КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2007                                                                                           № 20/76

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Шипка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Журавльов М.М. – (дов. № б/н від 23.03.2007р.)

від відповідача - не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Професійна асоціація реєстраторів і депозитаріїв

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007

у справі № 20/76

за позовом                               Професійна асоціація реєстраторів і депозитаріїв

до                                                   ПП "Рекламне агентство "Реклама Плюс"

про                                                  стягнення 6030,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Професійна асоціація реєстраторів і депозитаріїв звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства “Рекламне агентство “Реклама Плюс” про стягнення 6030,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.03.2007р. у справі № 20/76 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився. Колегія суддів вважає зазначену обставину такою, що не перешкоджає розгляду справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія апеляційного господарського суду встановила наступне.

Встановлено, що Приватне підприємство “Рекламне агентство “Реклама Плюс” на підставі усного договору з позивачем зобов’язалось виготовити за замовленням відповідача тираж настільних календарів, вітальних наклейок та передати виготовлену продукцію позивачу, а позивач зобов’язався прийняти та здійснити попередню оплату зазначеної продукції.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Пунктом 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Отже, між сторонами шляхом виставлення відповідачем рахунку-фактури № 452 від 08.12.2006р. на суму 1030,00 грн. та оплати позивачем зазначеного рахунку платіжним дорученням № 616 від 21.12.2006р. досягнуто домовленості щодо виготовлення відповідачем тиражу настільних календарів, вітальних наклейок та передачі виготовленої продукції позивачу.

Позивач посилається на те що, за усною домовленістю сторін, сторони визначили строк виконання зобов’язання відповідачем до 26.12.2006р., проте в установлений строк відповідач виготовлену за замовленням позивача продукцію не передав.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача з вимогою про передачу виготовлених настільних календарів та вітальних наклейок.

Крім цього, як вже зазначалося, позивач посилався на те, що за усною домовленістю сторін строк виконання зобов’язання відповідачем був визначений до 26.12.2006р., проте жодних доказів наведеного чи доказів підтвердження з боку відповідача виконання зобов’язання до вказаної дати суду не надав.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що станом на час звернення позивача з позовом до суду, строк виконання зобов’язання відповідача за усною домовленістю сторін не настав, а оскільки строк виконання зобов’язання з боку відповідача не настав то і відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача 1030,00 грн. суми попередньої оплати на користь позивача за прострочення виконання зобов’язання.

Крім цього, позивач посилається на те, що внаслідок невиконання відповідачем зобов’язання за усним договором з позивачем, була принижена ділова репутація позивача перед діловими партнерами позивача. У зв’язку з чим, позивачу було завдано моральної шкоди на суму 5000,00 грн.

Проте слід зазначити, що зобов’язання сторін виникли, у зв’язку з існуванням усної домовленості сторін, тобто між позивачем та відповідачем існують договірні відносини. У даному випадку, позовні вимоги обґрунтовуються саме неналежним виконанням відповідачем зобов’язання щодо передачі позивачу настільних календарів та вітальних наклейок.

Відповідно до Роз’яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням моральної шкоди” від 29.02.1996р. № 02-5/95 дія статті Цивільного кодексу України про відшкодування моральної шкоди, завданої юридичній особі, не поширюється на зобов’язання, які виникають з угод (договорів). В таких випадках, відповідальність особи, винної у невиконанні або неналежному виконанні зобов’язання, обмежується обов’язком відшкодувати завданні цим збитки та сплатою неустойки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2007р. по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  ГПК України, колегія, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Професійної асоціації реєстраторів і депозитаріїв залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва у справі  № 20/76 від 14.03.2007р. залишити без змін.

Матеріали справи № 20/76 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді