ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2007 р.
№ 19/44/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого -                                                      Полякова Б.М.

Суддів -                                                               Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

За участю представників : ВАТ “Краснодонвугілля” –Халкечевої З.Р.; ВАТ “Дніпроенерго”  - Формагеї О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу   Відкритого  акціонерного товариства “Дніпроенерго”

на  рішення  господарського суду Запорізької області   від   16.04.2007 р.  по справі № 19/44/07 за позовом  Відкритого  акціонерного товариства “Краснодонвугілля” до Відкритого  акціонерного товариства “Дніпроенерго”   про стягнення 1 440 230,49 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач  -   ВАТ  “Краснодонвугілля”  05.02.2007 р.   звернувся з позовом до суду  про стягнення з  ВАТ   “Дніпроенерго”   заборгованості за договором поставки вугільної продукції від 08.08.2003 р. №843-1096/07-КУ/1510-ДПО/24 та додаткових  угод, які є невід'ємною частиною до даного договору.

Рішенням господарського суду Запорізької області    від 16 квітня             2007  р. по справі  №19/44/07 /суддя    Даценко Л.І./  позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача  1395 236,49 грн. –основного боргу, 13952,36 грн. –витрат по сплаті  державного мита та 114,31 грн. –витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі  відповідач - Відкрите  акціонерне товариство “Дніпроенерго”  просить скасувати  рішення господарського суду Запорізької області    від 16.04.2007 р.,  посилаючись на те, що воно постановлено з порушенням норм  матеріального та процесуального права, і прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу   позивач - Відкрите  акціонерне товариство “Краснодонвугілля” просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін,  посилаючись на те, що висновки суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін,   перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, і було встановлено судом,  між  ВАТ   “Дніпроенерго”   та ВАТ  “Краснодонвугілля”     08.08.2003 р.  був укладений договір   постачання вугільної продукції №843-1096/07-КУ/1510-ДПО/24 та додаткові  угоди, які є невід'ємною частиною до цього договору.

Рішення господарського суду першої інстанції,  яким частково задоволено позов, мотивовано тим, що протягом 2003 року позивач відвантажив відповідачу вугільну продукцію сортів АРШ  на загальну суму 1 940 236,49 грн.,  факт поставки  вугільної продукції підтверджується доданими до позовної заяви квитанціями про прийняття вантажу залізницею. Відповідач частково перерахував за отриманий товар суму в розмірі 500 000,0 грн.,  залишок заборгованості  складає  1440236,49 грн.;

- відповідно до  ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

- згідно зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

-  відповідно до наданого  позивачем акту звірки  взаємних розрахунків від 22.03.2007 р., підписаного сторонами, заборгованість відповідача за поставлену продукцію складає 1 395 236,49 грн.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов до висновку, що поскільки відповідач, в порушення вимог ст.33 ГПК,  не надав суду належних доказів в підтвердження  своїх заперечень щодо належного виконання договору поставки вугільної продукції №843-1096/07-КУ/1510-ДПО/24 від 08.08.2003 р., то  позов підлягає частковому  задоволенню, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 1 395 236,49 грн.

Але з такими  висновками суду погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства  рішення суду  є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Так,  суд першої інстанції,  належним чином  не  з’ясував  дійсні обставини справи,  не дав   належної оцінки  всім  зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та належним чином законодавчо не обґрунтував свої висновки.

Господарським судом Запорізької області   не досліджені фактичні обставини, а саме: питання стосовно  дотримання позивачем строку позовної давності у відповідності до  вимог ст.256 ЦК України, не було належним чином  досліджено подані сторонами акти звірки  взаємних розрахунків стосовно виконання  договору поставки вугільної продукції №843-1096/07-КУ/1510-ДПО/24 від 08.08.2003 р.

Крім того, в матеріалах справи  відсутні оригінали чи належним чином засвідчені копії договору поставки вугільної продукції №843-1096/07-КУ/1510-ДПО/24 від 08.08.2003 р. та додаткові угоди до нього.

Відповідно до ст.38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Господарський  суд першої інстанції, в порушення  вимог закону,  постановив  судове рішення по справі без всебічного, повного і об’єктивного розгляду  всіх обставин справи та доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 р. №11 "Про судове рішення", обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В порушення вимог ст. 84 ГПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року N 11 “Про судове рішення” Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 24 квітня 1981 року N 4, від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, оскаржуване судове рішення  суду від 16.04.2007 р. належним чином не мотивоване та законодавчо не обґрунтоване.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Під час розгляду справи у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин,  рішення  господарського суду Запорізької області   від   16.04.2007 р.  по справі № 19/44/07,  не можна визнати як таке, що відповідає  фактичним обставинам справи і вимогам закону і воно підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід  врахувати вище викладене, більш повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст.1115, 1117 –11112,    Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого  акціонерного товариства “Дніпроенерго” задовольнити частково.

Рішення  господарського суду Запорізької області   від   16.04.2007 р.  по справі № 19/44/07  скасувати, справу направити на новий розгляд  до суду першої інстанції.

Головуючий -                                                                 Б.М. Поляков

Судді -                                                                               Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук