ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  38/180

20.06.07

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Голден Експрес”

До
Закритого акціонерного товариства “ФК Сократ” –Відповідач 1;
Відкритого акціонерного товариства Банку “БІГ Енергія” –Відповідач 2

Про
визнання недійсним договору

Суддя Власов Ю.Л.

Представники:

Від позивача
не з’явились

Від відповідачів
Відповідач 1 –Таран Ю.С.;
Відповідач 2 –Донченко Т.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеного між Відповідачами 27.12.2002р. №Тп-072-1202; К1072.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує наступним. Між Відповідачами був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого інтереси Відповідача 2 представляв голова Правління Стеценко В.В. Однак фактично замість підпису пана Стеценка В.В. міститься інший підпис невідомої особи, а тому вказаний договір є недійсним.

Позивач, як акціонер Відповідача 2 зацікавлений в законній діяльності останнього, оскільки тільки законна діяльність гарантує прибуток підприємству, укладання банком договору, який не відповідає вимогам законодавства, створюють загрозу для його діяльності в цілому, а отже і для законних інтересів та прав Позивача, зокрема, права Позивача як акціонера у прийнятті участі у розподілі прибутку банку і одержання його частини у вигляді дивідендів.

Крім того, Позивач просить суд визнати поважними причини пропуску ним позовної давності, оскільки Позивачу про спірний договір стало відомо лише в 2006 році.

Відповідач 1 письмових пояснень з приводу заявленого Позивачем позову не подав, однак, в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного позову.

Відповідач 2 заперечив проти заявленого Позивачем позову мотивуючи наступним. Позивач не є акціонером Відповідача 2, а тому не мав прав звертатись до суду за захистом його порушеного права як власника акцій Відповідача 2. Позивачем у позовній заяві необґрунтовано які саме його права як акціонера, порушені внаслідок укладання Відповідачами спірного договору. Оскільки на момент укладання спірного договору, Позивач не існував як юридична особа та не був акціонером банку, він не має законних підстав заявляти про порушення в 2002 році жодного з його прав.

Спірний договір підписаний першим заступником Відповідача 2 Ломакіним О.О., який був уповноваженою особою на підписання спірного договору. Відповідачем 2 вчинені всі необхідні дії щодо фактичного виконання спірного договору. Крім того, Позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Ухвалою від 27.04.2007 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи був призначений на 23.05.2007р.

Ухвалою від 23.05.07р. розгляд справи був відкладений на 05.06.07р., у зв’язку з неявкою представника Відповідача 1, неподанням сторонами всіх витребуваних документів та необхідністю витребування нових доказів по справі.

Ухвалою від 05.06.07р. розгляд справи був відкладений на 20.06.07р., у зв’язку з неявкою представників Позивача, Відповідача 1 та неподанням ними витребуваних документів.

Судом досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих суду доказів та матеріалів, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2001р. Відповідачем 2 був прийнятий наказ №35-к яким надано право першого підпису першому заступнику голови правління Відповідача 2 Ломакіну О.О. всіх документів фінансово-господарської діяльності Відповідача 2.

27.12.2002р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений договір №Тп-072-1202; К1072 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого Відповідач 1 зобов’язується забезпечити передачу у власність Відповідача 2, а Відповідач 2 зобов’язується прийняти та оплатити на умовах, передбачених цим договором цінні папери. Загальна сума договору складає 5313314,78 грн. Право власності на цінні папери від Відповідача 1 до Відповідача 2 переходить з моменту зарахування цінних паперів на рахунок у цінних паперах Відповідача 2 у зберігача-одержувача ЦП. Дата розрахунків за цим договором –не пізніше 28.12.2002р.

Вказаний договір з боку Відповідача 2 було підписано першим заступником голови правління Відповідача 2 Ломакіним О.О.

27.12.2002р. між Відповідачем та Відповідачем 2 був складений акт виконання зобов’язань за договором купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2002р., відповідно до якого Відповідач 2 платіжним дорученням №37/4 від 27.12.2002р. оплатив на рахунок Відповідача 1 договірну вартість цінних паперів в сумі 5313314,78 грн., а Відповідач 1 перерахував 27.12.2002р. цінні папери, що є предметом цього договору, в кількості 39821943 простих іменних акцій на загальну номінальну суму 9955485,75 грн. на рахунок в цінних паперах Відповідача 2 у зберігача цінних паперів Відповідача 2.

Відповідно до вказаного акту сторони визнають, що взаємні зобов’язання за договором купівлі-продажу виконані у повному обсязі, претензій за взаєморозрахунками сторони не мають.

12.10.2005р. Солом’янською районною у місті Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи –Позивача.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, заслухавши представників Позивача, суд вважає, що позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачі прав та інтересів Позивача не оспорюють, отже в даному випадку мова може йти лише про порушення прав та інтересів Позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач посилається на порушення спірним договором його прав як акціонера банку у прийнятті участі у розподілі прибутку банку і одержання його частини у вигляді дивідендів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством, у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди). Вказані права виникають у особи з того часу, коли вона стала акціонером товариства, при цьому обсяг цих прав відповідає тому фінансовому, матеріальному та іншому стану в якому знаходилось товариство на час коли особа стала його акціонером, ті дії, рішення та інші акти які були вчинені товариством до того часу, як особа стала його акціонером жодним чином не впливають на обсяг прав такої особи, як акціонера цього товариства.

Як встановлено судом, 27.12.2002р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений договір №Тп-072-1202; К1072 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого Відповідач 1 зобов’язується забезпечити передачу у власність Відповідача 2, а Відповідач 2 зобов’язується прийняти та оплатити на умовах, передбачених цим договором цінні папери.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про державну реєстрацію, Позивач як юридична особа, був створений 12.10.2005р.

Отже, спірний договір був укладений та виконаний Відповідачами задовго до створення Позивача взагалі як юридичної особи, тим більше до виникнення у Позивача прав акціонера Відповідача 2, а тому спірний договір ніяким чином не може порушувати прав та інтересів Позивача, що є підставою для відмови у позові.

Судом не приймаються до уваги твердження Позивача про те, що спірний договір був підписаний невідомою особою, що є недотриманням встановленої письмової форми договору, а тому підлягає визнанню недійсним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи спірний договір був укладений та повністю виконаний Відповідачами у 2002 році. Отже, до цивільних відносин які виникли та припинились у 2002 році на підставі спірного договору застосовуються правила Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст.44 Цивільного кодексу УРСР письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Згідно з ст.45, 46 Цивільного кодексу УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

З наведених норм вбачається, що недодержання простої письмової форми угоди не має наслідком його недійсність, якщо особа схвалила правочин укладений представником з перевищенням наданих повноважень цей правочин є обов’язковим для цієї особи.

Як встановлено судом, 27.12.2002р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був укладений в простій письмовій формі договір №Тп-072-1202; К1072, який був підписаний з боку Відповідача 2 першим заступником голови правління Відповідача 2 Ломакіним О.О., який мав повноваження його підписувати на підставі наказу №35-к від 20.03.2001р. Даний договір був Відповідачем 2 схвалений та повністю виконаний.

За вказаних обставин суд вважає, що спірний договір не суперечить вказаним ст.44, 45, 63 Цивільного кодексу УРСР, тому у задоволенні позову Позивачу з цієї підстави також належить відмовити.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                Ю.Л.Власов

Рішення підписане 05.07.2007р.