ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.05.2007  року                                                            Справа № 12/29пн

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                               Журавльової Л.І.

Іноземцевої Л.В.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 04.04.2007. Розпорядженням від 11.04.2007 склад судової колегії змінено.

при секретарі

судового засідання                    Черніковій Я.В.

за участю представників сторін

від позивача                              Білик В.В., дов. б/н від 07.07.2006

від 1-го відповідача          Лісечка О.С., дов. №198 від 30.08.2006

від 2-го відповідача          Лісечка О.С., дов. б/н від 17.01.2007

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Відкритого акціонерного товариства „Луганське автотранспортне підприємство 10964”,

м. Луганськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         19.03.2007

у справі                               № 12/29пн (суддя –Палей О.С.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

до 1-го відповідача           Відкритого акціонерного товариства „Луганське

автотранспортне підприємство 10964”,

м. Луганськ

2-го відповідача           Товариства з обмеженою відповідальністю

„Сервіс-Авто”, м. Луганськ

про                              усунення перешкод в користуванні приміщенням

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.03.07 у справі № 12/29пн (суддя Палей О.С.) задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ (далі ТОВ „Донбаспромпоставка”) до 1-го відповідача Відкритого акціонерного товариства „Луганське автотранспортне підприємство 10964”, м. Луганськ (далі ВАТ „Луганське АТП 10964”), 2-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервіс-Авто”, м. Луганськ (далі ТОВ „Сервіс-авто”) – заборонено ВАТ „Луганське АТП 10964” здійснювати дії, що перешкоджають вільному володінню ТОВ „Донбаспромпоставка” орендованим майном –приміщенням будівлі боксу ТО-1 у м. Луганську по вул. Таллінська, 62.

Щодо заявлених вимог:

-          зобов’язати 1-го та 2-го відповідача надати позивачеві ключі від в”їзних воріт на територію ВАТ „Луганське АТП 10964”

-          заборонити відповідачам здійснювати дії, що перешкоджають доступу клієнтів та представників позивача до своїх робочих місць та орендованого майна

у задоволенні позову відмовлено.

Також відмовлено у задоволенні позову стосовно 2-го відповідача –ТОВ „Сервіс-Авто”.

Рішення суду з посиланням на норми статей 386, 395 Цивільного кодексу України мотивоване обґрунтованістю заявленої вимоги щодо заборони ВАТ „Луганське АТП-10964” здійснювати дії, що перешкоджають вільному володінню позивачем орендованим майном –приміщенням будівлі боксу ТО-1 у м. Луганську по вул. Таллінська, 62.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що згідно пункту 2.3 договору оренди № від 01.12.2000  відповідач -  ВАТ „Луганське АТП 10964” зобов”язався забезпечити орендарю реальну можливість цілодобового використання приміщення, втім наявність воріт із зачиненим замком на калітці вже само по собі свідчить про обмеження доступу орендаря до орендованої будівлі та необхідність додатково узгоджувати з орендодавцем вхідно-перепустковий режим, що умовами договору оренди не передбачено.

У задоволенні вимог стосовно 2-го відповідача –ТОВ „Сервіс-Авто” суд відмовив повністю у зв”язку з відсутністю будь-яких правових відносин між цими сторонами та недоведенням позивачем належними та допустимими доказами як наявності так і порушення його суб”єктивного права 2-м відповідачем.

Місцевий господарський суд також відмовив  у задоволенні позову в частині зобов”язання 1-го відповідача надати позивачу ключі від в”їзних воріт оскільки, дійшов висновку, що цю вимогу взагалі не можна вважати вірно обраним матеріально-правовим способом захисту суб”єктивного права, а спосіб, у який можуть бути усунені перешкоди у користуванні приміщенням, має бути визначений на стадії виконання судового рішення.

Відмовлено місцевим господарським судом і у задоволенні вимоги щодо заборони 1-му відповідачу здійснювати дії, що перешкоджають вільному доступу клієнтів та працівників позивача до своїх робочих місць та орендованих приміщень, оскільки за умовами договору 1-й відповідач зобов”язався передати об”єкт оренди безпосередньо позивачу, юк юридичній особі, втім, жодних умов щодо перебування на території орендованого приміщення клієнтів ТОВ „Донбаспромпоставка” та зобов”язань орендодавця відносно їх допуску до будівлі боксу умовами договору №10 від 01.12.2000 не передбачено.

ВАТ „Луганське АТП 10964” не погодилося з прийнятим місцевим господарським судом рішенням та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині заборони ВАТ „Луганське АТП 10964” здійснювати дії, що перешкоджають вільному володінню ТОВ „Донбаспромпоставка” орендованим майном –приміщенням будівлі боксу ТО-1, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та припинити провадження у справі № 12/29пн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.

Під час розгляду справи №12/29пн судом було встановлено факт тотожності наданих сторонами доказів стосовно наявності/відсутності перешкод у користуванні орендованими приміщеннями та неможливість надання переваги доказам однієї зі сторін.

За таких обставин, господарським судом навіть і не досліджувалась наявність/відсутність вхідно-перепусткового режиму, та існування причинно-наслідкового зв”язку між вхідно-перепустковим режимом і виникнення перепон в користуванні позивачем орендованими приміщеннями.

Крім того, місцевим господарським судом не прийнято до уваги надану копію ухвали господарського суду Луганської області від 12.03.07 у справі № 9/160пн про забезпечення позову, якою:

-  заборонено будь-яким особам здійснювати поточну експлуатацію будівлі профілакторію (ТО-1)

- заборонено ВАТ “Луганське АТП 10964” допускати будь-яких осіб на територію будівлі профілакторію (ТО-1)

-  заборонено ВАТ “Луганське АТП 10964” вчиняти юридичні та фактичні дії, спрямовані на розміщення, тимчасове знаходження, експлуатацію, ремонт тощо на території профілакторію (ТО-1) технічного устаткування, автотранспорту і іншого майна, належного як ВАТ “Луганське АТП 10964”, так і третім особам.

На думку скаржника судом допущено ситуацію, коли різними судовими актами ухвалою від 12.03.07 у справі № 9/160пн та оскаржуваним рішенням від 19.03.07 у даній справі зобов’язано юридичну особу –ВАТ „Луганське АТП-10964” вчиняти діаметрально протилежні дії, що є  неприпустимим.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення представників  сторін, дослідивши матеріали справи судова колегія

ВСТАНОВИЛА:

Між ТОВ „Донбаспромпоставка”, позивачем у справі та ВАТ „Луганське АТП 10964”, 1-м відповідачем у справі, 01.12.2000 року укладено договір № 10 (а.с. 18-19) за умовами п. 1.1 якого 1-й відповідач, «орендодавець»за договором передає у тимчасове володіння наступні будівлі: окремо розташовану будівлю боксу ТО-1 (далі орендоване приміщення) площею 1042 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62, яке буде використовуватися  під станцію  технічного обслуговування вантажних та легкових автомобілів, а також як місце стоянки.

Строк дії договору сторони визначили  у п. 1.2 –до 01.12.2010 року.

Згідно п. 2.3 зазначеного договору  «орендодавець», 1-й відповідач у справі, зобов’язаний забезпечити «Орендарю», позивачу у справі, реальну можливість цілодобового використання приміщення.

29.01.2002 сторони за договором № 10 від 01.12.2000 підписали акт приймання-передачі орендованого приміщення, в якому зафіксували його технічний стан (а.с. 19).

18.01.07 ТОВ „Донбаспромпоставка”, орендар за вищезазначеним договором, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про зобов”язання відповідачів ВАТ „Луганське АТП 10964” та ТОВ „Сервіс-Авто” –усунути перешкоди у користуванні приміщенням –будівлею боксу ТО-1 за адресою: м. Луганськ, вул. Таллінська, 62, що знаходиться у володінні та користуванні позивача, шляхом встановлення стану, що існував до встановлення перешкод.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом позивач змінив  позовні вимоги та просить суд:

- заборонити відповідачам здійснювати дії, що перешкоджають доступу клієнтів та представників позивача до своїх робочих місць та орендованого майна.

зобов’язати 1-го та 2-го відповідача надати позивачеві ключі від в”їзних воріт на територію ВАТ „Луганське АТП 10964”

заборонити відповідачам здійснювати дії, що перешкоджають вільному володінню позивачем орендованим приміщенням

На обґрунтування заявлених вимог позивач подав до суду:

- пояснення Корчік А.І., головного бухгалтера ТОВ „Донбаспромпоставка”, в яких викладені обставини недопуску її на робоче місце, внаслідок чого їй довелося надавати пояснення в податковій інспекції стосовно несвоєчасного надання документів податкової звітності (а.с. 55); безпосередньо пояснення директора юридичної особи позивача; пояснення механіка підприємства Гончарова С.І., щодо недопуску на робоче місце, оскільки вхідні ворота та калітка були зачинені (а.с. 56,67); письмові пояснення інших працівників позивача; низку актів про недопуск працівників ТОВ „Донбаспромпоставка” в орендовану будівлю до робочих місць та власного автотранспорту, в т.ч акт б/н від 03.03.2007, складений працівниками підприємства позивача за участю працівника Артемівського РОВД (а.с. 66).

- повідомлення в Артемівський РОВД та УВС Луганської області про здійснення злочину в порядку статей 95, 97 Кримінального кодексу України (а.с. 20-24), в яких повідомляється про те, що невідомими особами та особами, що назвали себе робітниками ТОВ „Сервіс-Авто” співробітники ТОВ „Донбаспромпоставка” не допускаються  до своїх робочих місць за адресою: вул. Таллінська, 62 (територія ВАТ „Луганське АТП 10964”), постанову від 07.02.07 про відмову в порушенні кримінальної справи Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області (а.с. 44), постанову Артемівського районного суду від 05.02.07, якою залишено без задоволення скаргу позивача на постанову Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області (а.с. 45).

Відповідачі відзивами на позов (а.с. 28, 30) проти заявлених вимог заперечували.

Додатковим відзивом  на заяву про зміну позовних вимог ВАТ „Луганське АТП 10964”, 1-й відповідач у справі, вказує на те, що жодних дій, що перешкоджають вільному володінню позивачем орендованим приміщенням та дій, що перешкоджають вільному доступу працівників позивача до зазначеної будівлі ВАТ „Луганське АТП 10964” не чинить. Як працівники ТОВ „Донбаспромпоставка” так і автотранспорт цього товариства мають вільний доступ до орендованого приміщення.

Комісією у складі: Язового В.А. (заступник голови правління ВАТ „Луганське АТП 10964”), Шатохіної А.Є. (начальник відділу кадрів ВАТ „Луганське АТП 10964”), фізичної особи-підприємця Артеменко О.І., Хохлова О.В. (працівника підприємця Артеменко О.І.) складено акти від 10.01.07, 15.01.07, 16.01.07, 17.01.07, 21.01.07, 25.01.07, 26.01.07, 23.02.07, 01.03.07, 06.03.07.

В зазначених актах зафіксовано факти знаходження на території ВАТ „Луганське АТП 10964”, в тому числі в будівлі профілакторію ТО-1, транспортних засобів, належних ТОВ „Донбаспромпоставка”, рух транспортних засобів, а також перебування в будівлі працівників цього товариства, що проводили ремонтні роботи.

Іншим доказом безперешкодного володіння позивачем орендованим приміщенням є розписки, складені працівниками ТОВ „Донбаспромпоставка” за фактом їх перебування на території ВАТ „Луганське АТП 10964”, зокрема, в будівлі профілакторію ТО-1, вивезення ними автотранспорту та іншого рухомого майна.

Рішенням господарського суду від 19.03.07 у справі № 12/29пн, як зазначено позов задоволено частково.

Перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку встановлених місцевим господарським судом фактичних обставин справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що договір № 10 від 1 грудня 2000 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги, за своєю правовою природою є договором оренди (найму), а тому правовідносини сторін за цим договором регулюються главами 29 „Захист права власності” та 58 „Найм (оренда)” Цивільного кодексу України.

Відносини оренди рухомого та нерухомого майна державних підприємств, організацій та установ регулюються законом України „Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до пункту 4 статті 1 якого оренда майна інших форм власності  може регулюватися положеннями цього закону, якщо інше не передбачене законодавством та договором оренди.

Пунктом 8.4 договору № 10 від 01.12.2000 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги, встановлено, що у випадках не передбачених цим договором сторони керуються діючим законодавством.

Отже, положення Закону України „Про оренду державного та комунального майна” також застосовуються судом до правовідносин, що виникли у сторін із договору № 10 від 01.12.2000 року.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов”язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За загальним правилом майно передається орендарю в його володіння і користування.

Відповідно до статті 28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи орендодавця.

Предметом договору №10 від 01.12.2000 є будівля боксу ТО-1, яка передається „орендодавцем”, 1-м відповідачем у справі, у тимчасове володіння та користування „орендарю”, позивачу у справі, строком на 10 років.

Оскільки зазначений договір укладено 01.12.2000 до введення в дію Цивільного кодексу України, то частина 2 статті 739 та стаття 794 цього кодексу щодо нотаріального посвідчення договору та його державної реєстрації судом не застосовуються.

За умовами пункту 2.3 договору „Орендодавець”, 1-й відповідач у справі, зобов”язується забезпечити реальну можливість цілодобового використання приміщення.

Яким чином „орендодавець” повинен виконувати це зобов”язання договором не зазначено.

Проте, встановлені під час розгляду справи обставини, що свідчать про наявність воріт із зачиненим замком і відсутність ключів у позивача, є підтвердженням обмеження доступу „орендаря” до орендованої будівлі.

Крім того, неодноразові звернення позивача до органів внутрішніх справ з приводу недопуску в орендоване приміщення, наявність акту від 03.03.2007 (а.с. 66), складеного за участю працівників районного відділу міліції, постанови Артемівського районного відділу Луганського міського управління МВС України в Луганській області від 07.02.2007 №7 та постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 05.02.2007 (а.с. 45) –свідчать, що 1-м відповідачем, не виконуються належним чином зобов”язання щодо забезпечення використання позивачем орендованого майна цілодобово.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо існування між позивачем та 1-м відповідачем спору з приводу вільного користування орендованою будівлею та доступу до неї та цілком обгрунтовано задовольнив вимоги позивача та заборонив 1-му відповідачу здійснювати дії, що перешкоджають вільному володінню позивачем орендованим приміщенням за договором № 10 від 01.12.2000.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України   апеляційний господарський   суд   не    зв'язаний    доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції відносно 2-го відповідача –ТОВ „Сервіс-Авто”, оскільки позивач не довів суду порушень його права оренди 2-м відповідачем.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інших інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні вимоги позивача щодо надання йому ключів від в”їзних воріт.

Також обгрутновано відмовлено позивачеві у задоволенні вимог щодо заборони 1-му відповідачу здійснювати дії, що перешкоджають вільному доступу клієнтів та працівників позивача до своїх робочих місць та орендованих приміщень.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення господарського суду в даній справі заздалегідь суперечить ухвалі господарського суду Луганської області від 12.03.2007 у справі №9/160пн про забезпечення позову, судовою колегією відхиляються з наступних підстав.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до вимог частини другої статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

22.03.2007 до апеляційного господарського суду було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Луганської області від 12.03.2007 у справі №9/160пн, а постановою Луганського апеляційного господарського суду від 17.04.2007 зазначену ухвалу скасовано.

Необхідно також відмітити, що даний спір виник не з приводу виконання ухвали господарського суду Луганської області від 12.03.2007 про забезпечення позову у справі №9/160пн. В зазначеній ухвалі не йдеться про обмеження прав користування орендарем, ТОВ „Донбаспромпоставка”, орендованим майном за договором №10 від 01.12.2000 року.

Враховуючи викладене, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду  дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, суд першої інстанції повно та всебічно з”ясував обставини, що мають значення для справи та постановив законне і обгрунтоване судове рішення, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги.

У судовому засіданні оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Луганське автотранспортне підприємство 10964” на рішення господарського суду Луганської області від 19.03.2007 у справі № 12/29пн залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 19.03.2007 у справ №12/29пн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                             Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                Л.І. Журавльова

Суддя                                                                                Л.В. Іноземцева