ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.

№ 2-2771/06

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Грека Б.М. -(доповідача у справі)

суддів :

Стратієнко Л.В., Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу

Апеляційного суду Рівненської
області від 14.11.06

у справі

№ 2-2771/06 Рівненського міського
суду

за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Київ”

про

визнання недійсними загальних
зборів

за участю представників від:

позивачів

ОСОБА_7 (дов. від 18.06.04),  ОСОБА_8 (дов. від 21.04.06)

відповідача

Садовський М.В. (директор)

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до Рівненського міського суду з вимогою про визнання
загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Київ” від
30.07.02 такими, що не відбулися та визнання рішень, прийнятих на загальних
зборах, недійсними.

В ході судового розгляду позивачі
уточнили позовні вимоги та просили скасувати державну реєстрацію Установчого
договору ТОВ “Київ”, Статуту ТОВ “Київ”, зареєстрованих Розпорядженням міського
голови

м. Рівне від 14.08.2002 на підставі
рішення зборів від 30.07.02. Позовні вимоги мотивовані тим, що збори учасників
товариства проведені з грубим порушенням норм законодавства.

Справа переглядалася судами
неодноразово. Рішенням Рівненського міського суду від 17.07.06 позовні вимоги
задоволено. Ухвалою  апеляційного суду
Рівненської області  від 14.11.2006 вказане
рішення залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1  залишена без задоволення. Суди дійшли
висновку, що позивачами доведено, що при проведенні зборів учасників допущено
порушення статуту та діючого законодавства, що регулює проведення зборів
учасників товариства в частині повідомлення про день, час і місце проведення зборів.

Скаржник ОСОБА_1 вважає ухвалу
необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням норм матеріального та
процесуального права з наступних підстав. Апеляційним судом Рівненської області
було розглянуто апеляційну скаргу за відсутності скаржника, який не був
належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Апеляційним
судом не дано оцінки обставинам, наведеним в скарзі про те, що суд першої
інстанції порушив порядок винесення рішення, зокрема в мотивувальній частині не
надано оцінки доказам, що є в матеріалах справи.

В порушення принципу змагальності,
рівності сторін та порядку отримання та дослідження доказів -судами не
витребувано оригінал довіреності у ОСОБА_9 згідно якої, остання представляла
інтереси учасників товариства. Суди безпідставно зробили висновок про те, що
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 використали підписи засновників, вчинені ними під час
реєстрації до початку зборів учасників. Судом неповно встановлені обставини, в
частині визначення  частки в статутному
фонді товариства. Неправильно досліджено доказ внесення до статутного фонду
товариства внеску в розмірі 6638,34 грн. за 13 виключених учасників.

Судами при вирішенні питання про
виключення учасника з товариства безпідставно взята за основу п.3.1 статуту в
редакції 1995 року, в той же час ст. 59 Закону України “Про господарські
товариства” встановлена імперативна норма -при вирішенні питання про виключення
учасника з Товариства  рішення вважається
прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють більш як 50%  загальної кількості голосів  учасників Товариства. Рішенням суду першої
інстанції фактично виключено скаржника зі складу учасників товариства, тим
самим позбавлено права власності на частку в статутному фонду Товариства.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи та дотримання судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
прийшли до висновку, що збори учасників товариства 30.07.02 були  проведені з порушенням діючого законодавства,
а саме п.3.1 Статуту товариства, ст. 58, 61, 64 Закону України “Про господарські
товариства”. Проте, такий висновок зроблено при
неповному встановленні всіх обставин по справі, що є наслідком порушення
основних засад судочинства: принципу змагальності, рівності сторін та порядку
отримання та дослідження доказів. Зазначені конституційні принципи закріплені в
пункті другому і четвертому частини третьої статті 129 Конституції України.
Забезпечення участі сторін та інших конституційних осіб у судовому процесі
покладається на апеляційний суд, який, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК
України, повинен належним чином повідомляти про час і місце судового засідання.

Відповідно до п.5 Прикінцевих
положень Закону України від 15.12.06 № 483-ІІ “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації
та корпоративних спорів”, касаційні скарги (подання) на судові рішення у
справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, підлягають
розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

На момент набрання чинності Законом
строк на касаційне оскарження, встановлений Цивільним процесуальним кодексом та
зазначений в ухвалі не закінчився, а  на
момент подання касаційної скарги не пропущений.

Відповідно до пункту другого
частини другої статті 11110 Господарського процесуального кодексу
України, розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якої із сторін,
не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням
норм процесуального права і в будь-якому випадку, підставою для скасування
рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду судом
касаційної інстанції.

Переглядаючи справу в апеляційному
перегляду, апеляційний суд Рівненської області в ухвалі від 14.11.06 зазначив,
що будь-яких доказів, що заслуговують на увагу та спростовують висновки,
встановлені місцевим судом,
скаржник  суду не надав. Окрім
того, в протоколі судового засідання (а.с. 249) зазначено, що ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явивсь. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. Але на
момент розгляду справи апеляційним судом в матеріалах справи були відсутні
будь-які докази, які б свідчили про повідомлення скаржника про час та місце
судового засідання.

Втім, до матеріалів справи долучено
лист з рекомендованим повідомленням апеляційного суду Рівненської області про
слухання справи, з якого вбачається, що скаржник не був повідомлений про час і
місце слухання, так як лист
рекомендований повернутий до апеляційного суду без відмітки про вручення
скаржнику ОСОБА_1 (а.с. 21-23, т. ІІ). Слід також зазначити, що даний лист
надійшов на адресу суду 01.12.06, а ухвалу прийнято 14.11.06, тому приймаючи
ухвалу, суд не мав відомостей про повідомлення скаржника про час та місце
судового засідання.

За таких обставин ухвала
апеляційного суду Рівненської області підлягає скасуванню як незаконна, а
справа передачі до апеляційного суду для здійснення апеляційного перегляду.

Під час розгляду справи
апеляційному суду слід врахувати викладене, всебічно і повно встановити
фактичні обставини справи, на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів
з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін і, залежно від встановленого,
правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні
правовідносини та ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від
14.11.06 скасувати, а справу направити до Львівського апеляційного
господарського суду для здійснення апеляційного
перегляду.

Головуючий - суддя
Б. Грек

Судді
Л. Стратієнко

С. Самусенко