ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2007 р.                Справа № АС-51/275-06

вх. № 14281/3-51

Судова колегія господарського суду Харківської області у складі:

Головуючий суддя Прохоров С.А.

суддя Хачатрян В.С.

суддя Кононова О.В.

за участю секретаря судового засідання Рудяк Т.О.

представників сторін :

позивача - Костін Г.М. (довіреність № 738 від 07.12.2006р.);

РудьС.О. (довіреність № 739 від 07.12.2006р.);

відповідача - Головко С. (довіреність № 23 від 25.09.2006р.)

по справі за позовом  Державна адміністрація залізничного транспорту СТГО "Південна залізниця" м . Х-в

до  Національна комісія регулювання електроенергетики України

про визнання противоправною та скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19.10.2006р. за № 1347 "Про накладення штрафу на Південну залізницю за порушення ліцензійних умов з постачання і передачі електричної енергії".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2006 року було відкрите провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Сторони на стадії підготовчого провадження не надали узгодженого клопотання про примирення, судом не було отримано заяви позивача про відмову від адміністративного позову, а також заяви відповідача про визнання адміністративного позову.

Суд у підготовчому засіданні провів усі необхідні дії для підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ст. 111 КАС України, а саме з"ясував, які докази надали сторони в обгрунтування позовних вимог та заперечень на позов; з"ясував питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначів факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати; з"ясував, якими доказами сторони можуть обгрунтувати свої доводи чи заперечення та інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.12.2006 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11.12.2006 року відповідачем було подано до суду клопотання про призначення колегіального розгляду справи у зв’язку зі складністю спору.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області від 13.12.2006 року було задоволено клопотання відповідача та призначено для розгляду справи колегію суддів у складі головуючого судді Шарко Л.В., суддів Прохорова С.А. та Кононовой О.В.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області від 15.12.2006 року у зв’язку з лікарняним судді Шарко Л.В. було залучено до розгляду справи суддю господарського суду Хачатрян В.С. та призначено для розгляду справи колегію суддів у складі головуючого судді Прохорова С.А., суддів Кононовой О.В. та Хачатрян В.С.

22.01.2007 року відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в якому проти позову заперечує в повному обсязі з мотивів викладених у запереченні та просить суд в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, з мотивів викладених у запереченні, та просить суд в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи документи в їх сукупності, дійшла висновку щодо необгрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог через наступне:

Позивач просить господарський суд визнати протиправною та скасувати Постанову Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19.10.2006р. за № 1347 "Про накладення штрафу на Південну залізницю за порушення ліцензійних умов з постачання і передачі електричної енергії" через невідповідність її вимогам діючого законодавства.

По-перше, твердження позивача, щодо невідповідності спірної постанови статті 27 Закону України „Про електроенергетику", пунктам 2, 4 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської, діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 року № 1312, пунктам 4-6, 39 Порядку застосування санкцій за порушення законодавства про електроенергетикуу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 №1139 та частині другій статті 241 Господарського кодексу України, спростовуються наступними нормами чинного законодавства України.

Відповідно до положень статей 1, 11, 12 Закону України „Про електроенергетику", а також пункту 3, 4 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 14.03.1995 року № 213/95 (в редакції Указу Президента України від 21.04.1998 року № 335/98), НКРЕ є органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці, до компетенції якого належить видача суб'єктам підприємницької діяльності ліцензій на виробництво, передачу та постачання електричної енергії; здійснення безперешкодно перевірок дотримання умов ліцензованої діяльності; контроль за додержанням ліцензіатами умов та правил здійснення ліцензованої діяльності і застосування до них відповідних санкцій за їх порушення.

НКРЕ також регулює діяльність суб'єктів природних монополій у сфері електроенергетики та господарюючих суб'єктів, які діють на суміжних ринках, а також виконує інші функції відповідно до законодавства.

Відповідно до положень статей 239, 241 Господарського кодексу України (далі -ГКУ) адміністративно-господарські санкції, одним з видів яких є адміністративно-господарський штраф, можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 24 Закону України „Про електроенергетику" визначено, що у разі порушення енергопостачальником, який здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, умов і правил здійснення ліцензованої діяльності з постачання електричної енергії та інших обов'язків, передбачених цим Законом, враховуючи зобов'язання щодо забезпечення захисту прав споживачів електричної енергії та проведення розрахунків за закуплену енергопостачальником електричну енергію, а також із суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює передачу належної енергопостачальнику електричної енергії, Національна комісія регулювання електроенергетики України застосовує до такого енергопостачальника санкції, однією з яких визначений штраф.

Відповідно до частини третьої статті 27 цього Закону та абзацу третього пункту 2 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 № 1312, (далі Положення) суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за правопорушення є електроенергетиці порушення умов ліцензій у вигляді штрафу у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, під час розгляду справи спростовані твердження позивача, що в акті Харківського територіального представництва НКРЕ від 15.09.2006 року № 27 та в постанові НКРЕ від 19.10.2006 року № 1347 не вказано, які умови ліцензій порушені (ліцензія ПС № 0310 від 03.09.1997 року - на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та ПР № 0035 від 04.06.1997 року - на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами).

Господарським законодавством, а саме, статтею 14 ГКУ, врегульовано питання ліцензування у господарській діяльності. Так, згідно з вимогою частини першої вказаної статті ліцензування визначено одним із засобів державного регулювання у сфері господарювання, спрямованого на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання - ліцензіата на провадоісення зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються законом.

Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються Законом України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності".

Згідно з статтею 2 даного Закону дія Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності" поширюється на всіх суб'єктів господарювання. При цьому, ліцензування банківської діяльності, діяльності з надання фінансових послуг, зовнішньоекономічної діяльності, ліцензування каналів мовлення, ліцензування у сфері електроенергетики та використання ядерної енергії, ліцензування у сфері освіти, ліцензування у сфері інтелектуальної власності, виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, у сфері телекомунікацій здійснюється згідно з законами, що регулюють відносини у цих сферах.

Статтею 13 Закону України „Про електроенергетику" врегульовано питання ліцензування в електроенергетиці, відповідно до якої спеціальний дозвіл (ліцензія) на здійснення діяльності з виробництва, передачі та постачання електричної енергії видається НКРЕ. Ліцензія видається окремо на кожний вид діяльності відповідно до інструкції, умов і правил здійснення окремих видів діяльності, що затверджуються НКРЕ.

Таким чином, ліцензування господарської діяльності, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері електроенергетики, здійснюється на підставі Закону України „Про електроенергетику".

Отже, Умови та Правила здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджені постановою НКРЕ від 13.06.1996 року № 15/1, Умови та Правила здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, затверджені постановою НКРЕ від 13.06.1996 року № 15, Інструкція про порядок видачі ліцензій Національною комісією регулювання електроенергетики на здійснення окремих видів підприємницької діяльності, затверджена постановою НКРЕ від 06.10.1999 року № 1305, прийняті на виконання вимог вказаного Закону, тому їх виконання ліцензіатами НКРЕ є обов'язковим.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що набуття суб'єктом господарської діяльності правового статусу „ліцензіат" з відповідного виду ліцензованої діяльності у сфері електроенергетики (в даному випадку з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами) вимагає від такого суб'єкта обов'язкового дотримання ліцензійних умов.

При цьому, в Акті про планову перевірку додержання ліцензіатом законодавства про електроенергетику та ліцензійних умов від 15.09.2006 року № 27 (далі -Акт перевірки), а також у спірній постанові НКРЕ, чітко передбачено, які положення Ліцензійних умов порушені, оскільки відповідно до чинного законодавства, ліцензія є документом державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов.

Крім того, ліцензіат визначений як суб'єкт підприємницької діяльності, зареєстрований відповідно до умов державної реєстрації, який отримав ліцензію і має право займатися зазначеним у ліцензії видом підприємницької діяльності та зобов'язаний дотримуватися ліцензійних умов і виконувати рішення НКРЕ (пункти 1.4. вищезазначених Ліцензійних умов).

Стосовно невідповідності висновків спірної постанови НКРЕ змісту порушень, зафіксованих в Акті перевірки від 15.09.2006 року № 27, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до пункту 7 Положення рішення про накладення штрафу приймається на підставі акта перевірки суб'єкта господарської діяльності, складеного посадовими особами НКРЕ.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування санкцій за порушення законодавства про електроенергетику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 року № 1139 (далі - Порядок) підставою для застосування санкцій можуть бути результати здійснення НКРЕ та її регіональними представництвами перевірок діяльності енергопостачальників.

15 вересня 2006 року представниками Харківського територіального представництва НКРЕ було проведено планову перевірку додержання ліцензіатом - Статутне територіально-галузеве об'єднання "Південна залізниця" -законодавства про електроенергетику та ліцензійних умов з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, та постачання електричної енергії за регульованим тарифом. Результати даної перевірки оформлені актом контрольної перевірки від 15 вересня 2006 року № 27, в якому відповідно до чинного законодавства зафіксовані виявлені порушення.

За результатами проведеної перевірки НКРЕ було прийнято постанову від 19.10.2006 року № 1347 "Про накладення штрафу на Південну залізницю за порушення ліцензійних умов з постачання і передачі електричної енергії".

У спірній постанові чітко зазначені порушення, які допущенні ліцензіатом, з посиланням на порушені пункти Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, затверджених постановою НКРЕ від 13.06.1996 року № 15 та Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ від 13.06.1996 року № 15/1 (пункти 3.1.1, 3.5.1 та пункти 2.7, 3.1.1, 3.4.1. відповідно), якими визначено, що ліцензіат повинен закуповувати електроенергію на Оптовому ринку електроенергії, повинен надавати НКРЕ звітність, передбачену Мінфіном та Держкомстатом, та додаткову звітність з ліцензованої діяльності, визначену НКРЕ в установленому порядку та повинен діяти згідно із законодавством України та нормативно-технічними документами.

Разом з цим, слід також зазначити, що положеннями розділу другого Регламенту Національної комісії регулювання електроенергетики України, затвердженого постановою НКРЕ від 14.02.2000 року № 133, визначено, що виключно на пленарних засіданнях Комісії розглядаються питання зі справ про порушення умов ліцензій та застосування санкцій до ліцензіатів у разі невиконання умов та правил здійснення ліцензованої діяльності. Рішення, прийняті на пленарному засіданні, оформлюються постановами (пункт 76 Регламенту).

Таким чином, наведе повністю спростовує висновки позивача стосовно відсутності у НКРЕ підстав для винесення спірної постанови.

Відповідно до санкцій та вимог НКРЕ щодо усунення порушень вищезазначених Ліцензійних умов суперечать частині першій статті 238 Господарського кодексу України, суд вважає зазначити наступне:

Твердження Позивача, що згадані Ліцензійні умови не є законодавчими актами є цілком вірним, але помилковими при наведеному суб'єктивному висновку щодо невідповідності дій НКРЕ положенням частини першої статті 238 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Слід відмітити, що аналіз чинного господарського законодавства та законодавства України в цілому дає підстави для зазначення про відсутність визначеного поняття „правила здійснення господарської діяльності".

З іншого боку, чинним законодавством, зокрема Законом України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності" визначається поняття „ліцензійних умов". Так ,відповідно до етапі 1 вказаного Закону ліцензійні умови - установлений з урахуванням вимог законів вичерпний перелік організаційних, кваліфікаційних та інших спеціальних вимог, обов'язкових для виконання при провадженні видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Отже, на підставі проведеного аналізу, НКРЕ дотримується позиції, що в контексті частини першої статті 238 Господарського кодексу України передбачене словосполучення „правила здійснення господарської діяльності" не розуміється в значенні поняття „ліцензійні умови", визначеному чинним законодавством України.

Тому, керуючись вищевикладеними вимогами законодавства, а саме: статтями 11-13, 24, 27 Закону України „Про електроенергетику", НКРЕ застосувала до Позивача санкцію, встановлену Законом, за порушення Ліцензійних умов.

Також, суд вважає за необхідне відмітити наступне стосовно невідповідності чинному законодавству викладених в Акті перевірки та спірній постанові порушень Ліцензійних умов:

Щодо порушень пункту 2.7 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом в частині не закупівлі Позивачем електроенергії на Оптовому ринку електричної енергії України.

Відповідно до положень статті 15 „Про електроенергетику" купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, а також на вітроелектростанціях, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії (крім електричної енергії, виробленої на теплоелектроцентралях, які входять до складу енергопостачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності), та весь ЇЇ оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України.

Електрична енергія продається та купується за Правилами оптового ринку електричної енергії України; всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії;

Пунктом 2.7 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом передбачено, що ліцензіат повинен закуповувати електроенергію на Оптовому ринку електричної енергії України відповідно до умов його діяльності та здійснювати належне проведення розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії.

Ліцензіат укладає договір купівлі-продажу електричної енергії з оптовим постачальником електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Оскільки, Позивач закуповує електричну енергію не в ДП „Енергоринок" (Оптовий постачальник електричної енергії), а в п'яти обленерго, на території яких знаходяться підрозділи Позивача, а також в ЗАТ ТЕЦ-3 та ТОВ ГазЕнерго, це свідчить про порушення вищезазначених вимог Закону та пункту 2.7 зазначених Ліцензійних умов.

Щодо порушення пункту 3.1.1 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом в частині ненадання відомчої статистичної звітності.

Пунктом 3.1.1 зазначених Ліцензійних умов визначено, що ліцензіат повинен надавати НКРЕ звітність, передбачену Мінфіном та Держкомстатом України та додаткову звітність з ліцензованої діяльності, визначену НКРЕ в установленому порядку.

При цьому відповідно до положень постанови НКРЕ від 23.11.2005 року № 1044 "Про затвердження форм звітності НКРЕ", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.02.2006 року за № 179/12053, згідно з Законами України "Про природні монополії", "Про електроенергетику", "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", "Про теплопостачання", "Про державну статистику", Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 21.04.1998 року № 335 (із змінами та доповненнями), з метою впорядкування, заповнення та надання ліцензіатами форм звітності НКРЕ затвердила форми звітності НКРЕ та інструкції щодо їх заповнення для суб'єктів підприємницької діяльності -ліцензіатів НКРЕ, які мають надавати НКРЕ суб'єкти підприємницької діяльності, що одержали в НКРЕ ліцензії на здійснення діяльності, зокрема, з постачання електроенергії за регульованим тарифом; з передачі електроенергії місцевими (локальними) електромережами, та інших видів діяльності.

При цьому, відповідно до пункту 4 цієї постанови територіальним представництвам НКРЕ уповноважені здійснювати контроль за дотриманням ліцензіатами вимог інструкцій щодо заповнення форм звітності та термінів надання їх до НКРЕ..

Щодо порушення пункту 3.4.1 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом та пункту 3.5.1 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами в частині дотримання законодавства України та інших нормативних документів, зокрема, статті 15 -1 Закону України "Про електроенергетику" щодо порядку проведення розрахунків на оптовому ринку електроенергії та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 року № 1357, якими визначено Типовий договір про користування електричною енергією.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про електроенергетику" серед основних завдань НКРЕ є розроблення та затвердження правил користування електричною енергією. На виконання вимог зазначеного Закону були розроблені Правила користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 року № 1357. Відповідно до пункту 3 зазначених Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Відповідно до наданих повноважень, розглянувши на відкритому засіданні питання порушення Позивачем ліцензійних умов з постачання і передачі електроенергії, НКРЕ прийнято законне та мотивовано обгрунтоване рішення.

Також згідно з пунктом другим Роз'яснення Вищого господарського суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

НКРЕ при прийнятті постанови від 19.10.2006 року № 1347 „Про накладення штрафу на Південну залізницю за порушення ліцензійних умов з постачання та передачі електричної енергії", яку оскаржує Позивач, діяла в межах своєї компетенції та повноважень, наданих НКРЕ Законом України „Про природні монополії", „Про електроенергетику", Указом Президента України від 21.04.1998 року № 335 „Питання Національної комісії регулювання електроенергетики України", з урахуванням фактичних обставин справи, що мали значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає позивачем не доведено порушення своїх прав з боку відповідача, позовні вимоги позивача колегія суддів вважає  необгрунтованими, такими, що не підтверджуються наданими до матеріалів справи документами та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне судові витрати залишити на позивача.

Керуючись статтями  49, 51, 158, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України ,Конституцією України, Законом України „Про електроенергетику", Роз'яснення Вищого господарського суду України №02-5/35 від 26.01.2000 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обгрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне окарження ухвали суду першої інстанції подається  протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення ухвали у повному обсязі – з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про   апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскраження.

Ухвала суду першої інстанції, якщо не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення  строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом, ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Повний текст постанови складено та підписано 26.02.2007 року о 17:00.

Головуючий суддя                                                                     Прохоров С.А.

суддя           Хачатрян В.С.

суддя           Кононова О.В.