СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.05.2007

Справа №2-29/678-2007

За позовом:

1.          Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, Сімферопольський район.

2.          Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2, м. Сімферополь.

До відповідачів:

1.          Сімферопольської міської ради, м.
Сімферополь.

2.          Виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради, м. Сімферополь.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю
«ФІНЕКС», м. Сімферополь.

Про визнання права на оренду.

Суддя О.І. Башилашвілі

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивачів - не з'явились.

Від відповідачів - Новікова Н.В. -
представник, довіреність у справі.

За участю третьої особи - не
з'явилась.

Сутність спору: Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) звернулись з позовною заявою до господарського
суду Автономної Республіки Крим до відповідачів Сімферопольської міської ради
(Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь) та Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь) в
якої просять задовольнити позовні вимоги щодо визнання права позивачів на
оренду земельної ділянки, розташованої в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги щодо визнання права
позивачів на оренду земельних ділянок, що надані ним в оренду (кадастрові
номера ІНФОРМАЦІЯ_3) обґрунтовані наступним. Зокрема, позивачі зазначають, що
відповідно до укладеного між ними та відповідачем Сімферопольською міською
радою договором оренди земельної ділянки, ним в орендне користування були
передані суміжні земельні ділянки, які надані з ціллю несільськогосподарського
використання, а саме для будівництва торгівельного центру.

Однак, за умови надання, земельних
ділянок в орендне користування з метою будівництва, на час звернення до суду із
позовом, відповідачі не визнають їх права як законних користувачів спірних
земельних ділянок, що відповідним чином знаходить свій прояв у вимогах
відповідачів повернути орендовані земельні ділянки.

Відповідачі надалі відзив на
позовну заяву, відповідно до якого позов не визнають, вважають його
безпідставним та відповідно в його задоволені просять відмовити з наступних
підстав. Так відповідачі вважають, що позивачі, як орендарі спірних земельних
ділянок втратили право на оренду, у зв'язку із невиконанням ними положень
договору та вимог закону. Зокрема, відповідачі зазначають, що позивачами не
були виконані положення договору щодо реєстрації договору в повноваженому
органі у встановлений строк, дотримання земельного та природоохоронного
законодавства. Крім того, відповідачі зазначають, що будівницьтвом обєкту
незадоволенні мешканці навколишніх будинків, що також на думку відповідачів є
підставою для відмови у задоволені позову.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим у справі
№2-29/678-2007 від 03.04.2007 до участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «ФІНЕКС» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь).

Третя особа представила пояснення,
відповідно до яких зазначила, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню. Третя особа, також зазначила, що на момент розгляду справи у суді,
вона є власником нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухав представників сторін, суд -

В с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_4 між Сімферопольською
міською радою, орендодавцем з одного боку та суб'єктами підприємницької
діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, орендарями, з іншого боку, був укладений договір
оренди земельної ділянки.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 прийняла в короткострокову оренду земельну ділянку кадастровий номер
ІНФОРМАЦІЯ_5 площею 0,0500га, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 в свою
чергу прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_6 площею
0,0440га. Обидві земельні ділянки розташовані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 1.1
договору).

Пунктом 2.1 договору оренди
земельної ділянки від ІНФОРМАЦІЯ_4 визначено, що договір оренди укладено
строком на два роки, початок якого обчислюється згідно чинного законодавства.

Договір оренди був зареєстрований в
Кримській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного
земельного кадастру при Держкомземе України», номер запису НОМЕР_1. Статтею 18
Закону України «Про оренду землі», визначено, що договір оренди землі набирає
чинності після його державної реєстрації, відтак договір укладений між
позивачами та Сімферопольською міською радою є чинним строком до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Земельна ділянка, відповідно до п.
4.1 договору оренди земельної ділянки від ІНФОРМАЦІЯ_4 надана з ціллю
несільськогосподарського використання, а саме під будівництво торгівельного
центру (п. «б» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України).

З метою безпосереднього здійснення
будівництва на орендованій земельній ділянці ІНФОРМАЦІЯ_8  СПД ОСОБА_1 отримала дозвіл на виконання
будівельних робіт за НОМЕР_2, який було видано Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю при Виконавчому комітеті Сімферопольської
міської ради.

За умови, отримання позивачами в
оренду спірних земельних ділянок та отримання дозволу на здійснення будівництва
торгівельного центру Сімферопольською міською радою на їх адресу були надіслані
листи-повідомлення за НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в яких ставилось питання про
повернення орендованої земельної ділянки, у зв'язку із численними скаргами
мешканців навколишніх будинків. Надалі в листі за НОМЕР_5 Сімферопольська
міська рада запропонувала розірвати договір оренди, у зв'язку із суттєвою
зміною обставин, які передували укладенню договору, а саме заперечення
мешканців будинків, розташованих поблизу орендованої земельної ділянки, які
незадоволенні будівництвом об'єкту.

На вищеназвані звернення
Сімферопольської міської ради позивачі надавали відповідь в яких заперечували
проти вимог та зазначили про їх безпідставність.

Суд розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін та надавши всім обставинам справи оцінку, яка
ґрунтується на їх повному та всебічному вивчені, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що переданню в
оренду позивачам спірних земельних ділянок передувала ціла низка юридичних
фактів з якими закон пов'язує виникнення орендних правовідносин. Зокрема,
рішеннями виконавчого комітету Сімферопольської міської ради за НОМЕР_6 та за
НОМЕР_7 узгоджено місце розташування та розміри земельних ділянок по
ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачам надано дозвіл на здійснення проектно-вишукувальних
робіт щодо будівництва торгівельного центру. Затверджені акти вибору та
обстеження земельних ділянок.

Крім того, отримано позитивний
комплексний висновок служби «Укрінвестекспертза» в Автономній Республіці Крим
при Міністерстві будівництва, архітектури та Житлового комунального
господарства України Ради Міністрів Автономної Республіки Крим.

На підставі рішення Сімферопольської
міської ради за НОМЕР_8 між Сімферопольською міською радою та суб'єктами
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди
земельної ділянки, відповідно до якого ним в орендне користування були надані
спірні земельні ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 93 Земельного кодексу
України).

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами
України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і
користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну
ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, суд дійшов до висновку
про те, що позивачі як орендарі спірних земельних ділянок мають право на їх
орендне використання, СПД ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0500га кадастровий
номер ІНФОРМАЦІЯ_5, СПД ОСОБА_2 в свою чергу земельної ділянки площею 0,0440га
кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_6, які розташовані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, це
право, яке безумовно належить їм відповідно до положень чинного законодавства.

При цьому суд також, враховує, що
жоден з висновків який передував укладенню договору не визнаний у встановленому
законом порядку незаконним, рішення Сімферопольської міської ради та її
виконавчого комітету на підставу яких був укладений договір оренди не скасовані
та не визнанні недійсними, так само як й договір оренди не був визнаний у
судовому порядку недійсним.

Невизнання права позивачів порушує
їх права, свободи та охоронювані законом інтереси, які визначаються чинним
законодавством (ст.ст. 1, 6, 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 93
Земельного кодексу України).

Посилання відповідачів на порушення
позивачами правил утримання об'єктів озеленення в містах та населених пунктах
України, як на підставу своїх заперечень є безпідставним та такими, що не
підтверджують у встановленому законом порядку обставини, якими відповідачі
мотивують та заперечують проти вимог позивачів щодо визнання їх права на
оренду.

Зокрема, порушення умов договору
оренди або положень законодавства, з якими закон пов'язує припинення орендних
правовідносин є підставою для розірвання договору, що аніяк не можна
ототожнювати із діями, направленими на ущемлення законних прав та охоронювані
законом інтересів орендарів, так відповідач вказуючи на порушення орендарями -
позивачами у справі, вимог природоохоронного законодавства не надав суду
належних доказів, яки б у встановленому законом порядку підтверджували його
доводи. Так порушення природоохоронного законодавства, безумовно тягне за собою
притягнення винної особи до юридичної відповідальності та встановлення самого
факту такого порушення, належним доказом є відповідний акт уповноваженого
державного органу, такого акту відповідачем у підтвердження своїх заперечень не
надано.

Крім того, жодні порушення на які
посилаються відповідачі як на підставу своїх вимог, не знайшли свого
підтвердження в судових засіданнях як такі, що у встановленому законом порядку
спростовують обставини на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог,
зокрема сам факт заперечення мешканців району проти розпочатого будівництва не
є підставою для розірвання договору так само як й для невизнання права
орендарів на орендне користування наданою їм земельною ділянкою. Порушення
строку реєстрації договору на яке посилаються відповідачі, також не є підставою
для заперечення проти законного права позивачів на оерндне використання
орендованої земельної ділянки.

Таким чином, відповідачами не
виконанні вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, щодо
обґрунтованості своїх заперечень, при цьому суд враховує, що обов'язок щодо
доказування обставин на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог та
заперечень покладається саме на зацікавлену сторону, в даному випадку
відповідача, в іншу чергу позивачі довели суду обставини на які вони
посилаються на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими та повністю узгоджуються з обраним позивачами засобом захисту
порушеного права та охоронюваного законом інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу
України), а також із декларованим ст. 2 Закону України «Про судоустрій»
завданням суду, як то здійснення судочинства, на засадах верховенства права з
метою забезпечення захисту гарантованих Конституцією України та законами прав і
свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб,
інтересів суспільства і держави. Так відповідачі мають право на орендне
користування наданими ним земельними ділянками, термін яких обчислюється
відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» та п. 2.1 договору
оренди землі, а саме строком до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Судом також встановлено, що на
момент винесення рішення у справі, законним власником об'єкту нерухомості,
розташованого на спірній земельній ділянці є ТОВ «ФІНЕКС», яке у свою чергу,
відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, має право на орендне
користування земельною ділянкою, на якій розташована придбана ним нерухомість.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 77, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРIШИВ:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Визнати право суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на оренду земельної ділянки
площею 0,0500га, кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_5, розташованої за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1

3.          Визнати право суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на оренду земельної ділянки
площею 0,0440га, кадастровий номер ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі
О.І.