ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.
Справа № 13/105-06-3608А

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

судді-доповідача Жекова В.І.,

суддів Картере В.І., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Буравльова О.М.,

за участю представників сторін від 03.04.2007 р.

від позивача - Аверін Б.О., РезніченкоН.М., Зайцев С.М.

від відповідача –Шуваєва А.В., Попова В.В., Шипачова О.В., Чибатюк І.В.

розглянула апеляційну скаргу

Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими

платниками податків у м. Одесі

на постанову господарського суду Одеської області

від  11.01.2007р.

у справі № 13/105-06-3608А

за позовом ДП „Одеська залізниця”

до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими

платниками податків у м. Одесі

про визнання частково нечинним податкового повідомлення - рішення.

Розгляд справи згідно із приписами п.6 Розділу VІІ та ст.17 КАС України здійснено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.02.2007р., яка надіслана учасникам процесу 19.02.2007р., розгляд апеляційної скарги призначено на 03.04.2007 р., тобто, сторони повідомлені про дату, час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно із приписами ст.160 КАС України у судовому засіданні від 03.04.2007 р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

27.03.2006р. ДП „Одеська залізниця” звернулось до господарського суду Одеської області із позовом та уточненнями до нього про скасування рішення СПДІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі від 13.03.2006р. №/0 в частині донарахування податку на прибуток у сумі 4453058грн. і застосування штрафних санкцій у сумі 4453058грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 11.01.2007р. (суддя Панченко О.Л.) адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, спеціалізована Державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Одесі звернулась до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову від 11.01.2007 р. визнати нечинною і закрити провадження у справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ДП „Одеська залізниця” просить постанову господарського суду Одеської області від 11.01.2007 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Одесі без задоволення, оскільки вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято відповідно до обставин справи та вимог чинного податкового законодавства.

Розглянувши матеріали справи, у відкритому судовому засіданні, вислухавши пояснення представників сторін, та проаналізувавши правильність застосування судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

СДПІ по роботі з великими платниками податків в Одеській області, правонаступником якої є СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, була проведена планова документальна перевірка ДП “Одеська залізниця” з питання дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2003р. по 30.06.2005р.

За результатами здійсненої перевірки контролюючим органом було складено акт перевірки від 03.03.2006р. № 102/13-32.1/01071315/11.

З наведено акту перевірки вбачається, що контролюючим органом під час перевірки встановлено порушення збоку підприємства вимог п. п. 4.1.1 п. 4.1, абз. 1 п. п. 4.2.15 п. 4.2 ст. 4, п. п. 5.2.1, абз. 1 п. п. 5.2.5, п. п. 5.2.10  п. 5.2, абз. 3 п. п. 5.3.1, абз. 1 п. п. 5.3.3, абз. 4 п. п. 5.3.9 п. 5.3, абз. 1 п. 5.4.6, абз. 1, 2, 13, 15 п. п. 5.4.8, п. п. 5 п. п. 5.4.10 п. 5.4, п. п. 5.6.1 п. 5.6, п. п. 5.7.1 п. 5.7, абз. 2 п. 5.9  ст. 5, п. п. 8.1.1, абз. 1, 2, 3 п. п. 8.1.2, абз. 1 –8 п. п. 8.1.4 п. 8.1, абз. 1 –4 п. п. 8.2.2 п. 8.2, абз. 1 –п. п. 8.3.1 п. 8.3, п. п. 8.4.1, п. п. 8.4.4 п. 8.4 ст. 8, абз. 1 –3 п. п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від  22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями), а саме: за перевіряємий період позивачем занижено валові доходи, завищено валові витрати та завищено суму амортизаційних відрахувань, що призвело до заниження податку на прибуток.

За результатами здійсненної перевірки контролюючим органом підприємству донараховано податок на прибуток у сумі 4599660 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 4599660 грн., та відповідно прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.03.2006р. № /0.

Не згода ДП „Одеська залізниця” із прийнятим податковим повідомленням рішенням стало підставою його звернення до господарського суду із відповідним позовом, який господарським судом було задоволено повністю.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновками наведеними в оскаржуваному судовому рішенні, а відтак не погоджується із доводами наведеними в апеляційній скарзі виходячи із наступного.

Так, в акті перевірки контролюючим органом зазначено про порушення підприємством вимог п. 5.9 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від  22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями), структурними підрозділами залізниці, а саме: Одеською дистанцією електропостачання та Дорожньо –механічними майстернями занижено валові доходи у сумі 2072800 грн. внаслідок неправильного визначення приросту (убутку) балансової вартості товарів, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції.

Між тим, відповідно до вимог п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” із змінами та доповненнями, платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих що підлягають амортизації, та інших паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, втрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яки включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Платником податку на прибуток, одержаного від господарської діяльності залізничного транспорту, згідно до вимог  п. 2.2. ст. 2 наведеного Закону є Управління залізниці.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, до структури Залізниці входить понад 160 структурних відокремлених підрозділів, діяльність яких направлена на забезпечення єдиного технологічного процесу залізничних перевезень.

Структурні підрозділи Залізниці спеціалізуються на виконанні один одному робіт (послуг) у межах Залізниці, а саме проведення поточного, капітального ремонту) колії; ремонту рухомого складу; поточного та капітального ремонту пристроїв тягового електропостачання; ремонту та монтажу електрокозлових кранів для залізничного транспорту, забезпечення зв'язку.

Вищезазначені роботи (послуги) виконуються в межах однієї юридичної особи - залізниці, та безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю залізниці.

Порядок відображення внутрішнього переміщення товарів, робіт (послуг) у межах залізниці доведено всім структурним підрозділам листом від 11.06.2003р. № НФ-10/144, який забезпечує достовірність показників валових витрат по рядку 04.1. (без урахування внутрішнього обігу) зведеній декларації про прибуток.

Вказаним листом Укрзалізниця надає рекомендації структурним підрозділам щодо відображення в декларації про прибуток відповідно до норм Закону України   „Про  оподаткування прибутку підприємств”.

За вимогами п. 1, 2, 3, 4 Указу Президента „Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” від 03.10.1992р. №493/92, лист  фінансово-економічної служби залізниці не реєструється в Міністерстві юстиції України, оскільки останній не є нормативно-правовим  актом  і має лише рекомендованих характер в межах підприємства.

Як вбачається з акту перевірки структурні підрозділи, які виконували роботи (послуги) для інших структурних підрозділів, акумулювали витрати за елементами: заробітна плата, внески на загальнообов'язкове пенсійне та соціальне страхування, матеріальні витрати, амортизація, паливо, електроенергія, інші витрати та передавали ці витрати структурним підрозділам - замовникам цих послуг. У податковому обліку понесені структурним підрозділом витрати на виконання робіт (послуг) для інших структурних підрозділів не відноситься до складу валових витрат. Про це свідчить виключення зі складу валових витрат вартості виконаних послуг у  повному обсязі з  урахуванням матеріалів по рядку 04.1. „Витрати на придбання товарів (робіт, послуг)” декларації з податку на прибуток із знаком „мінус”.

Структурний підрозділ - замовник відображує вартість отриманих робіт (послуг) у складі валових витрат п. рядку 04.1. „Витрати на придбання товарів (робіт, послуг)” податкової декларації.

Отже, оскільки вартість матеріалів у складі виконаних робіт включені залізницею до складу валових витрат і використані у господарській діяльності залізниці для забезпечення єдиного транспортного процесу, такі матеріали повинні приймати участь на підставі п. 5.9. у розрахунку приросту (убутку) матеріалів на складах, у незавершеному виробництві і залишках готової продукції.

На думку СДПІ вартість запасів, яка увійшла до собівартості робіт, виконаних Одеською дистанцією електропостачання, Дорожньо-механічними майстернями, іншими структурним підрозділам залізниці в процесі господарської діяльності - є використанням запасів у негосподарській діяльності.

Між тим, відповідно до вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат відноситься сума будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Якщо підприємство здійснює придбання запасів, включає їх вартість до складу валових витрат, але в подальшому використовує не у господарській діяльності - то вартість таких запасів дійсно виключається із залишків балансової вартості запасів.

Наявні у справі матеріали свідчать, що у даному випадку матеріали вартістю 2072,8 тис. грн. були використанні для виконання робіт, пов'язаних з господарською діяльністю залізниці, а наявний у справі акт перевірки  не доводить, що підприємством здійснювалось використання  матеріалів на інші напрямки крім виробничих.

Порушуючи п. 1.7, п. 2.3.2. Порядку оформлення результатів не виїзних документальних, виїзних планових і позапланових перевірок з питань дотримання податкового валютного і іншого законодавства, затвердженого наказом ДПАУ від 10 серпня 2005р. в акті СДПІ від 03.03.2005р №102/13-32.1/01071315/11, контролюючим органом безпідставно без додатку розрахунків, переліку первинних документів, інших доказів виявлених порушень, зроблено висновок про невиробниче використання матеріалів у розмірі 2072.8 тис. грн.. Таким чином, висновок про заниження валового доходу по структурним підрозділам Одеській дистанції електропостачання, Дорожньо-механічним майстерням у сумі 2072,8 тис. грн. є не доведеним.

В розділі 2.1 акту перевірки контролюючим органом зазначено, що структурним підрозділом Пасажирський вокзал Миколаїв занижено валовий доход за 2004р. у сумі 7000грн; структурним підрозділом Дорожні механічні майстерні занижено валові доходи отримані від надання послуг стороннім організаціям у розмірі 18600 грн., при цьому акт перевірки не містить жодного посилання про дослідження контролюючим органом первісних документів платника податків в порушення вимог п. 1.7. п. 2.3.2. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютною та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року №327, за яким, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Також, в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що в порушення вимог п. п. 5.4.6 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) підприємством до складу валових витрат неправомірно віднесено страховий платіж за договором страхування залізничного транспорту № ОД/НФ–04-160-НЮ від 27.02.2004р. у сумі 708852 грн., перерахований ЗАТ “СК “Егіда”, у частині добровільного страхування 534 цистерн, переданих ДТЕП “Інтертранс”. В порушення вимог п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) підприємством до складу валових витрат віднесені витрати, не пов’язані з основною діяльністю підприємства (охорона санаторію –профілакторію) у сумі 120201 грн.

Між тим, контролюючим органом при здійсненні перевірки та дослідженні первинних документів підприємства не  взято до уваги, що страховий платіж у сумі 708852 грн. по переданим ДТЕП “Інтертранс” цистернам, а також витрати у сумі 120201 грн. по оплаті послуг по охороні санаторію –профілакторію не віднесено підприємством до складу валових витрат.

Фактично витрати по оплаті послуг по охороні санаторію-профілакторію в бухгалтерському обліку фінансово-економічної служби відображено проводкою Дт 68.33 Кт 31.01., тобто витрати передані Службі будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, і не віднесені до складу витрат періоду в бухгалтерському обліку, а також не віднесені до складу валових витрат в податковому обліку.

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо завищення валових витрат на 120201,0 грн. по фінансово-економічній службі не підтверджено даними податкового обліку підприємства, а відтак висновок СДПІ в цій частині є помилковим.

Підпунктом 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зі змінами та доповненнями встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Таким чином, контролюючим органом необґрунтовано зроблено висновок про завищення валових витрат в сумі 708852,0 грн., а також в порушення пп. 4.2.2 п. 4.2. ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зі змінами та доповненнями, пп. 5.4.6., 11.2.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не відображено заниження валових витрат із добровільного страхування майна в 2004 році в сумі 29791148,0 грн.

З акту перевірки також вбачається, що по Службі Дорожній фізкультурно –спортивний клуб “Локомотив”, контролюючим органом також встановлено завищення скоригованої суми валових витрат у розмірі 8000 грн. по платі за землю, нарахованій у 1 кварталі 2004р. –3000 грн., в 4 кварталі 2004р. –5000грн., яку слід було відкоригувати в декларації по податку на прибуток в частині сум сплачених (нарахованих) податків, зборів (обов’язкових платежів) у 2 кварталі 2005р., як надану пільгу по земельному податку. Між тим, нормами чинного  податкового законодавства не встановлено право проведення коригування валових витрат у разі зайво сплаченої суми податків до бюджету.

Актом перевірки встановлено також порушення підприємством вимог п. п. 8.3.1 п. 8.3 ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями), а саме підприємством завищена сума амортизаційних відрахувань по фінансово –економічній службі на 12209000 грн., по службі вагонного господарства на 1988100 грн. у зв’язку з тим, що в декларації по податку на прибуток, відображається сума амортизації по вантажним вагонам та контейнерам, не фактично нарахована в податковому обліку, а перерозподілена  Укрзалізницею.

Між тим, Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств” враховано окремі особливості оподаткування діяльності підприємств залізничного транспорту, в т.ч. щодо необхідності і доцільності перерозподілу доходних надходжень у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Зазначені доходні надходження з перевезення вантажів, одержані за участю парка вантажних вагонів приписки всіх залізниць, але фактично такі вагони за потребами використовуються в діяльності кожної залізниці, незалежно від їх приписки. З метою об’єктивного визначення витрат від здійснення перевезень вантажів (одержання доходних надходжень) в Укрзалізниці здійснюється моніторинг фактичного використання вантажних вагонів в кожній із залізниць. В залежності від цього і перерозподіляється бухгалтерська амортизація, нарахована за місцем приписки таких вагонів, для визначення фактичних бухгалтерських витрат кожної залізниці. З метою встановлення об’єктивних податкових результатів з діяльності по перевезенню вантажів, податкову амортизацію таких вагонів, нараховану у кожній залізниці, необхідно перерозподіляти між залізницями залежно від їх участі у єдиному перевізному процесі. При цьому забезпечується дотримання загальної суми нарахованої податкової амортизації в цілому по Укрзалізниці.

Відповідно до вимог п. п. 2.2.5 п. 2 Порядку економічних взаємовідносин на залізничному транспорті України, затвердженого наказом Укрзалізниці від 03.07.2000р. № 251-Ц, залізниці, на балансі яких ураховуються вантажні вагони і контейнери, нараховану в податковому обліку суму амортизації до 25 числа поточного місяця, повідомляють телеграфом у Головне управління вагонного господарства Укрзалізниці. Укрзалізниця, загальну суму нарахованої в податковому обліку амортизації, розподіляє між залізницями пропорційно питомій вазі у розрахунковому парку вантажних вагонів і контейнерів та телеграфом доводить залізницям у термін до 5 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з вимогами  п. п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) під терміном “основні фонди” слід розуміти матеріальні цінності, що використовуються у виробничій діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 грн. і поступово зменшується у зв’язку з фізичним або моральним зносом.

Враховуючи наведене, а також те, що вантажні вагони та контейнери, які знаходяться на балансі інших залізниць, та увійшли до робочого парку вагонів і контейнерів Одеської залізниці, використовуються підприємством у господарській діяльності для забезпечення єдиного технологічного процесу залізничних перевезень, перерозподіл амортизації між залізницями не впливає на суму сплаченого до бюджету податку на прибуток в цілому по Укрзалізниці, позивач має право суму амортизаційних відрахувань, перерозподілених Укрзалізницею пропорційно питомій вазі у робочому парку вантажних вагонів та контейнерів, віднести на зменшення скоригованого валового доходу.

Такий висновок кореспондується листом ДПА України від 30.10.2006р. №12304/6/15-0316.

Отже, дослідивши наявний у справі акт перевірки, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що планова документальна перевірка контролюючим органом проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку проведення та оформлення результатів перевірки, а саме наказ ДПА України від 10.08.05р. № 327 „Про затвердження порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.05р.за №925/11205. Відповідно до вимог якого, акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб’єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб’єктами господарювання.

Відповідно до вимог пункту 1.7 статті 1 Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджує наявність зазначених фактів.

В розділі „валовий доход”, „валові витрати” „проблемні питання” акту перевірки від 03.03.2006р. не міститься даних обов’язковість яких вимагається вищенаведеними нормативними актами, а відтак висновки акту, які зроблено на підставі припущень, та не підтверджені встановленими законом доказами не дають у даному випадку контролюючому органу правових підстав щодо нарахування податку та застосування штрафних санкцій до платника податків.

Крім того, враховуючи вимоги наведені скаржником в апеляційній скарзі про визнання нечинною оскаржувану постанову та закриття провадження у справі на підставі п. 5 ст. 198 КАС України, контролюючий орган враховуючи вимоги п.2 ст. 203 КАС України самостійно визнав протиправність прийнятого податкового повідомлення - рішення, оскільки відповідно до вимог п.2 ст. 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Отже, оскільки контролюючим органом визнано правомірність судового рішення яке оскаржується, проте не наведені обставини які є підставою для закриття провадження у справі, підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до вимог п.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він  заперечує проти адміністративного позову.

Відтак оскаржуване судове рішення є цілком обґрунтованим, прийнятим відповідно до обставин справи, вимог чинного податкового законодавства, а тому підстави для його зміни , або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.160,162,195,196,198,200,205,206 КАС України,

колегія суддів

Ухвалила:

Постанову господарського суду Одеської області від 11.01.2007р. зі справи № 13/105-06-3608А - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала в порядку ст.254 КАС України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач

В.І. Жеков

Судді

В.І. Картере

В.Т. Пироговський