донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

22.01.2007 р.                                                                                     справа №41/181а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів
,  М"ясищева А.М.

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Азарова Г.В. -  за дов. № 01/255 від 14.06.2006р.,

від відповідача:
Кримчак М.А. – за дов. № 21231/10/10 від 07.08.2006р., Асєєва О.В. – за дов. № 01/255 від 12.09.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізована Державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податку м.Донецька

на постанову господарського суду

Донецької області

від
27.09.2006 року

по справі
№41/181а

за позовом
Акціонерне товариство закритого типу "Мушкетовська автобаза" м.Донецьк

до
Спеціалізована Державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податку м.Донецька

про
визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад суті постанови місцевого господарського суду

07.07.2006 року Акціонерне товариство закритого типу “Мушкетівська автобаза" м. Донецьк звернулося з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.05.2006р. № /0/13955/10/15-16-23/4, яким визначено податкове зобов'язання з податку з власників транспортних засобів у сумі 1702220грн.23коп., у тому числі основний платіж у сумі 162114грн.50коп., штрафні (фінансові) санкції у сумі 8105грн.73коп.

Ухвалою від 10.07.2006р. позовна заява залишена без руху на підставі ч.3,5 ст.106 КАС України.

Ухвалою суду від 15.08.2006 року було відкрито провадження у адміністративній справі № 41/181а.

Заявою № 01/409 від 20.09.2006р. позивач змінив позовні вимоги та просив суд визнати спірне податкове повідомлення-рішення недійсним частково, а саме в сумі 161853,00 грн. основного платежу та  в сумі 8105,73 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В іншій частині податкове повідомлення-рішення ним не оспорювалося.

Постановою від 27.09.2006р. (повний текст складено 29.09.2006р.) у справі № 41/181а господарський суд Донецької області (суддя  Гончаров С.А.) позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу “Мушкетівська автобаза” задоволенні частково.

Визнано частково недійсним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку від 24.05.2006р. № /0/13955/10/15-16-23/4 в сумі 161853,00 грн. основного платежу та  в сумі 8092,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Присуджено з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства закритого типу “Мушкетівська автобаза” судовий збір в сумі 3,38 грн.

Строк розгляду справи склав 1 місяць 11 днів.

2.Підстави з яких порушено питання про перегляд постанови

Відповідач з постановою суду від 27.09.2006р не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати  у в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству закритого типу "Мушкетівська автобаза" в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при винесенні постанови господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України № 1963"Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" обчислення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів проводиться за ставками, встановленими ст. 3 цього Закону, тому відповідач вважає, що обчислення податку мало здійснюватися позивачем з урахуванням ставок, що діяли у звітному періоді, тобто з урахуванням змін, внесених  до  ст.3   Закону України № 1963"Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"    Законом   України  від  25.03.2005   № 2505   "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких  інших законодавчих  актів України".

Вважає, що  при   вирішенні   справи   судом  в   порушення ст. 6,   ст. 3   Закону України № 1963 "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" застосований розмір ставок податку, який не діяв у періоді, за який здійснені спірні донарахування.

Посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте за наслідками камеральної перевірки наданого позивачем уточнюючого розрахунку. Можливість надання уточнюючих розрахунків передбачена п. 5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який передбачає, що якщо в майбутніх періодах платник податків (з урахуванням строків давності) самостійно виявляє помилки в показниках раніше наданої податкової декларації, такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Аналогічна позиція викладена у Порядку заповнення та подання Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та Довідки про суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які зменшують або збільшують податкові зобов'язання в результаті виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах до органу державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України від 17.09.2001 № 373.

Зазначає, що п. 13 Порядку № 373 передбачає, що якщо платником податку самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданому ним Розрахунку, то такий платник зобов'язаний подати уточнений Розрахунок, що містить виправлені показники. Враховуючи, що позивачем не були виявлені помилки в раніше наданій податковій декларації, що підтверджується відсутністю посилання на зміст помилки в Довідці, передбачені законом підстави для зменшення самостійно задекларованих платником сум податку відсутні. На думку відповідача, посилання суду на правомірність надання платником уточнюючого розрахунку, оскільки таким розрахунком податкові зобов'язання приводяться у відповідність до вимог законодавства, що діяло на початок звітного періоду, є порушенням вимог вищенаведених нормативних актів, оскільки така підстава не передбачена чинним законодавством.

П. 1 Прикінцевих положень Закону № 2505 передбачено, що внесені зміни до законів України є складовою частиною цих законів та діють відповідно до терміну дії цих законів. Зазначений Закон набирає чинності з дня опублікування, тобто з 31.03.2005. Відповідач вважає, що з набранням чинності Законом №2505 платник податків був зобов'язаний при визначенні суми податкового зобов'язання застосовувати ставки податків з урахуванням внесених змін до Закону № 1963.

Щодо посилання суду на необхідність застосування строків набрання чинності законодавчих актів, якими змінюються податки, збори (обов'язкові платежі), механізм їх сплати з врахуванням вимог Закону України "Про систему оподаткування" є безпідставними, оскільки відповідно до преамбули цей закон визначає принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі), права, обов'язки і відповідальність платників та не визначений як спеціальний закон відносно набрання чинності законодавчими актами.

Ч. 5 ст. 94 Конституції України визначає, що закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Прикінцевими положеннями Закону № 2505 визначено, що цей Закон набирає чинності з дня опублікування, тобто, саме з дня опублікування Закону № 2505 були внесені зміни до ст. З Закону № 1963, які стали складовою частиною такого закону та діють відповідно до терміну його дії. Вважає ствердження суду про набрання чинності норми, якою збільшені ставки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з 01.01.2006 є безпідставним.

Крім того, зазначає, що Законом України "Про систему оподаткування" не визначається, що інші нормативні акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, тобто, на думку відповідача, обмеження щодо можливості застосування внесених до Закону України № 1963 "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" змін відсутні.

Посилається на те, що відповідно до абз. 2 п. 10 Роз'яснення ВАС України від 12.05.19995 № 02-5/451 обчислення (донарахування) податку або іншого обов'язкового платежу (визначення об'єктів і ставок оподаткування тощо) здійснюється на підставі тих норм законодавства, що були чинними у податкові періоди, за які здійснюється таке обчислення (донарахування). Таким чином, враховуючи, що у 2005 році ставки податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів були збільшені шляхом внесення відповідних змін до закону, позивачем мали бути застосовані саме збільшені ставки при обчисленні належного до сплати податку.

3.Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Позивач вважає, що постанова суду прийнята з урахуванням усіх обставин справи і відповідає нормам діючого законодавства та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що податок з власників транспортних засобів обчислюється на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів станом на 1 січня поточного року, та позивач у відповідності із вимогами закону надав до ДПІ розрахунок податку за 2005 рік на загальну суму 147277,00 грн. У зв’язку із змінами у законодавстві (введення в дію закону № 2505) позивач провів перерахунок податку з власників транспортних засобів за 2005 рік та 22.06.2005р. надав відповідачу уточнений розрахунок суми податку на загальну суму 311077,00 грн. Однак здійснення ним перерахунку податку за 2005рік не ґрунтувалося на вимогах закону, а тому 14.04.2006р. ним був знову зроблений перерахунок податку та наданий відповідачу ще один уточнюючий розрахунок суми податку, який містив зменшену на 161853,00 грн. суму податку за 2005 рік.

Вважає, що висновки відповідача про порушення ним законодавства при наданні другого уточнюючого розрахунку безпідставні, а тому безпідставне донарахування спірним податковим повідомленням-рішенням податку з власників транспортних засобів за 2005 рік., оскільки, частиною 3 ст. 5 Закону № 1963 передбачено виникнення податкових зобов’язань у платника податків протягом року тільки у випадку, коли транспортні засоби знімаються з реєстрації або реєструються нові транспортні засоби, а також Законом № 2505 внесені зміни до закону № 2181, відповідно до яких платник податків звільняється від обов’язку подавати податкову декларацію за звітний період протягом року, якщо його податкові зобов’язання відображені у річній податковій декларації на поточний рік. Ні законом № 2505, ні законом № 1963 ні законом № 2181 не передбачено перерахунку, строків перерахунку, механізму перерахунку та доплати податку з власників транспортних засобів у 2005 році. Форма розрахунку податку з власників транспортних засобів передбачає її заповнення в цілому за рік, а не поквартально;

Крім того, зазначає, що  Законом України “Про систему оподаткування” передбачено, що зміни та доповнення до законів про оподаткування вводяться в дію не пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року та набувають чинності з початку нового бюджетного року. Тому, змінені законом № 2505 ставки податку повинні застосовуватись з 01.01.2006р.

4.Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами по справі:

Позивач є юридичною особою, зареєстрований рішенням виконкому Будьонівської районної ради м. Донецька 15.12.1999р. за № 0003/1, включений до ЄДРПОУ за № 01235975. Перебуває на податковому обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку, є платником податку з власників транспортних засобів.

21.02.2005р. позивачем було надано відповідачу загальний розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2005 рік (вх. № 914), яким було визначено суму податку на 2005 рік в загальному розмірі 147277,00 грн. (35-38).

22.06.2005р. позивачем було надано відповідачу уточнений розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2005 рік (вх. № 4569), яким було визначено суму податку на 2005 рік в загальному розмірі 311077,00 грн. До розрахунку позивачем надано довідку (№ 4570 від 22.06.2005р.) про суми податку, які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті самостійно виправленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах. За даними довідки змістом помилки, яка обумовлює подання зазначеного розрахунку, є зміни у законодавстві (л.с.39-42).

14.04.2006р. позивачем було надано відповідачу уточнений розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2005 рік (вх. № 12539), яким було визначено суму податку на 2005 рік в загальному розмірі 140652,00 грн. До розрахунку позивачем надано довідку (№ 2169 від 14.04.2006р.) про суми податку, які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті самостійно виправленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (л.с.43-46). За даними довідки визначено суму, яка зменшує податок у зв’язку із виправленням помилки, що складає 161853,00 грн. Згідно пояснень сторін,  ця сума є сумою податку на яку позивач збільшив свої податкові зобов’язання за 2005 рік, подавши уточнений розрахунок від 22.06.2005р.

Податковим органом в період з 05.05.2006р. по 12.05.2006р. проведено невиїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” за період з 01.04.2005р. по 01.01.2006р., за результатами якої складений акт від 07.11.05р. №161-15-16-23/4-01235975 (л.с.16-26,33).

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем перевірялася правильність застосування позивачем ставок податку з власників транспортних засобів за період з 01.04.2005р. по 01.01.2006р. У акті перевірки зазначено, що оскільки Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2004р. № 2285-IV та деякі інші законодавчі акти” внесено зміни до Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” чим, зокрема, змінені ставки податку, то позивачем поданням уточнюючого розрахунку від 14.04.2006р. занижений податок з власників транспортних засобів за 2-й –4-й квартал 2005р. на суму 162114,5 грн., що є порушення п. 2, 3, 5 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”.

На підставі висновку акту перевірки 24.05.2006р. заступником керівника СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку на підставі пп. 4.2.2 “в” ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" прийняте податкове повідомлення-рішення № /0/13955/10/15-16-23/4, яким визначені податкові зобов’язання позивачу з податку з власників транспортних засобів в загальному розмірі 170220,23 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 162114,5 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 8105,73 грн. (л.с.15).

5.Мотиви за якими апеляційна інстанція виходила при прийнятті ухвали

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

5.1 Щодо доводів відповідача про обов’язок платників податків застосовувати ставки податку з власників транспортних засобів запроваджені Законом України №2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" та деяких ін ших законодавчих актів України", у 2005 році, оскільки він набув чинності з 31.03.2005р.

Відповідно до статті 1 Закону України ” Про систему оподаткування” якою регламентовано порядок встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів зазначено, ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року. Це правило не застосовується у випадках зменшення розміру ставок податків, зборів (обов'язкових платежів) або скасування пільг з оподаткування та інших правил, які призводять до порушення правил конкуренції та створення податкових переваг окремим суб'єктам підприємницької діяльності або фізичним особам.

Всі інші закони України про оподаткування мають відповідати принципам, закладеним у цьому Законі.

Згідно п.3ст.27 Бюджетного кодексу України закони України, які впливають на формування доходної чи видаткової частини бюджетів, повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому. В іншому разі норми відповідних законів, що впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим.

Відповідно до п.19ст.2,ст..9 Бюджетного кодексу податкові надходження класифіковані як доходи бюджету

Таким чином ,ставки податку та збору у сторону збільшення відповідно до Закону ”Про систему оподаткування” та Бюджетного кодексу мають змінюватися законами про оподаткування не пізніш за шість місяців до початку нового бюджетного року, тобто для бюджетного року з1.01.2005 по 31.12.2005р не пізніш 15.08.2004р.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон України №2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" та деяких ін ших законодавчих актів України", Закон України ”Про систему оподаткування”, Бюджетний кодекс допускають неоднозначне  трактування прав та обов'язків платників  податків щодо ставок ,  за якими  у 2005р повинен сплачуватись до державного бюджету податок з власників транспортних засобів.

Підпунктом 4.4.1 п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (із змінами та доповненнями) встановлено, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону,  або коли  норми  різних  законів  чи різних    нормативно-правових   актів   припускають   неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків  або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як  платника  податків,  так  і  контролюючого  органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене судова колегія вважає доводи відповідача щодо обв’язку позивача як платника податку сплачувати у 2005 бюджетному році податок з власників транспортних засобів за новими ставками такими ,що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Крім того судова колегія зазначає Законом України №2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" та деяких ін ших законодавчих актів України" закон Про державний бюджет України на 2005р. викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 31.03.05р.  прикінцевими положеннями якого у Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"  внесено зміни у тому числі у ст. 3 цього закону, якою визначені нові ставки податку з власників транспортних засобів.

Стаття 5 зазначеного закону, якою встановлюються строки сплати податку доповнена частиною3 згідно якої за транспортні засоби, зняті юридичними особами протягом року з реєстрації (перереєстровані), здійснюється перерахунок розміру податку. Розмір податку перераховується перед зняттям їх з реєстрації (перереєстрацією) по строках сплати (кварталах), які не настали, починаючи з наступного за тим, в якому транспортний засіб знято з реєстрації (перереєстровано)".  Інших підстав перерахунку податку Законом України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” та Законом України №2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" та деяких ін ших законодавчих актів України" не передбачено .

Як вбачається з матеріалів справи 21.02.2005р. позивачем було надано відповідачу загальний розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2005 рік (вх. № 914), яким було визначено суму податку на 2005 рік в загальному розмірі 147277,00 грн. (35-38) за ставками які діяли на момент подання такого розрахунку.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” якщо у майбутніх періодах платник податку виявляє помилки в показниках раніше поданої декларації, такий платник податку має право надати уточнюючий розрахунок

22.06.2005р. позивачем було надано відповідачу уточнений розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2005 рік (вх. № 4569), яким було визначено суму податку на 2005 рік в загальному розмірі 311077,00 грн. До розрахунку позивачем надано довідку (№ 4570 від 22.06.2005р.) про суми податку, які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті самостійно виправленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах. За даними довідки змістом помилки, яка обумовлює подання зазначеного розрахунку, є зміни у законодавстві (л.с.39-42). Тобто, правових підстав для подання уточнюючого розрахунку відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону № 2181 22.06.05р у позивача  не було, оскільки зміна ставки податку не є арифметичною або методологічною помилкою.

14.04.2006р. позивачем  подано уточнюючий розрахунок , яким податкові зобов’язання приведені у відповідність до вимог законодавства, що діяло на момент декларування ним своїх податкових зобов’язань з податку з власників транспортних засобів за 2005рік.

.

Законом України "Про державну податкову службу в Україні" не передбачені повноваження податкового органу самостійно здійснювати перерахунок податку у зв'язку з введенням нових ставок податку.

Оскільки уточнюючі розрахунки були подані позивачем не у зв’язку з допущеними помилками, а у зв’язку з неоднозначним трактуванням прав та обов’язків платника у різних законах України , податковий орган не мав повноважень на здійснення перерахунків у зв’язку зі зміною відповідного законодавства, що є підставою для прийняття рішення на користь платника податку.

Судова колегія погоджується з доводами відповідача, щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні моменту з якого набули чинності зміни внесені у Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" Законом України №2505 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2005 рік" та деяких ін ших законодавчих актів України, оскільки у п.1 Прикінцевих положень закону №2505 зазначено, що він набирає чинності з моменту опублікування тобто з 31.03.05р., що відповідає нормам ч.5 ст.94 Конституції і суд у рішенні безпідставно зазначив, що такі зміни набувають чинності з 1.01.2006р, однак ці висновки суду не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184,195,198,205,212, п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія ,

У   Х    В   А    Л   И   Л   А :

Постанову господарського суду Донецької області по справі                       № 41/181а від 27.09.2006р. (складена в повному обсязі 29.09.2006р.) залишити без змін, а апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку залишити без задоволення.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали. Касаційна скарга подається безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала виготовлена в повному обсязі  29.01.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС