ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2007                                                                                   Справа № 22/158

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача -  Бойко Н.Л., довіреність № 143-4016  від 27.12.06;

від відповідача 1 -  Шамаров Т.О., юрисконсульт, довіреність № 119  від 01.01.07;

від відповідача 2 -  Кравцов Д.В., довіреність № 63  від 02.01.07;

від відповідача 3 - в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином  (а.с. 46)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕБ", м. Антрацит на  рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.06р.  у справі № 22/158

за позовом   відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до   1-державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

2-корпорації "Науково-виробнича інвестиційна група "Інтерпайп", м. Дніпропетровськ

3-товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕБ", м. Антрацит Луганської області

про   стягнення 2231 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 28.02.07, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, м. Нікополь звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ, корпорації “Науково-виробнича інвестиційна група “Інтерпайп”, м. Дніпропетровськ, товариства з обмеженою відповідальністю “ФЕБ”, м. Антрацит про стягнення 2231,41 грн. вартості недостачі вугілля за залізничною накладною № 51477876.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.06 по справі № 22/158 (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги задоволені за рахунок вантажовідправника, у зв”язку із справним перевезенням. До решти відповідачів в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки не доведена їх вина у недостачі вантажу.

Не погодившись із рішенням, вантажовідправник – товариство з обмеженою відповідальністю “ФЕБ”, м. Антрацит подало до суду апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати, а в задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на такі обставини.

Недостача 7210 кг має видимий характер, тому залізниця мала повернути вагон для довантаження до технічних норм, але цього не зробила, що свідчить про те, що фактична маса вантажу була відповідна даним, зазначеним в залізничній накладній.

В комерційному акті відсутній детальний опис обставин, внаслідок яких виникла несхоронність вантажу (технічний стан вагону і т.д.), тому відповідальність за недостачу повинна нести залізниця, поки не доведе відсутність своєї вини.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, м. Нікополь вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Корпорація “Науково-виробнича інвестиційна група “Інтерайп”, м. Дніпропетровськ також вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідачів-1,2, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю “ФЕБ”, м. Антрацит відвантажило по залізничній накладній № 51477876 у вагоні № 66865379 на адресу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” антрацит.

Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу.

При цьому виявлена недостача, про що складено комерційний акт від 23.05.05 БК № 061018/59.

Продукція позивачем повністю оплачена корпорації “Науково-виробнича інвестиційна група “Інтерпайп”, з якою укладено договір поставки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до частини 1 пункту 4 Правил складання актів, затверджених  наказом Міністерства транспорту України 28.05.02 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02 № 567/6855, комерційні акти складаються на місцях загального користування – у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Згідно до пункту 12 Правил видачі вантажів (статті 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг, на вимогу одержувача залізниця може перевірити масу вантажів, що перевіряються навалом та насипом і прибули без ознак втрати. У разі відсутності вагонних ваг на станції призначення і в одержувача, ці вантажі видаються без перевірки.

Відповідно до вищевказаного комерційного акту,  який складено відповідно до Правил складання актів, вантаж прибув без ознак втрати та витікання вантажу при перевезенні. Навантаження у вагоні нижче бортів на 30 см, рівномірне, правильне. Отже у колегії суддів не має підстав вважати перевезення несправним.

Прибуття напіввагону на станцію призначення з недовантаженням до рівня бортів не свідчить про втрату або розкрадання вантажу при перевезенні, оскільки згідно із статтею 111 Статуту позивач має довести вину перевізника. Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником у залученій накладній, але не зобов”язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення.

Не має також правового значення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу “на око”.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок вантажовідправника. Підстави для скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

Керуючись статтями 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.06 по справі № 22/158 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                           О.М.Лисенко

Суддя                                                                                 О.М.Виноградник

Суддя                                                                                 О.В.Джихур