ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 липня 2007 р.

№ 36/352

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ “Енті”

на постанову

від 31.05.07 Київського
апеляційного господарського суду

у справі

№ 36/352 господарського суду
міста Києва

за позовом

Заступника прокурор Оболонського
району м.Києва в інт. держави в особі Київської міської ради

до

ТзОВ “Енті”

про

звільнення самовільно зайнятої
земельно ділянки

у
справі взяли участь представники

позивача:
не з'явилися

відповідача:
Бурдюг О.М. довір. від 30.07.07

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
м.Києва від 13.09.2006 р. позовні вимоги про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею876,87 кв.м. за адресою м.Київ, вул.Мате Залки,5 та
приведення її в придатний для використання стан задоволені з тих підстав, що у
відповідача відсутні будь-які документи що підтверджують право власності або
право користування спірною земельною ділянкою (суддя Т.Трофименко).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.05.2007 р. рішення місцевого суду залишено без змін
(колегія судді В.Андрієнко, М.Малетич, В.Студенець).

Відповідач ТОВ “Єнті” в касаційній
скарзі просить скасувати прийняті у справі судові рішення, прийняти нове
рішення якім в позові відмовити. Скарга мотивована тим, що в порушення вимог
ст.43 ГПК України судами неповно та необ'єктивне встановлені та оцінені
обставини справи. Ними не взято до уваги договір оренди, укладений відповідачем
у 1995 році з Мінською райрадою народних депутатів міста Києва про тимчасове
користування земельною ділянкою 388,8 кв.м. Відповідно діючому на той час
законодавству і умовам договору оренди землекористувачі мали право самостійно
господарювати на землі, зводити споруди згідно з проектом та генеральним планом
при наявності ордеру на виконання будівельних робіт. На підставі рішення
Мінської районної державної адміністрації в м.Києві від 24.06.1994 № 354 був
зведений, актом державної приймальної комісії від 22.02.95 р. прийнятий в
експлуатацію павільйон за адресою м.Київ, вул.Мате Залки,5. З 1995 р.
відповідач укладав договори оренди земельної ділянки і зараз правомірно
користується земельною ділянкою, оскільки від орендодавця чи Київської міської
ради, яка є орендодавцем згідно чинного земельного кодексу, письмове заперечення
не надходило.

Суди не взяли до уваги що рішенням
Київської міської ради від 11.07.2002 р. № 128/128 відповідачу надано згоду на
розроблення проекту відведення земельної ділянки по вул.Мате Залки,5 площею
0,09 га для розташування торговельного
павільйону.

Судами не враховано рішення
господарського суду м.Києва від 21.ХІ.2006 р. у справі № 8/11, яким визнано
право власності відповідача на споруду , що розташовується на спірній земельній
ділянці.

Судами не застосована ст.377 ЦК
України, в якій зазначено, що до особи яка придбала будівлю або споруду
переходить право власності на земельну ділянку, на який вони розташовані. Якщо
в договорі не визначений розмір земельної ділянки, яка зайнята будівлею або
спорудою, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної
ділянки, яка зайнята спорудою та на ту, що необхідна для її обслуговування. Не
застосована судами і ст.120 Земельного Кодексу України. Суди не взяли до уваги
той факт, що відповідно Державному земельному кадастру станом на 19.09.2005 р.
спірна земельна ділянка закріплена за ТОВ “Енті” та проходить попереднє
погодження. Враховуючи перехідні положення Земельного Кодексу України та
рішення Конституційного Суду від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005,  ТОВ “Єнті” не обмежене у строках та має право
вимагати оформлення землекористування відповідно до вимог ЗУ України.

Враховуючи перешкоди в оформленні
права користування земельною ділянкою, відповідач позбавлений права
розпорядитися своєю власністю. Позбавлення прав власності відповідно ст.3 ЦК
України є неприпустимим.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга  підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлене, що ТОВ “Єнті” без правовстановлюючих документів використовує
земельну ділянку площею 876,87 кв.м. по вул.Мате Залки,5 в м.Києві під
розміщення кафе-бару. Ця обставина встановлена на підставі актів головного
управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від
24.02.2006 р. № 179/05 та 26.06.2006 р. № 526/05.

Судова експертиза, призначена
апеляційною інстанцією, встановила, що будівля відповідача згідно бази даних
Державного земельного кадастру, відноситься до капітальних будівель і є
нерухомим майном, збудованим на підставі відповідної дозвільної документації і
прийнятим в експлуатацію державною приймальною комісією.

Будівля належить до земельних
поліпшень, переміщення яких є неможливим без їх знищення та зміни призначення,
розташованих в межах земельної ділянки, на яку рішенням Київської міської
ради від 11.07.2002 р. № 128/128 був наданий дозвіл на розроблення проекту її
відведення для розташування торговельного павільйону площею 212 кв.м.

На підставі цих документів суди
попередніх інстанцій дійшли висновку що відповідач самовільно зайняв спірну
земельну ділянку.

Касаційна інстанція не може
погодитися з таким висновком і вважає його передчасним.

Самовільним зайняттям землі є
заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з
порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, здійснюване без
відведення землі в натури й одержання документа, що посвідчує право на землю.

З'ясовуючи вищенаведені обставини,
суди попередніх інстанцій повинні були встановити обставини при яких відповідач
опинився на спірній земельній ділянці.

В порушення вимог ст.43 ГПК України
суди не повно дослідили обставини справи та надані сторонами докази. Зокрема
залишилися без юридичної оцінки надані відповідачем:

- договори на право тимчасового
користування землею на умовах оренди (т.1 арк.55, том 2 арк. 108-120);

- рішення Київської міської ради
від 11.07.02р. № 128/128 (т.2, арк.89);

- акт державної приємної комісії
про закінчення будівництва і введення об'єкта в експлуатацію (т.1, арк.61);

-          кадастрові документи та інші.

В порушення вимог ст.ст.84,105 ГПК
України суди попередніх інстанцій не досліджували докази у справі, надані
відповідачем та обставини, встановлені судової експертизою, не вказали в
судових рішеннях у яких підстав вони не взяли ці докази та доводи відповідача
до уваги. Судами порушений принцип правосуддя щодо рівності сторін перед
законом і судом, закріплений в процесуальному законодавстві -ст.42 ГПК України.

Порушення основоположних принципів
здійснення правосуддя, допущені в ході судового процесу тягнуть за собою
скасування прийнятих у справі рішень.

При прийнятті рішення суди
попередніх інстанцій не застосували розділ ІХ
Прикінцеві положення Земельного кодексу України, Закон України  “Про оренду землі”, Рішення Конституційного
Суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року справа №1-17/2005 про постійне
користування  земельними ділянками.

З огляду на встановлене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення та постанову в даній справі не можна вважати
законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа направленню
на новий розгляд .

При повторному розгляді справи
необхідно усунути вказані порушення процесуального права, повно і об'єктивно
встановити та дослідити обставини і докази у справі, надати їм правильну
юридичну оцінку та винести законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117 -11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ “Єнті”
задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва
від 13.09.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від
31.05.2007 р. у справі №36/352 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді
Є.Чернов

В.Цвігун