ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 35/292-6/63

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу  акціонерної енергопостачальної  компанії  “Київенерго“ на рішення   Господарського  суду м. Києва  від  6 листопада  2006 року та  постанову  Київського  апеляційного  господарського суду  від  3 квітня 2007 року  у справі № 35/292-6/63 за позовом  акціонерної енергопостачальної  компанії  “Київенерго“ до житлово –будівельного кооперативу “Авіатор - 4”   про  стягнення  заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2004 року акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до житлово-будівельного кооперативу “Авіатор-4”, з урахуванням  уточнених позовних вимог, про стягнення 107144,67 грн. заборгованості, що виникла в період з  липня 2001 року по березень 2006 року за договором  №  8885074 від  1 травня  2001 р. на постачання теплової енергії, та  969,89 грн. пені, 2247,06 грн. 3 % річних та 8311,12 грн. збитків від інфляції, за неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором щодо оплати послуг по постачанню теплової енергії у гарячій воді.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду м. Києва  від  6 листопада  2006 р.  у позові відмовлено.

Постановою  Київського апеляційного  господарського суду   від 3 квітня  2007р. рішення Господарського суду м. Києва від 6 листопада  2006 р. скасовано. Прийняти нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто  з відповідача  18605,58 грн. боргу,  279,09 грн. державного мита, 18,5 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати прийняті у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм  матеріального і процесуального права.

Доповідач: Гончарук П.А.

У відзиві на касаційну скаргу  відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, вказуючи на безпідставність доводів касаційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому  задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідно до умов договору № 8885074 від 1 травня 2001 року позивач зобов’язався поставляти відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення –в період опалювального сезону; гарячого водопостачання –протягом року в кількості та обсягах, визначених в додатку № 1 до цього договору.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості, яка виникла в період з 1 липня 2001 року по 1 березня  2006 року, за використану відповідачем теплову енергію у гарячій воді.

Встановивши, що  загальна вартість послуг  з постачання  теплової енергії за  укладеним договором, наданих позивачем відповідачу, протягом  липня 2001 р.  по березень 2006р. складає 282789,88 грн.,  відповідачем було сплачено позивачу  303424,76 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні  і прийняв рішення про відмову позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення, суд апеляційної інстанції посилався на те, що судом першої інстанції невірно розрахована загальна вартість послуг з постачання теплової енергії, яка за перерахунком апеляційного суду  становить   355964,08 грн. Крім того,  під час розрахунку вартості наданих послуг відповідачу за період з  1 липня 2001 по 31 лютого 2005р.  позивач не враховував відсутність циркуляційного насосу, у зв’язку з чим  вартість  наданих послуг повинна бути зменшена на 20 відсотків чи 33933,74 грн. від загальної суми 355964,08 грн.. Отже, фактично відповідачу було надано послуг на  суму 322030,34 грн., а  оскільки відповідачем  оплачено послуги на суму  303424,76 грн., то сума яка підлягає стягненню  на користь позивача, складає 18605,58 грн.

Проте, з висновком попередньої судової інстанції в частині  зменшення  суми заборгованості  на  20 %  погодитись не можна, оскільки судом апеляційної інстанції  не наведено  мотивів,  з яких він   виходив приймаючи рішення про зменшення суми заборгованості  на 20 % та не зазначено норм матеріального права, якими він керувався приймаючи дане рішення.

Крім того, встановивши  заборгованість відповідача за договором  по оплаті за спожиту теплову енергію, судом апеляційної інстанції  не застосовані  норми ст. 625 ЦК України, щодо   відповідальності  за порушення грошового зобов’язання. При  цьому, приймаючи  рішення про відмову  в даній частині позовних вимог, судом не наведено будь – якого обгрунтування свого висновку.

За таких обставин, постанова  апеляційного господарського суду в частині  зменшення вартості  наданих послуг в період з 1 липня  2001 р. по  28 лютого 2005 р. на 20 %  із –за відсутності у відповідача циркуляційного насосу та відмову у позові про стягнення пені , інфляційних витрат  і 3 % річних  підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині  на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні права та обов’язки сторін і, в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В решті оскаржувана постанова відповідає встановленим  обставинам та наявним матеріалам справи, грунтується  на правильному  застосуванні  норм матеріального права з дотриманням  процесуальних норм, доводи касаційної скарги не спростовують  висновків суду, а тому   підстав для зміни  чи її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  акціонерної енергопостачальної  компанії  “Київенерго“  задовольнити частково.

Постанову  Київського  апеляційного  господарського суду  від  3 квітня 2007 року у справі № 35/292-6/63  в частині  прийняття рішення  про зменшення  вартості наданих послуг в період з 1 липня  2001 р. по  28 лютого 2005 р. на  20 %  та відмови у позові  про  стягнення пені, інфляційних витрат  і 3 % річних скасувати і справу  в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову апеляційного господарського суду  залишити без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді                                                                                         Вовк І.В.

Гончарук П.А.