ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  20/88

15.03.07

За позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтрекс”

до                         Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-виробнича група»

про                       стягнення 4680,00грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача        Воробчук В.М.- юрисконсульт, (дов. від 12.03.2007р.)

від відповідача    не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості в сумі 4680,00грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов’язання по поставці продукції.

Відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. м. Раскової, 19, к. 1317, відповідно ухвала про порушення провадження у справі направлена відповідачу за вказаною адресою, проте відповідач у судове засідання не з’явився, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свої позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2006р. відповідно до платіжного доручення №16 позивач перерахував відповідачу передоплату  у сумі 4680,00грн. Призначення платежу: плата за ТМЦ (цінник) зг. рах. СФ68 від 30.12.2005р.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на  набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (п. 1 ст. 202 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (п. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами, шляхом виставлення відповідачем рахунку-фактури №СФ68 від 30.12.2005р. на суму 4680,00грн. та оплати позивачем зазначеного рахунку платіжним дорученням №16 від 04.01.2006р. досягнуто домовленості щодо виготовлення відповідачем цінників за замовленням позивача та передачі виготовленої продукції позивачу.

Позивач посилається на те, що оскільки необхідність у виготовленні цінників для позивача відпала, 14.08.2006р. позивач направив відповідачу вимогу про повернення суми передоплати у розмірі 4680,00грн, що була передана як передоплата за продукцію.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, позивач не надав суду доказів існування домовленості сторін щодо можливості відмови від зобов’язання в односторонньому порядку.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства. (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з вимогою про передачу виготовлених цінників.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на час звернення позивача з позовом до суду, строк виконання зобов’язання відповідача за усною домовленістю сторін не настав. Відповідно, у відповідача відсутнє прострочення виконання зобов’язання.

Оскільки  строк виконання зобов’язання з боку відповідача не настав, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача 4680,00грн. суми попередньої оплати на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Суддя                                                                                                                             В.В.Палій