ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.05.07                                                                                           Справа  № 2/1649-3/186А

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

Головуючого-судді                                  Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання           Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, вих. № 276/06-22 від 09.01.2007 року

на постанову Господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року

у справі № 2/1649-3/186А, суддя Березяк Н.,

за позовом Закритого акціонерного товариства «Народні реєстри», м. Львів

до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій

за участю представників:

від Позивача –Попович Ю.В. - представник;

від Відповідача –Страхоцька О.Я. - представник.

Розпорядженням Голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2007 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова передано на розгляд колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді –Мурської Х.В., суддів –Давид Л.Л. та Кордюк Г.Т. з підстав, викладених у ньому.

Заяв про відвід колегії суддів не поступало, від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представники сторін відмовились.

В судовому засіданні, призначеному на 25.04.2007 року, оголошувалась перерва до 11.05.2007 року.

Постановою Господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року у справі № 2/1649-3/186А позов Закритого акціонерного товариства «Народні реєстри»про скасування рішення, сформованого Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про застосування фінансових санкцій –задоволено.

Постанова суду місцевого господарського суду мотивована обґрунтованістю та підставністю вимог Позивача, їх відповідністю вимогам чинного законодавства, зокрема, нормам Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»від 03.07.1998 року №727/98 та Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування». Так, пунктом 6 зазначеного Указу встановлено види податків і зборів, відносно яких суб’єкт малого підприємництва, що сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, а тому застосування до Позивача фінансових санкцій є безпідставним.

Скаржник, Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова звернулось з апеляційною скаргою , в якій просить скасувати постанову місцевого господарського суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права та з неповним з’ясуванням фактичних обставин справи. Так, відповідно до вимог ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року, платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України є  юридичні та фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент). Таким чином, Позивач, як юридична особа, що обрала особливий спосіб оподаткування, є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України. Згідно положень п.4 ст. 18 зазначеного Закону, страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. Безпідставними є вказівки Позивача і твердження місцевого господарського суду, що Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»від 03.07.1998 року №727/98 має перевагу над Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», оскільки виключно цим законом визначаються принципи та структура системи загальнообов’язкового пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають зазначеному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов’язки, порядок нарахування, обчислення та сплати внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Саме цей закон є спеціальним і має вищу юридичну силу, аніж згадуваний Указ. Судом упущено той факт, що обов’язок страхувальника нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески визначені п.6 ч.2 ст.17 Закону. Будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в установлені строки страхових внесків суб’єктами підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, Законом не надано. У зв’язку з тим, що Позивач не сплачував страхові внески, виникла недоїмка за період з 01.04.2005 року по 31.07.2006 року в сумі 44 368 грн. 58 коп., на підставі чого до Позивача застосовано фінансові санкції.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та у додаткових поясненнях до неї, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, постанову місцевого господарського суду –залишити без змін з підстав, викладених у них.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в апеляційній скарзі та у запереченні на неї.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, постанову Господарського суду Львівської області у даній справі –змінити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом, Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова проведено планову перевірку правильності, достовірності, повноти нарахування страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті до Пенсійного фонду ЗАТ «Народні реєстри», на підставі якої складено Акт  без номера від 18.09.2006 року.

В Акті перевірки зазначено, що за період з 01.04.2005 року по 31.07.2006 року ЗАТ «Народні реєстри»донараховано страхових внесків на суму 44 368 грн. 58 коп.

За результатами даної перевірки заступником начальника Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова прийнято Рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким на підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»до ЗАТ «Народні реєстри»застосовано фінансові санкції в розмір 15 851 грн. 08 коп.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що з метою уникнення подвійної сплати страхових внесків за найманих працівників платниками єдиного податку, сума коштів що спрямовується до ПФ України у вигляді частини ставки єдиного податку, зараховується в рахунок сплати страхових внесків. А Позивач, в свою чергу посилається на те, що у 2005-2006 роках він був платником єдиного податку за ставкою 10 % згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку звітності суб’єктів малого підприємництва»від 03.07.1998 року за № 727 (надалі Указ Президента № 727) і не є платником внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної постанови дійшов висновку про те, що Позивач не є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплата цього збору для нього замінена сплатою єдиного податку.

Однак, судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно вимог ст. 15 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону; страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 18 цього ж Закону, страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Статтею 17 Закону № 1058 передбачено, що страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Указ № 727 являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові правовідносини.

Отже, Закон України № 1058 є спеціальним Законом з регулювання відносин в системі загальнообов’язкового державного пенсійного страхування і має вищу юридичну силу порівняно з Указом № 727, який є нормативним актом в системі податкових правовідносин.

Враховуючи вищенаведені норми Закону №1058, суд вважає помилковими доводи Позивача щодо незастосування до платника єдиного податку норм цього Закону.

Судова колегія вважає, що обов’язковість сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не пов’язується із статусом платника податку як суб’єкта підприємницької діяльності, а спір по даній справі не поширюється на правовідносини, що регулюються Указом Президента   України від 03.07.1998 року №727/98  «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва».

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство (п.4 ст.18 Закону №1058). Згідно п.6 згаданого Закону законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків, або звільнення від їх сплати.

Водночас, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваного Рішення донараховано Позивачу страхових внесків в розмірі 44 368 грн. 58 коп. без врахування сплати ним в складі єдиного податку 42% до Пенсійного фонду.

24 квітня 2007 року в судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.05.2007 року з метою надання сторонам можливості провести акт звірки взаєморозрахунків, що знайшло своє відображення в протоколі судового засідання від 24.04.2007 року.

Сторонами подано на розгляд суду Акт звірки від 08.05.2007 року з якого вбачається, що за період з квітня 2005 року по липень 2006 року ЗАТ «Народні реєстри»згідно акту перевірки донараховано страхових внесків в розмірі 44 368 грн. 58 коп. та застосовано штрафні санкції в розмір 15 851 грн. 08 коп. Даним Актом звірки платнику зараховано 42% від сплати єдиного податку, що становить 11 705 грн. 87 коп., а тому належить до сплати 48 513 грн. 79 коп. (44 368,58 + 15 851,08 –11 705,87 = 48 513,79).

За таких обставин, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що Відповідачем не було враховано сплачених Позивачем в складі єдиного податку  42% відщеплень до Пенсійного фонду за період з квітня 2005 року по липень 2006 року, що складає 11 705 грн. 87 коп. і що знайшло своє відображення в Акті звірки.

Крім того, стаття 106, зокрема п.4 ч. 9 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»передбачає, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Отже, від донарахованої суми внесків (44 368 грн. 58 коп.) штраф у розмірі 5% повинен складати 2 218 грн. 43 коп. (44 368,58 *5/100%). Згідно ж оскаржуваного Рішення Пенсійного фонду, останнім до ЗАТ «Народні реєстри» застосовано фінансові санкції на підставі  п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»в розмірі 15 851 грн. 08 коп., при цьому, дані фінансові санкції застосовані у відсотковому співвідношенні з врахуванням періодів затримки платежу (завищено допущену Законом граничну відсоткову ставку –50% при застосуванні фінансових санкцій за несвоєчасну сплату внесків).

Оскільки, дані фінансові санкції застосовані Відповідачем саме за донарахування сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, а не за несплату чи несвоєчасну сплату страхових внесків, як це передбачає п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», то розмір таких фінансових санкцій повинен був би становити 2 218 грн. 43 коп., а не 15 851 грн. 08 коп. як випливає з Рішення Пенсійного фонду. При цьому, ні в Акті перевірки, ні в самому Рішенні не зазначено, що ЗАТ «Народні реєстри» перебуває на спрощеній системі оподаткування, і не враховано суми 42% надходжень від зарахування внесків, які були сплачені ним в складі єдиного податку.

Слід звернути увагу й на ту обставину, що наявна в матеріалах справи копія оскаржуваного Рішення не містить номера та дати прийняття такого. В самому Рішенні зазначено, що воно прийняте на підставі Акта документальної перевірки № 233 від 03.10.2006 року, хоча в матеріалах справи наявний Акт перевірки без номера від 18.09.2006 року.

Згідно пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте всупереч даній нормі, Відповідач в обґрунтування своїх доводів не подав суду жодних доказів, які б з достовірністю підтверджували правомірність прийнятого Рішення, а відомості, внесені в оскаржуване Рішення суперечать матеріалам справи.

У відповідності до вимог Закону України «Про систему оподаткування», акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, твердження Скаржника про те, що місцевим господарським судом безпідставно скасовано Рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків є безпідставними.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про те, що постанову Господарського суду Львівської області слід змінити в частині застосування норм матеріального права з вищенаведених підстав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п.п. 6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та ст. ст. 94, 195, 196, 198,  201, 205, 207, 209, 254 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд,  П О С Т А Н О В И В:

1.          Постанову Господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року у справі № 2/1649-3/186А змінити в частині застосування норм матеріального права.

2.          Позов задоволити.

Скасувати Рішення Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова без номера та без дати про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до ЗАТ «Народні реєстри»застосовано фінансові санкції в розмір 15 851 грн. 08 коп.

3.          Постанова набирає законної сили  з моменту її оголошення та  може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                      Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                             Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                             Кордюк Г.Т.