ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.04.07                                                                                           Справа  № А-17/234

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, м.Надвірна (далі –ДПІ) № 6127/10/10 від 07.11.2006 р.

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2006 року

у справі № А-17/234

за позовом відкритого акціонерного товариства „Нафтохімік Прикарпаття”, м.Надвірна (далі –ВАТ)

до відповідача ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, м.Надвірна

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

від скаржника –Нагорняк Б.М. –нач. ДПІ, Гуменюк Ю.С. – нач. юр. від.,

Бабій Т.С. –ГДПІ юр. упр. ДПА в Ів.-Фр. обл.

від позивача –Дунець О.Я. –заст. нач. юр.-дог. від., Кузюк І.Ю. –гол. юр.

В судовому засіданні 05.03.2007 р. оголошувалась перерва до 16.04.2007 р.

Права і обов”язки сторін, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, присутнім в судовому засіданні представникам роз’яснено.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2006 р. у справі № А-17/234 (суддя Неверовська Л.М.) задоволено позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Нафтохімік Прикарпаття”, м.Надвірна (далі –ВАТ), визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Надвірнянському районі від 03.07.2006 р. №/1 та №/1; стягнено з державного бюджету на користь позивача 3,40 грн. судового збору. Дана постанова мотивована судом тим, що нарахування податковим органом  акцизного збору  позивачу є неправомірним, оскільки нафтопродукти товариством не відвантажувалися та не передавалися замовникам; що податковим органом при прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень не були враховані обставини, що свідчать про наявність конфлікту інтересів, жодної оцінки їм не надано, оскаржувані рішення про результати розгляду скарг не містять висновків щодо наявності чи відсутності підстав для застосування п.п.4.4.1 п.4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідач у справі – ДПІ у Надвірнянському районі, подав апеляційну скаргу на згадану постанову господарського суду, оскільки, на його думку, постанова господарського суду є необ’єктивною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що позивачем виготовлені нафтопродукти з давальницької сировини, а тому, саме позивач, як виробник підакцизних товарів з давальницької сировини є платником акцизного збору до бюджету, єдиним об’єктом оподаткування якого є обсяги відвантажених підакцизних товарів; акцизний збір обчислюється у твердих ставках в євро з одиниці реалізованих (переданих, ввезених в Україну) товарів (продукції). У позивача є вихідні (базисні) дані для визначення суми податкового зобов’язання по акцизному збору, і саме він як платник акцизного збору, несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність стягнення та сплати акцизного збору до бюджету.

Позивач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених в запереченнях на апеляційну скаргу (а.с.174-177) та в усних поясненнях в судових засіданнях.

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної ДПІ у Надвірнянському районі документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»за період від 01.07.2004 р. по 31.12.2005 р., та з питань правильності визначення сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування за період з 01.12.2005 р. по 31.12.2005 р., 06 квітня 2006 року складено акт за № 59/23-00152230, яким, зокрема, встановлено порушення позивачем п.«а» ст.2, п.«а»ст.3, п.«б»ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» - не нараховано та не сплачено в бюджет акцизний збір за липень-вересень 2004 р. в сумі 17 688 113,2 грн.

На підставі вказаного акту перевірки  та за наслідками адміністративного оскарження первинних податкових повідомлень-рішень податковим органом         03 липня 2006 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ /1 про визначення позивачу податкового зобов’язання за платежем: акцизний збір (бензин моторний) в розмірі 14401499,66 грн., де 9600999,77 грн. –основний платіж та 4800499,89 грн. - штрафні (фінансові) санкції,

№  /1 про визначення позивачу суми податкового зобов’язання за платежем: акцизний збір (інші нафтопродукти) в розмірі 12130670,15 грн., де 8087113,43 грн. –основний платіж та 4043556,72 грн. –штрафні (фінансові) санкції;

які є предметом оспорювання.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

Абзацом 1 статті 2 Закону України "Про ставки акцизного збору ввізного мита на деякі товари (продукцію)" встановлено, що акцизний збір обчислюється у твердих ставках в євро з одиниці реалізованих (переданих, ввезених в Україну) товарів (продукції) або за ставками у відсотках до обороту з реалізації (передачі) товарів (продукції), а для імпортованих товарів - до оборотів, які визначаються виходячи з митної (закупівельної) вартості збільшеної на суму ввізного мита, без урахування акцизного збору. Цим же Законом визначено види нафтопродуктів, які віднесено до підакцизних товарів, та затверджено ставки акцизного збору на них.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору затвердженого наказом ДПА України від 19.03.2001 р. №111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2001 р. за №295/5486 встановлено, що акцизний збір обчислюється у твердих ставках у гривнях або в євро з одиниці реалізованих (переданих, ввезених в Україну) товарів (продукції) або за ставками у відсотках до обороту з реалізації (передачі) товарів (продукції).

Таким чином, ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»переробляючи нафту і здійснюючи відвантаження нафтопродуктів, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" є платником акцизного збору до бюджету, оскільки  п. “а” ст. 2 цього Декрету визначено, що платниками акцизного збору є суб'єкти підприємницької діяльності, а також їх філії, відділення (інші відокремлені підрозділи) - виробники підакцизних товарів (послуг) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини по товарах (продукції), на які встановлено ставки акцизного збору у твердих сумах.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" визначено, що об'єктом оподаткування акцизним збором є - обороти з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) в тому числі з давальницької сировини, шляхом їх продажу, обміну на інші товари (продукцію, роботи, послуги), безплатної передачі товарів (продукції) або з частковою їх оплатою, а також обсяги відвантажених підакцизних товарів (продукції) виготовлених з давальницької сировини.

Порядок сплати  акцизного збору визначено у ст. 6 Закону України "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" від 22.03.2001р. №2324, в якій  зазначено, що суми акцизного збору, що підлягають сплаті визначаються платниками самостійно, виходячи з обсягів реалізованих підакцизних товарів (продукції) за встановленими  ставками, при цьому  власник готової продукції, на яку встановлено ставку акцизного збору в твердих сумах, виготовленої на давальницьких умовах, сплачує акцизний збір виробнику (переробнику) не пізніше дня відвантаження готової продукції його замовнику, або за його дорученням іншій особі.

Умовою відвантаження виробником (переробником) готової продукції, виготовленої з давальницької сировини, його власнику або за його дорученням іншій особі є документальне підтвердження банківської установи про перерахування відповідної суми акцизного збору на розрахунковий рахунок виробника (переробника).

Як вбачається з матеріалів справи, відвантаження ТзОВ «Ніфея»та ПФ «Ковач»підакцизних товарів, вироблених позивачем з давальницької сировини, здійснювалося без сплати акцизного збору власниками готової продукції виробнику, що і стало, в даному випадку, підставою для донарахування ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" акцизного збору. Таке відвантаження здійснювалось згідно рішень господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2003 р.  у  справі № 15/162 та від 06.05.2004 р. у справі  №14/05, якими  задоволено позови ТзОВ «Ніфея»та ПФ «Ковач»з тих підстав, що ТзОВ «Ніфея» знаходиться на території м.Славутич, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 віднесено до території посиленого радіоактивного контролю; ПФ «Ковач»знаходиться на території с.Карпилівка, Сарнівського району Рівненської області, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 віднесено до зони радіоактивного забруднення, - зони гарантованого добровільного відселення. У зв'язку з цим на ТзОВ «Ніфея»та ПФ «Ковач»розповсюджується дія ч.1 ст.7 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", де зазначено, що підприємства, об'єднання і організації, колгоспи, радгоспи розташовані у зонах гарантованого добровільного відселення та посиленого радіоекологічного контролю, звільняються від оподаткування, крім платежів і відрахувань до місцевих бюджетів.

Однак, слід зазначити, що Закон України „Про правовий режим території, що    зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 р. №791 не є законом про оподаткування, а регулює питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах. Закон закріплює й гарантує забезпечення режиму використання та охорони зазначених територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров'я людини та на екологічні системи. Тобто, положення вищевказаного Закону не можуть встановлювати податкові пільги для ТзОВ «Ніфея»та ПФ «Ковач».

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Ніфея»та ПФ «Ковач»були зареєстровані після набрання законної сили Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого у зоні гарантованого добровільного відселення заборонено будівництво нових, розширення діючих підприємств, безпосередньо не пов”язаних із забезпеченням радіоекологічного, соціального захисту населення. Отже, вищезазначений Закон не може надавати переваги окремим суб'єктам господарювання в сфері оподаткування, всупереч загальним принципам господарювання, а саме: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання.

Крім цього, відповідно до вимог ст.7 цього Декрету саме підприємства виробники підакцизних товарів з давальницької сировини несуть відповідальність за правильність обчислення і своєчасність стягнення та сплати акцизного збору до бюджету.

Отже, правомірними є доводи податкового органу, що нафтопродукти виготовлені ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття» з давальницької сировини, а, тому, саме позивач, як виробник підакцизних товарів з давальницької сировини є платником акцизного збору до бюджету, єдиним об'єктом оподаткування у якого є обсяги відвантажених підакцизних товарів, тому, саме ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття" як платник акцизного збору несе відповідальність за правильність обчислення і своєчасність стягнення та сплати акцизного збору до бюджету.

З огляду на викладене, постанову господарського суду слід скасувати, в задоволенні позову - відмовити.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, п.п.6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ДПІ у Надвірнянському районі задоволити.

Постанову господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2006 року у справі № А-7/234 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст.211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

головуючий суддя                                                                Г.В. Орищин

судді                                                                                      О.П. Дубник

Г.Г. Якімець