено порушення постанов Національної комісії регулювання електроенергетики «Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам»від 10.03.99р. №309 та від 30.03.06р. №401 при нарахуванні плати за електричну енергію навчальним центром застосовувалися тарифи, вищі за встановлені, а саме з 01.02.06р. по 01.08.06р. за тарифом 0,36 грн. за 1кВт/год.

Разом з тим, протягом періоду з 01.01.05р. по 01.05.06р. згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 10.03.99р. №309 діяв тариф на електроенергію, що відпускається населенню, в розмірі 0,156 грн. за 1кВт/год, а з 01.05.06р. по 01.08.06р.  згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 30.03.06р. №401 діяв тариф на електроенергію, що відпускається населенню, в розмірі 0,195 грн. за 1кВт/год.

В результаті цього Позивачем за період з 01.02.06р. по 01.08.06р. зайво нараховано плати за електроенергію, що відпускається населенню на суму 3761,68 грн. Сума необґрунтовано одержаної виручки становить 2766,62 грн.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України “Про ціни і ціноутворення”:

“Вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення  державної  дисципліни  цін та діючого порядку визначення вартості будівництва,  що  здійснюється із  залученням  коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим,  місцевих  бюджетів,  а  також  коштів державних підприємств, установ та організацій  підлягає  вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.”

За матеріалами перевірки  Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області прийнято рішення №50 від 22.09.2006р. про застосування до 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, зокрема, Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам» від 10.03.1999 року №309,  а саме, про вилучення у Відповідача у доход державного бюджету 2766 грн. 62 коп. необґрунтовано  отриманої виручки  та стягнення штрафу у сумі 5533 грн. 24 коп. за вищевказане порушення.

Дане рішення про застосування економічних санкцій було оскаржене Відповідачем до суду.  Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.07р. по справі №17/352/19 відмовлено у позові 8 навчальному центру про скасування вищевказаного рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області №50 від 22.09.2006р. Зазначене судове рішення, згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрало законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційного суду.

Таким чином, вищенаведене рішення про застосування до Відповідача економічних санкцій на даний момент є чинним.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших  справ,  у  яких беруть  участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.”

З урахуванням викладеного, суд не приймає заперечення представника Відповідача, оскільки вони вже були предметом розгляду справи №17/352/19, та їм була надана відповідна оцінка Київським апеляційним господарським судом.

Враховуючи, що Відповідач добровільно рішення в повному обсязі не виконав, Позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення суми необґрунтовано одержаної виручки та штрафу.

За викладених обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем –фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею взагалі не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на Відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з 8-го навчального центру Державної спеціальної служби транспорту (14017, м.Чернігів, вул. Щорса, 18, код 33111325, р/р2557 в УДК Чернігівської області, МФО 853592) на користь Державного бюджету України (р/р0002, одержувач –Держбюджет м.Чернігова, код бюджетної класифікації 23030300, банк УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) 2766 грн. 62 коп. необґрунтовано  отриманої виручки  та 5533 грн. 24 коп. штрафу.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

3. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                          І.В. Кушнір