КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2007                                                                                           № 6/509

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Лебедєв О.С. (дов. № 61 від 06.02.2007 р.)

від відповідача-1 -             Сарасека Ю.В. (дов. № 01/10-108 Д від 09.02.2007 р.)

від відповідача-2 -             Мандрик Л.В. (дов. № 27 від 11.01.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі   відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція”

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.11.2006

у справі № 6/509

за позовом                               Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі   відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція”

до                                                   1) Державного підприємства „Енергоринок”

2) Державного підприємства „Національна енергетична                                   компанія Укренерго”

про                                                  стягнення 1110000,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” (далі - ДП „НАЕК „Енергоатом”) в особі відокремленого підрозділу „Запорізька атомна електрична станція” звернулось з позовом до Державного підприємства (далі - ДП) „Енергоринок” та Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго” (далі - ДП „НЕК „Укренерго”), в якому просить  стягнення 1110000,71 грн. заборгованості за відпущену електроенергію.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.11.2006 р. у справі № 6/509 в позові відмовлено повністю. Рішення мотивовано тим, що сторони договору уступки вимоги № 343 одночасно припинили шляхом зарахування грошові зобов’язання, які попередньо існували між ними, та грошові зобов’язання, що виникли придбанням уступки вимоги. Крім того, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що доказів визнання недійсним договору № 343 позивачем не подано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП „НАЕК „Енергоатом” подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якому просить вказане рішення скасувати повністю і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що рішення прийнято при невідповідності висновків,  викладених  у рішенні  місцевого  господарського  суду,  обставинам справи, з порушенням норм процесуального права. При цьому позивач посилається на те, що на момент укладення договору № 343 заборгованості ВО „Запорізька АЕС” перед ДП „Ерко-Запоріжжя” не існувало, а порушення норм процесуального права, на думку позивача, полягає у незастосуванні судом ст. 35 Господарського процесуального кодексу України щодо фактів, встановлених постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі  № 2/3/1634.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач-1 у письмовому запереченні на апеляційну скаргу та відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу, як і їх представники в судових засіданнях апеляційної інстанції, проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, вважаючи рішення законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні 15.05.2007р. було оголошено перерву до 22.05.2007р., у відповідності до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 06.08.1997 р. між Державною акціонерною енергопостачальною компанією (далі - ДАЕК) „Донецькобленерго”, виробничим об’єднанням (далі - ВО) „Запорізька атомна станція” та ДП „Ерко-Запоріжжя” було укладено договір № 343 уступки вимоги (далі - Договір № 343). Даний  договір було погоджено Національним диспетчерським центром електроенергетики України.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Договору № 343, ДАЕК „Донецькобленерго” уступило, а ВО „Запорізька атомна станція” прийняло на себе право вимоги погашення заборгованості, яка виникла в результаті несвоєчасної оплати на адресу першої за договорами купівлі електроенергії підприємствами в сумі 20000000 грн., а ВО „Запорізька атомна станція” право вимоги вказаної заборгованості уступило ДП „Ерко-Запоріжжя”.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору № 343 передбачено погашення дебіторської заборгованості ДАЕК „Донецькобленерго” та кредиторської заборгованості ВО „Запорізька атомна станція”, що виникла між членами оптового ринку електроенергії України, на суму 20000000 грн., а також зменшення на вказану суму заборгованості ВО „Запорізька атомна станція” перед ДП „Ерко-Запоріжжя”.

Оскільки відпуск електроенергії здійснювався ВО „Запорізька атомна станція” за договором № 8-92 Національному диспетчерському центру електроенергетики України, який в подальшому її реалізовував ДАЕК „Донецькобленерго”, то Договір № 343 було погоджено Національним диспетчерським центром електроенергетики України.

ДП „Енергоринок” та ДП „НЕК „Укренерго” є правонаступниками Національного диспетчерського центру електроенергетики України, докази чого наявні в матеріалах справи ( а.с. 43-45, 48-51).

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що 02.10.1998 р. на підставі додаткової угоди від 28.09.1998 р. № 71 до договору від 25.12.1997 р. № 01-5д ВАТ „Ерко-Запоріжжя” поставило Відокремленому підрозділу „Запорізька АЕС Компанії „Енергоатом” (далі – ЗАЕС) товаро-матеріальні цінності загальною вартістю 1110 000,71 грн., за які ЗАЕС розрахувалася саме взаємозаліком, який був предметом Договору № 343 від 06.08.1997р., на загальну суму 20 000 000 грн., а вказаний взаємозалік частково - на суму 1110000,71 грн. - проведено не було, що, на думку позивача, встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 2/3/1634, у зв’язку з чим позивач вважає, що відповідачі, як правонаступники НДЦ України, повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем за поставлену їх попереднику електричну енергію у сумі 1110000,71 грн.

Згідно зі ст. 217 ЦК УРСР, зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування досить заяви однієї сторони.

Проаналізувавши Договір № 343 та виходячи з наведеної норми законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту укладення Договору № 343 грошові зобов’язання, які попередньо існували між сторонами договору, були припинені шляхом зарахування грошових зобов’язань, які пов’язані з оплатою уступки вимоги.

Доказів визнання недійсним Договору № 343 позивачем під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції не подано.

Оскільки між ДАЕК „Донецькобленерго” та ВО „Запорізька атомна станція” договірних відносин щодо поставки електроенергії не існувало, і договором № 343 було передбачено механізм погашення дебіторської заборгованості ДАЕК „Донецькобленерго” та кредиторської заборгованості ВО „Запорізька атомна станція”, що виникла між членами оптового ринку електроенергії України, то апеляційний суд також вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що з моменту укладення договору № 343 зобов’язання Національного диспетчерського центру електроенергетики України перед ВО „Запорізька атомна станція” за договором № 8-92 є припиненими на суму 20000000 грн., як і зобов’язання ДАЕК „Донецькобленерго” перед Національним диспетчерським центром електроенергетики України за придбану електричну енергію.

Крім того, факт припинення вказаних зобов’язань підтверджується листом-повідомленням ПБ № 368 від 13.08.1997 р. Національного диспетчерського центру електроенергетики України, адресованого ДАЕК „Донецькобленерго” та ВО „Запорізька атомна станція” (копія в матеріалах справи – а.с 11).

Викладене в апеляційній скарзі твердження позивача про те, що в результаті проведеного взаємозаліку за Договором № 343 ВО „Запорізька атомна станція” проавансувало ДП „Ерко-Запоріжжя” в рахунок майбутніх поставок продукції, які здійснювались ВАТ „Ерко-Запоріжжя”, тобто про проведення авансового взаємозаліку, суперечить статті 217 ЦК УРСР, оскільки вказаною нормою вимагається настання строку вимоги на момент зарахування, а проведення заліку щодо майбутніх вимог законодавством не передбачено. Крім того,  предметом взаємозаліку за Договором № 343 була заборгованість за поставлену електричну енергію, а предметом вищевказаної Додаткової угоди від 28.09.1998 р. № 71 до договору від 25.12.1997 р. № 01-5д була поставка ВАТ „Ерко-Запоріжжя” металопродукції, натомість статтею 217 ЦК УРСР вимагається однорідність вимог.

Посилання позивача на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду по справі  № 2/3/1634, як на доказ часткового непроведення взаємозаліку за Договором  № 343 - на суму 1110000,71 грн., є необґрунтованим, оскільки з копії даної постанови (а.с.12) вбачається, що такого факту вказаним судовим рішенням встановлено не було і будь-які посилання в зазначеній постанові на Договір      № 343 відсутні.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає, що місцевий господарський суд мотивовано визнав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2006 року у справі № 6/509 - без змін.

Справу  № 6/509 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді