ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" червня 2007 р.
Справа № 5/50-54А.

за позовом Любомльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Любомльської об’єднаної державної податкової інспекції

до Малого підприємства «Інтер’єр»

про стягнення податкового боргу в сумі 12754грн.63коп. за рахунок активів

Суддя  Слупко В.Л.

Представники:

від позивача: Редько Л.І. –гол.держ.подат.інспектор (дов.№1 від 09.01.2007р.)

від відповідача: Коляда І.І. - директор

В судовому засіданні взяв участь прокурор відділу представництва облпрокуратури Манзій П.П.

В судовому засіданні 22.05.2007р. оголошувалась перерва до 06.06.2007р., яка була продовжена до 12.06.2007р., для подачі відповідачем доказів про оскарження в позовному порядку рішень щодо площі землекористування та прийняття такої позовної заяви судом до розгляду.

Суть спору: Любомльський міжрайонний прокурор просить стягнути з активів Малого підприємства «Інтер’єр»податковий борг в сумі 12754грн.63коп., що рахується за відповідачем станом на 26.03.2007р., в тому числі: 11507грн.82коп. земельного податку та 1246грн.81коп. податку з власників транспортних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні проти позову в частині стягнення податкового боргу по земельному податку в сумі 11507грн.82коп. заперечує, посилаючись на те, що фактично не використовує земельну ділянку, зазначену в Державному акті, в зв’язку з чим оскаржив Державний акт на право постійного користування землею. Проте ухвалою господарського суду Волинської області від 06.06.2007р. №01-19/33 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом МП «Інтер’єр»до Любомльської міської ради про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування землею. Борг по податку з власників транспортних засобів в сумі 1246грн.81коп. визнає повністю. Крім того, відповідач не заперечує факту знаходження в його постійному користуванні земельної ділянки розміром 1га, на яку ним подано розрахунок земельного податку.

Відповідач заявив усне клопотання про розстрочку виконання постанови суду на 3 місяці. Представник позивача та прокурор проти вказаного клопотання не заперечують.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд встановив наступне:

Мале підприємство «Інтер’єр»зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності рішенням Любомльської райдержадміністрації №13 від 23.01.1992р. Згідно довідки №180 відповідач взятий на облік як платник податків з 14.02.1992р. за №105.

Згідно розрахунку позивача податковий борг МП «Інтер’єр»на 26.03.2007р. складає 12754грн.63коп., в тому числі:

по платі за землю –11507грн.82коп.;

по податку з власників транспортних засобів –1246грн.81коп.

Вказана сума боргу підтверджується наступними доказами: виписками з облікової картки платника станом на 31.12.2005р., 31.12.2006р., 22.03.2007р., розрахунками сум податку з власників транспортних засобів на 2005, 2006р.р., податковими розрахунками земельного податку на 2005, 2006р.р., заповненими та поданими керівником відповідача до податкового органу, корінцями податкових повідомлень рішень від 20.06.2006р. №/0 та від 19.07.2006р. №№/0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, які у визначеному законодавством порядку відповідачем не оскаржені та недійсними не визнані.

Позивач здійснив заходи щодо погашення податкового боргу шляхом надіслання першої податкової вимоги №1/42 від 14.01.2002р. та другої податкової вимоги №2/98 від 14.02.2002р., проте заборгованість відповідачем перед бюджетом не погашена, а тому 17.03.2002р. Любомльською МДПІ прийнято рішення №8 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів.

Відповідно до підп.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов’язань виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, вимога прокурора про примусове стягнення податкового боргу у сумі 12754грн.63коп. за рахунок активів відповідача є правомірною і підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд, враховуючи клопотання відповідача та відсутність заперечень проти такого клопотання представника позивача та прокурора, вважає за можливе розстрочити виконання постанови суду на 3 місяці рівними частинами.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

1.Стягнути з активів Малого підприємства «Інтер’єр»в доход державного бюджету податковий борг в сумі 12754грн.63коп.

2.Розстрочити виконання постанови суду на 3 місяці рівними частинами:

липень 2007р. –4251грн.55коп.;

серпень 2007р. –4251грн.54коп.;

вересень 2007р. –4251грн.54коп.

Постанову може бути оскаржено у строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                          В.Л.Слупко