ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.07.07                                                                                           Справа  № 18/9

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Мурської Х.В.

Кордюк Г.Т.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Закарпатбудкомплект” від 26.04.2007 р. вих. № 162/1

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.04.2007 р.

у справі № 18/9

за позовом ТзОВ “Кронов”, м.Ужгород

до ТзОВ “Закарпатбудкомплект”, м.Ужгород

про стягнення 76 281, 47 грн. заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, а.с.115-116)

За участю представників сторін:

від позивача –Анісімов Ю.О. (адвокат, довіреність від 22.11.2006 р. без номера в матеріалах справи);

від відповідача –Чорняк Н.І. (представник, довіреність від 02.03.2005 р. вих. № 124 в матеріалах справи, а.с.91)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розпорядженням голови суду від 23.07.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Заяв про відвід суддів не поступало.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2007 р.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.04.2007 р. у справі № 18/9 (суддя Кривка В.П.) позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 63 631, 47 грн. заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг за обгрунтованістю, а щодо решти позовних вимог провадження у справі припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України в зв”язку з частковим погашенням відповідачем суми заборгованості в процесі вирішення спору.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав неправильного застосування норм матеріального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст.538 ЦК України; у зв”язку з втратою позивачем вантажу на суму 63 631, 47 грн. останній повинен її відшкодувати, про стягнення якої ним подано позов і порушено провадження у справі № 8/331, отже, в разі невиконання однією стороною зобов”язання інша сторона має право зупинити виконання свого зобов”язання, відмовитись від його виконання частково чи в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 1 листопада 2005 року між ТзОВ „Кронов” (експедитор за договором, позивач у справі) та ТзОВ „Закарпатбудкомплект” (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг, за яким експедитор зобов’язується доставити ввірений вантажовідправником вантаж замовника в пункт призначення та видати його уповноваженому вантажоотримувачу, а замовник зобов’язується сплатити за перевезення встановлену плату (а.с.15). Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що конкретні умови перевезення обумовлюються в заявці на кожне перевезення.

Відповідно до п.4.1 даного договору оплата за транспортні послуги проводиться замовником згідно з виставленими рахунками експедитора.

На підставі вказаного договору, узгоджених відповідачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно з його заявками на вантажні перевезення, а також виставленими до оплати рахунками позивачем підтверджено надання транспортно- експедиційних послуг на загальну суму 85 990 грн. Вказані обставини підтверджено долученими до матеріалів справи документальними доказами (а.с.16-86, 146-203) та  розгорнутими розрахунками суми позову (а.с.87, 118-119).

У ході судового розгляду відповідачем частково погашено суму заборгованості на загальну суму 22 358 грн. 53 коп. (платіжні доручення № 000291 від 23.01.2007 р. та № 002014 від 04.04.2007 р., а.с. 102, 144).

Таким чином, сума заборгованості становить 63 631, 47 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.145).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.04.2007 р. у справі № 18/9 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Закарпатбудкомплект”  - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.538 ЦК України виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку є зустрічним виконанням зобов’язання. При цьому при зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з умов спірного договору та встановлених законодавцем загальних засад виконання зобов’язань, довершеною дією виконання зустрічних зобов’язань за цим договором сторони обумовили конкретне правовідношення в часі, яке охоплює виконанням його контрагентами наступних дій: подання замовником заявки на вантажне перевезення, виконання замовлення експедитором у належному місці та в належний строк, узгодження процедури здачі-прийняття робіт (надання послуг), виставлення до оплати рахунку за надані послуги, оплата виставленого рахунку замовником.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, усі заявки на вантажні перевезення, заборгованість з оплати яких є предметом спору, позивачем виконані в повному обсязі.

За таких обставин, оцінюючи правовідносини сторін, які врегульовані зазначеним договором, виходячи з системного аналізу його умов, на думку колегії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що посилання відповідача на невиконання своїх грошових зобов’язань за договором щодо оплати наданих позивачем послуг на підставі  ч.3 ст.538 ЦК України з мотивів втрати ним вантажу за окремою заявкою (виконання зобов’язань за якою не є предметом спору у даній справі, а в іншій справі за № 8/331) на доставку вантажу від ПП „Ніко Центрметал”, м. Дніпропетровськ, у зв’язку з чим у ТзОВ „Кронов” виникло зобов’язання відшкодувати його вартість на суму  63 631, 47 грн., є неправомірним, оскільки положення зазначеної правової норми не поширюються на спірні правовідносини. Апеляційний господарський суд вважає, що оскільки предметом спору по справі № 18/9 є розрахунки за вже надані послуги, то нестача вантажу не має жодного відношення та не впливає на порядок розрахунків між сторонами за договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.11.2005 р. Більше того, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції розцінює таку позицію відповідача як односторонню відмову від виконання зобов’язань, що в силу ст.525 ЦК України не допускається.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.04.2007 р. у справі № 18/9 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Закарпатбудкомплект”  - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                      М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Х.В.Мурська

Суддя                                                                                                      Г.Т.Кордюк