Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.                                                           Справа № 35/730-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача -  Ніценка Д.П. (директор); Дьяченка С.А. (дов. б/н б/д)

відповідача -  Смірнова І.Ю. (дов. № 413 від 07.04.2006 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства сільськогоподарського підприємства "Цукрове" (смт. Чапаєве, Харківської області)  (вх. № 1433 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 19.03.07 р. по справі № 35/730-06

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса (с. Нова Парафіївка, Харківської області)

до Закритого акціонерного товариства сільськогоподарського підприємства "Цукрове" (смт. Чапаєве, Харківської області)

про стягнення 1 221 265,00 грн., -

встановила:

У грудні 2006 року Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса (с. Нова Парафіївка, Харківської області) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Цукрове" (смт. Чапаєве, Харківської області) про стягнення 1 121 265,00 грн. недоотриманої вартості переданої на переробку продукції, 337 тон цукру в якості розрахунку за переробку давальницької сировини, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на переробку цукрових буряків врожаю 2004 року № 52 від 01.03.2004 р., договору купівлі-продажу № 53 від 01.03.2004 р., договору на переробку цукрових буряків врожаю 2005 року № 39 від 17.03.2005 р., договору купівлі-продажу цукрового буряку № 38 від 17.03.2005 р., договору купівлі-продажу цукрового буряку № 30 від 27.02.2006 р., договору на переробку цукрових буряків врожаю 2006 року № 1288 від 01.10.2006 р., а також просило віднести на останнього судові витрати по справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19 березня 2007 року по справі № 35/730-06 (суддя Швед Е.Ю.) позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 121 265,00 грн., 337 тон цукру, 25 500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ПСП ім. Щорса у задоволенні позовних вимог. На думку відповідача, суд при прийнятті оскаржуваного рішення зробив висновки на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; зокрема господарський суд Харківської області порушив та неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

В судовому засіданні 5 червня 2007 року представники ПСП ім. Щорса надали додаткові докази, які колегією суддів були долучені до справи.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника ЗАТ СП "Цукрове" Смірнова І.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, представників ПСП ім. Щорса Ніценка Д.П. та Дьяченка С.А., які просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2007 р., виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким встановив, що між сторонами у 2004 - 2006 роках були укладені договори на вирощування та переробку цукрового буряку № 52 від 01.03.2004 р., № 53 від 01.03.2004 р., № 39 від 17.03.2005 р., № 38 від 17.03.2005 р., № 30 від 27.02.2006 р., № 1288 від 01.10.2006 р., відповідно до умов яких позивач взяв на себе зобов'язання виростити та передати відповідачеві цукровий буряк згідно з вимогами державного стандарту 17421-82 "Цукрові буряки для промислової переробки. Вимоги при заготівлях", а останній - прийняти, здійснити оплату, розрахуватись цукром за давальницьку сировину та переробити цукровий буряк.

Як встановив суд першої інстанції, спірні договори укладались на підставі Типового договору, умови якого затверджені наказом Міністерства аграрної політики України № 201 від 13.05.2005 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 795/11075 від 25.07.2005 р., однак як вбачається з їх змісту, вони не відповідають вимогам Типових договорів, затверджених вищезазначеним наказом. Так, в цих договорах відсутній розділ порядку розглядів спорів, розділ, яким регламентується контроль за визначенням кількості та якості цукрових буряків. Така обставина призвела до того, що прийомка продукції та проведення лабораторних аналізів з визначення цукровистості буряків здійснювалась без участі державного інспектора якості та формування сільськогосподарської продукції. Визначення цукровистості продукції, яка здавалась на переробку здійснювалась без участі представників позивача та державного інспектора якості та формування сільськогосподарської продукції.

Крім того, відповідно до відомостей, складених сторонами за результатами кінцевого розрахунку ПСП ім. Щорса у 2004 році передав відповідачеві 13 962 тони цукрового буряку середньої цукровистості 15,05 %, що підтверджується даними лабораторії відповідача. Позивач в 2004 році також здійснив аналіз продукції на цукровистість в Інституті цукрових буряків Української академії аграрних наук в м. Києві (надалі –Інститут цукрових буряків УААН), за даними якого цей показник склав 19,8 % цукровистості.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, були отримані дані про заниження цукровистості покупцем та недорахування та недоплату відповідачем вартості отриманої продукції у 2004 році в сумі 746 885,00 грн. Зокрема, протягом цього року позивач передав відповідачеві 1 174 тони давальної сировини (цукрового буряку) показник цукровистості якої було відповідачем занижено на 4,75 %, внаслідок чого позивачем недоотримано 127 тон цукру, що також підтверджується даними Інституту цукрових буряків УААН.

Крім того, протягом 2005 року позивач передав відповідачеві відповідно до відомостей кінцевого розрахунку 8 393,287 тон цукрового буряку при цукровистості 17,45 %, за результатами аналізу лабораторії відповідача. Тоді як за висновком Інституту цукрових буряків УААН відсоток цукровистості зданого позивачем буряку склав 18,61 %. Внаслідок зниження цукровистості отриманої продукції позивач недоотримав від відповідача у 2005 році 229 380,00 грн. вартості продукції.

У 2006 році позивач передав відповідачеві 7 000 тон цукрового буряку, цукровистість якого, згідно даних лабораторії відповідача склала 16,2 %, тоді як  за даними досліджень Інституту цукрових буряків УААН цукровистість цієї партії продукції склала 19 %. З урахуванням чого, позивач недоотримав за передану відповідачеві продукції в розмірі 245 000,00 грн. Крім того, протягом 2006 року позивач передав відповідачеві 3 000 тон давальницької сировини (цукрового буряку), показник цукровистості якої було занижено відповідачем в момент прийому продукції на 2,8 %, що підтверджено висновком Інституту цукрових буряків УААН. Внаслідок чого позивачем недоотримано 210 тон цукру в якості розрахунку за переробку давальницької сировини.

На думку суду першої інстанції, визначення відповідачем цукровистості цукрового буряку при прийомі його на переробку від позивача не є об'єктивним і правильним.

З урахуванням зазначеного місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту заниження відповідачем цукровистості продукції, недоотриманої за спірними договорами протягом 2004 - 2006 років, та задовольнив позовні вимоги.

Однак, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, не повністю відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, їм не надана правильна та належна правова оцінка, тому є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. А згідно зі статтею 43 цього ж Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції до винесення рішення 16 березня 2007 року відповідачем був направлений запит до Інституту цукрових буряків УААН стосовно результатів досліджень проб коренеплодів від 11.10.2004 р., 11.10.2005 р., 28.09.2006 р., які були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 4 квітня 2007 року Інститутом цукрових буряків УААН відповідачу була надана відповідь № 03/803, в якій зазначалось, що ПСП ім. Щорса в 2004-2005 роках зразків коренеплодів цукрових буряків в інститут не надавало, зокрема аналізи для нього в ці роки не проводилися. Зразки коренеплодів цукрових буряків надавались останнім на аналіз тільки 28 вересня та 19 жовтня 2006 року (т. 3 а. с. 48).

Вищенаведене свідчить про те, що аналізи досліджень проб коренеплодів за 11.10.2004 р. та 11.10.2005 р., на які посилається позивач в позовній заяві та прийняв до уваги суд першої інстанції, Інститутом цукрових буряків УААН за вказаний період не проводились, тому результати дослідження проб за вказаний період взагалі не можуть прийматися до уваги та не можуть свідчити про показник цукристості буряку у 2004-2005 роках.

Крім того, результати досліджень проб коренеплодів за 28.09.2006 р., які видавались Інститутом цукрових буряків УААН для ПСП ім. Щорса зовсім не співпадають з результатами, які надавались суду позивачем. За цей період проби цукрових буряків мали середню цукристість - 16.6 %, 16,8 %, 18,4 %, 18,4 % (т. 3 а. с. 49).

Зокрема, результати фактично проаналізованих Інститутом цукрових буряків УААН проб не можуть поширюватись на показник середньої цукристості коренеплодів всіх цукрових буряків, вирощених ПСП ім. Щорса у 2006 році та зданих для переробки ЗАТ СП "Цукрове", виходячи з наступного.

По-перше, проби, які надавались до Інституту цукрових буряків УААН на аналіз були зібрані з порушенням Методичних вказівок по відбору та формуванню проб коренеплодів цукрових буряків і визначення їх цукристості в арбітражній лабораторії, затверджені Заступником міністра аграрної політики України від 27.10.2003 р.

По-друге, позивач не довів той факт, що ним були надані для аналізу коренеплоди зібрані саме зі свого поля, оскільки проби були здані у не запломбованих мішках.

По-третє, не відома дата відбору цих проб. Якщо вони були відібрані за багато днів до аналізу, то цукристість прив'ялених коренеплодів значно вища за цукристість цього ж коренеплоду зараз зібраного та зразу ж зданого на аналіз, або в проміжок 1-го, 2-х днів.

Слід зазначити, що основним нормативним документом, згідно якого визначаються кількісно-якісні показники цукрових буряків, є ДСТУ 4327:2004 "Коренеплоди цукрових буряків для промислового перероблення. Технічні умови", затверджений наказом Держспоживстандарту України від 17.08.2004 р. № 181 (надалі –ДСТУ 4327:2004).

Вказаний стандарт поширюється на коренеплоди цукрових буряків, які заготовляють для промислового перероблення, і регламентує умови їх приймання, показники якості і їх визначення.

На думку колегії суддів, господарським судом Харківської області при винесенні рішення не були враховані вимоги ДСТУ 4327:2004, а прийняті до уваги дані результатів досліджень проб коренеплодів Інституту цукрових буряків УААН, на підставі яких зроблений неправомірний висновок про заниження цукристості буряків відповідачем, тоді як результати проаналізованих проб характеризують лише той зразок, що знаходився в доставленому мішку, оскільки невідомо коли, де і ким він відібраний, так як не було надано відповідних для цього документів, отже дані результатів не можуть бути перенесені на окремі площі.

Крім того, застосування судом показника цукристості коренеплодів буряків одного аналізу до всього обсягу зданої позивачем сировини окремо по кожному року також суперечить вимогам ДСТУ 4327:2004, згідно якого, по-перше, проба на визначення цукристості відбирається тільки один раз з однієї партії цукрових буряків, якою є кількість буряків в одній транспортній одиниці; по-друге, пробу відбирають згідно установленого порядку та у визначеній послідовності; по-третє, визначається середньодобовий показник цукристості, який є середнім арифметичним значенням результатів відповідних аналізів всіх проб, відібраних протягом доби окремо від бурякоздавача.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано порядок та методику визначення цукристості буряків, встановлені ДСТУ 4327:2004, згідно якого не можна визначити один показник цукристості з однієї проби цукрових буряків, та вважати його таким, що розповсюджується на весь обсяг сировини, зданих бурякоздавачем цукровому заводу на переробку, тому що цукристість як середньоарифметична величина вираховується з всього обсягу зданої позивачем відповідачу продукції.

Місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення невірно зроблений висновок про невідповідність договорів, укладених між сторонами, типовим умовам господарських договорів між цукровими заводами, бурякосіючими господарствами та іншими суб'єктами бурякоцукрового комплексу незалежно від форми власності щодо вирощування та закупівлі цукрових буряків для виробництва цукру квоти "А", затверджений Наказом Міністерства аграрної політики України від 13.05.2005 р. № 201 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.07.2005 р. за № 795/11075.

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що оскільки в договорах відсутній розділ порядку розгляду спорів, розділ, яким регламентується контроль за визначенням кількості і якості цукрових буряків, вони не відповідають вимогам вищевказаних Типовим умовам господарських договорів, і ця обставина призвела до того, що прийомка продукції та проведення лабораторних аналізів з визначення цукристості буряків здійснювалась без участі державного інспектора якості та формування сільськогосподарської продукції.

Колегія суддів вважає, що цей висновок суду не відповідає дійсності, оскільки як вірно зазначає відповідач, типові умови господарських договорів, що затверджуються Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом, є обов'язковими до застосування у відносинах між цукровими заводами, бурякосіючими господарствами та іншими суб'єктами бурякоцукрового комплексу всіх форм власності згідно зі статтею 7 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" від 17.06.1999 р. № 758-ХІV.

Крім того, державні інспектори якості та формування сільськогосподарської продукції постійно здійснювали перевірку сировинної лабораторії ЗАТ СП "Цукрове" при прийомі цукровим заводом цукросировини від бурякоздавачів стосовно правильності визначення лабораторією кількісно-якісних показників цукрових буряків, про що складені відповідні акти, копії яких є в матеріалах справи.

15 березня 2006 року позивачем був направлений запит до Управління агропромислового розвитку Кегичівської районної державної адміністрації стосовно того, чи зверталось ПСП ім. Щорса до інспекції якості та формування сільськогосподарської продукції з питань виникнення спорів по показникам цукристості буряків протягом 2004-2006 років, на що інспекцією був направлений лист № 01-19/199/8 від 29.03.2007 р. про відсутність таких звернень зі сторони позивача, а також було повідомлено про те, що інспекторами якості постійно здійснювалися перевірки сировинної лабораторії ЗАТ СП "Цукрове" на предмет правильності визначення цукристості буряків в період кожного сезону цукроваріння 2004-2006 рр., та в інші роки, згідно встановлених методик на підставі чинного законодавства (том 3 а. с. 51).

Також господарським судом Харківської області при винесенні оскаржуваного рішення порушені умови договорів купівлі-продажу та переробки цукрових буряків, укладених між сторонами, в яких зазначено, що якщо цукристість переданого покупцю цукрового буряку буде інша ніж 16 % (встановлена як базова), то встановлена ціна цукрового буряку змінюється з урахуванням коефіцієнтів перерахунку цін у відповідності до Порядку визначення мінімальних цін на цукрові буряки та цукор, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2000 р. № 868.

При цьому фактична цукристість кожної партії зданого цукрового буряку згідно даних аналізу сировинної лабораторії ЗАТ СП "Цукрове" за 2004-2006 рр. відрізняється одне від одного, і внаслідок цього здійснюється перерахунок цін на цукровий буряк.

Теж саме стосується і договорів на переробку цукрових буряків, де сторони домовились, що вихід цукру для нарахування і видачі його бурякоздавачу проводиться по середньому виходу на сезон переробки цукрових буряків з урахуванням фактичної цукристості сировини та фактичних втрат цукру за час зберігання буряків та їх переробки, що не враховано судом при винесенні рішення.

Застосування судом єдиних показників цукристості при розрахунках без врахування коефіцієнтів перерахунку цін відповідно до фактичної цукристості буряків є порушенням умов договорів, а також порушенням статей 638, 651 Цивільного кодексу України.

Крім того, місцевим господарським судом при винесенні рішення не були враховані обставини стосовно кінцевого розрахунку між сторонами. По закінченню сезону цукроваріння сторонами в 2004-2005 рр. були підписані відомості обліку кінцевих розрахунків за прийняті цукрові буряки, в яких у тому числі визначені загальна кількість зданих цукрових буряків, фактична цукристість цих буряків, їх вартість та інше. В зв'язку з автоматизацією бухгалтерського обліку в 2006 році вищевказані зазначені дані відображені в реєстрі щоденних зведень прибуткування сировини за період з 01.08.2006 р. по 31.12.2006 р., що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки позивачем підписані вищевказані відомості за 2004-2005 рр., а реєстр щоденних зведень прибуткування сировини за 2006 р. прийнятий без претензій та зауважень, то ці документи мають силу акту прийому передачі цукросировини по кількісно-якісним показникам, і це є доказом погодження позивача з визначеними показниками цукристості. Відтак претензії після підписання вказаних документів є неправомірними.

Зокрема, господарським судом не досліджений нормативно встановлений порядок розгляду спорів по кількісно-якісним показникам цукрових буряків.

Згідно розділу 11 Типових умов господарських договорів між цукровими заводами, бурякосіючими господарствами та іншими суб'єктами бурякоцукрового комплексу незалежно від форми власності щодо вирощування та закупівлі цукрових буряків для виробництва цукру квоти "А", затверджені Наказом Міністерства аграрної політики України від 13.05.2005 р. № 201, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.07.2005 р. за № 795/11075, спочатку сторони вирішують спірні питання на основі двосторонніх переговорів; по спірним питанням, за якими  не досягнуто згоди,  Сторони  звертаються до державного інспектора якості та і формування ресурсів   сільськогосподарської   продукції   та   до   незалежних   акредитованих лабораторій з визначення якісних показників цукрових буряків; спори, щодо яких сторонами не було досягнуто згоди, розв'язуються в судовому порядку.

Позивач не звертався ні до відповідача з претензією щодо показників цукристості буряків та порядку їх визначення, ні до інспектора якості та формування   ресурсів сільськогосподарської продукції управління та до незалежної акредитованої лабораторій з визначення якісних показників цукрових буряків.

Таким чином, судом порушено норми матеріального права, згідно яких встановлений порядок розгляду спорів щодо якісних та кількісних показників цукрових буряків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку колегії суддів, ПСП ім. Щорса ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду апеляційної скарги не надав жодного документального доказу обґрунтованості та правомірності своїх позовних вимог до відповідача.

Слід зазначити, що позивачем порушено нормативно встановлений порядок розгляду спорів щодо якісних та кількісних показників цукрових буряків та здійснено визначення одного показника цукровистості з однієї проби цукрових буряків і з подальшим розповсюдженням на весь обсяг продукції яка здана підприємством позивача цукровому заводу на переробку. Тоді як показник цукровистості не є постійною величиною та його не можна вважати константою. Зокрема, позивачем застосовано в розрахунках з відповідачем визначений єдиний показник цукровистості без урахування коефіцієнтів перерахування цін відповідно до фактичної цукровистості буряків. Такий підхід є односторонньою зміною позивачем, без згоди відповідача, істотних умов договору. Підписання сторонами по закінченню сезону цукроваріння відомостей обліку кінцевих розрахунків за прийняті цукрові буряки та реєстру щоденних зведень вважається оформленням прийому передачі цукросировини по кількісно-якісним показникам і це є доказом погодження сторонами визначених показників, з урахуванням чого претензії позивача по кількості та якості продукції є  безпідставними.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 121 265,00 грн. недоотриманої вартості переданої на переробку продукції, 337 тон цукру в якості розрахунку за переробку давальницької сировини, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та не підлягають задоволенню.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що недостатнє з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм чинного законодавства призвело до неправильного вирішення спору, що дає підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2007 року по справі № 35/730-06.

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита при поданні апеляційної скарги у розмірі 12 750,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Цукрове" (смт. Чапаєве, Харківської області) задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 19 березня 2007 року по справі № 35/730-06 скасувати та прийняти нове рішення.

У позові відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса (64052, Харківська область, Кегичівський район, с. Нова Парафіївка, р/р 260034470 в ХОД АППБ "Аваль" м. Харків, МФО 350589, ) на користь Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Цукрове" (64020, Харківська область, Кегичівський район, смт. Чапаєве, вул. 50-річчя Жовтня, 5, р/р 7100 в АКІБ "УкрСиббанк" м. Первомайський, МФО 351005, ) витрати по сплаті державного мита при поданні апеляційної скарги у розмірі 12 750,00 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.