ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.07.07 р.                                                                               Справа № 44/177

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „ЄВРОЦЕМЕНТ груп-Україна” (представник до судового засідання не з’явився), до товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельний будинок” (представник Новіков В.В., довіреність № 01/100 від 15.06.07 року), про стягнення суми заборгованості за поставлений товар з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 8’613,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „ЄВРОЦЕМЕНТ груп-Україна” (далі – Продавець) звернулося до суду з позовом про стягнення суми боргу (з урахуванням залізничного тарифу) за поставлений товар 13’450,96 грн., трьох процентів річних 108,34 грн. та інфляційних 53,80 грн. до товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельний будинок” (далі – Покупець). Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на неналежному виконанні та простроченні Покупцем грошового зобов’язання, яке виникло з поставки позивачем шлакопортландцементу ШПЦ ІІІ/А-400 (далі – Товар) за договором № ЕЦГ-К/18/01.07 від 11.01.07 року (далі – Договір).

Представник позивача до останнього судового засідання не з’явився (висунувши клопотання про розгляд справи без його участі), натомість в попередніх судових засіданнях підтримав позовні вимоги та в порядку статті 22 ГПК України зменшив позовні вимоги, остаточно залишивши вимоги щодо стягнення боргу 8’450,96 грн., інфляційних 96,06 грн. та трьох процентів річних 66,08 грн.

Представник відповідача зазначив, що неможливо встановити, за яким саме договором здійснювалися розрахунки між сторонами - № ЕЦГ-К/18/01.07 або № ЕЦК-К/66/10.05, тому розрахунок боргу є невірним, визнав позов в частині стягнення основного боргу 8’450,96 грн. та заперечив проти стягнення з відповідача санкцій та судових витрат, зазначаючи на добросовісності виконання відповідачем зобов’язань та можливість досудового врегулювання спору мирним шляхом.

На вимогу суду сторони здійснили звірення взаєморозрахунків у спірних правовідносинах та склали два акти звірення, згідно яких станом на 18.06.07 року за договором № ЕЦК-К/66/10.05 між сторонами сальдо є нульовим, наразі за договором № ЕЦГ-К/18/01.07 кредиторська заборгованість Покупця складає 8’450,96 грн.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Продавця підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Оцінивши зміст Договору, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Таким чином, в силу статті 712 ЦК України, статті 265 ГК України та пунктів 1.1, 2.1.1, 3.1 і 5.3 Договору, а також специфікації № 1 від 11.01.07 року, Продавець зобов’язався передати у власність Покупця Товар вартістю 246’024 грн. на умовах поставки FCA, а Покупець зобов’язався прийняти продукцію та сплатити Продавцю за нього грошові кошти попередньою оплатою не пізніше 3 банківських днів з моменту пред’явлення рахунку. У відповідності до умов free carrier (FCA) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року Продавець здійснює поставку товару, шляхом передання призначеному Покупцем перевізнику у названому місці.

За умовами пунктів 5.1 та 5.3 Договору, Покупець відшкодовує Продавцеві вартість транспортних витрат.

Надання Продавцем Покупцеві Товару 196 тон підтверджується залізничними квитанціями №№ 49375272, 49186179 та 49186067. Докази незгоди відповідача з належністю виконання позивачем своїх зобов’язань по Договору – суду не надавалися.

Вартість проданого Товару становить 83’007,84 грн., про що свідчать рахунки-фактури № ЕЦГ-К/ від 19.01.07 року, ЕЦГ-К/ від 03.02.07 року та ЕЦГ-К/ від 17.02.07 року, а також акт звірення розрахунків за Договором від 18.06.07 року.

Відповідачем частково виконане грошове зобов’язання за Договором на суму  74’556,88 грн., про що свідчить зміст позовної заяви, арифметичні розрахунки, акт звірення розрахунків та копії банківських виписок.

Оплата поставленого Товару згідно пункту 5.3 Договору має здійснюватися у вигляді перерахування коштів протягом трьох банківських днів з моменту вручення рахунку (у тому числі рахунку-фактури), таким чином, грошове зобов’язання Покупця на суму 83’007,84 грн. виникло 22.02.07 року.

З огляду на наведене, грошове зобов’язання Покупця перед Продавцем на суму 8’450,96 грн. на момент прийняття рішення суду – не виконане, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Прострочення Покупцем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми за весь час прострочення, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, який перевірено судом, три проценти річних з простроченої суми за період з 10.04.07 року до 18.06.07 року становлять 66,08 грн., тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Втім, при здійсненні розрахунку інфляційних 96,06 грн. за період з 10.04.07 року до 18.06.07 року відповідач помилково включив у розрахунок нарахування інфляційних за червень 2007 року у розмірі 21,36 грн., оскільки на момент прийняття рішення офіційні дані щодо індексу інфляції за червень 2007 року що не були оприлюднені, з огляду на що суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги в цій частині, в сумі 74,70 грн.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Покупцем умов Договору, а також порушення норм ЦК України та ГК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст.525-526, 549-550, 625 та 712 ЦК України, ст.264-271 ГК України,  керуючись ст.ст.1, 22, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „ЄВРОЦЕМЕНТ груп-Україна” до товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельний будинок” про стягнення суми заборгованості за поставлений товар з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 8’591,74 грн. В решті позовних вимог – відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельний будинок” на користь відкритого акціонерного товариства „ЄВРОЦЕМЕНТ груп-Україна” суму боргу та санкцій у розмірі 8’591,74 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 117,70 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 85’91 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області