ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.
15:30
Справа №  8/441/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Гриньової Т.В.,

при секретарі Сербіні К.Л.,

з участю представників сторін:

від відповідача -  Єлисєєва А.В. по дов. № 2942/20/10 від 12.09.2006р.,

від третьої особи –Лях Н.В. по дов. № 90 від 15.01.2007р.,

представник позивача у судове засідання не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Техногаз-М”,

54003, м. Миколаїв, Паромний спуск, 2,

до Миколаївської міської ради,

54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –громадянин Аванесян Валерій Суренович,

м. Миколаїв, вул. 6 Поперечна, 27, кв. 2,

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Техногаз-М” (далі - позивач) пред’явлено адміністративний позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання протиправним і скасування рішення Миколаївської міської ради (далі - відповідач) № 44/23 від 16.03.2006р., а також  п. 15 рішення відповідача № 7/19 від 09.11.2006р. та визнання за позивачем права на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 8600 кв. м. у м. Миколаєві, на розі проспекту Леніна –вул. Водопровідної, згідно розробленого і затвердженого проекту будівництва багатоповерхового житлового комплексу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними і такими, що порушують права та інтереси позивача.

Ухвалою суду від 20.12.2006р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено громадянина Аванесяна Валерія Суреновича (далі –третя особа).

Про час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому порядку.

Відповідач заперечив позов, вважаючи, що рішення № 44/23 від 16.03.2006р., а також п. 15 рішення № 7/19 від 09.11.2006р. прийняті в межах наданих відповідачу повноважень, у відповідності до чинного законодавства, при цьому посилається на таке:

- відповідно до ч. 3 ст. 151 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) погодження місць розташування об’єктів, розмірів передбачуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться відповідними міськими радами, відповідно до їх повноважень щодо вилучення цих ділянок.

У частині 15 вказаної статті зазначено, що окрім всього іншого матеріали погодження місця розташування об’єкта повинні включати умови відведення земельної ділянки.

У даному випадку такими умовами є умови відведення земельної ділянки запропоновані постійною комісією міської ради з питань регулювання земельних відносин, архітектури та будівництва, відповідно до яких комісія вважає за можливе дозволити позивачу збір матеріалів попереднього погодження місця розміщення багатоповерхового житлового комплексу по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної за умови вирішення питань згідно висновку головного управління містобудування та архітектури, щодо відселення та зносу малоцінного малоетажного фонду. Але позивачем до цього часу вказані вимоги не виконані;

- позивач не є власником нерухомості, що знаходиться на спірній земельній ділянці, що унеможливлює її передачу в оренду;

- твердження позивача щодо незаконного позбавлення його відповідачем права на оренду землі не відповідає дійсності, оскільки у позивача такого права немає, через те, що таке право набувається після прийняття відповідного рішення міської ради про надання земельної ділянки в оренду та після отримання відповідного правовстановлюючого документа на землю;

- витрати позивача пов’язані з підготовкою матеріалів погодження місця розташування об’єкта є інвестиційним ризиком заявника;

- на земельній ділянці на момент прийняття відповідачем рішень № 32/17 від 01.04.2005р. та № 44/23 від 16.03.2006р. знаходились приватні житлові будинки. Відповідно до ст. 4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Держава безпосередньо не втручається в господарську діяльність суб’єктів права власності;

- друга позовна вимога не підлягає задоволенню оскільки суперечить ст. ст. 17, 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Третя особа також заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що на підставі договорів купівлі-продажу є власником житлових будинків та квартир, розташованих на спірній земельній ділянці.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1281 від 23.06.2006р. третій особі дозволено виконання проектно-вишукувальних робіт по будівництву першої черги комплексної багатоповерхової житлової забудови в межах вул. Водопровідної № № 30, 32, 34 та вул. Морехідної  № № 18, 20. А рішенням Миколаївської міської ради від 09.11.2006р. за № 7/19 третій особі надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 7500 кв. м., з метою передачі її в оренду строком на 2 роки, зарахувавши її до земель іншого призначення на період будівництва 1 черги комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованим офісно-торговим центром у межах проспекту Леніна, вулиць  Водопровідної та Морехідної.

Також третя особа посилається на те, що ст. ст. 5, 8 Закону України “Про основи містобудування” передбачено урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій та урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в позові. Висновок суду ґрунтується на такому:

Рішенням Миколаївської міської ради від 01.04.2005р. № 32/17 (п.1.3) ТОВ “Техногаз-М” погоджено місце для виконання проектно-вишукувальних робіт по розміщенню багатоповерхового житлового комплексу на земельній ділянці площею 8600 кв. м., за рахунок земель житлової забудови по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної та дозволено виконання проектно-вишукувальних робіт строком на 1 рік для розміщення багатоповерхової житлової забудови на земельній ділянці орієнтовною площею 8600 кв. м. по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної при виконанні умов відведення земельної ділянки, запропонованих постійною комісією міської ради з питань регулювання земельних відносин, архітектури та будівництва. Запропоновані умови викладені в протоколі профільної постійної комісії міської ради від 13.10.2004р. № 94 таким чином: “…вважаємо за можливе дозволити збір матеріалів попереднього погодження місця розміщення багатоповерхового житлового комплексу по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної з вирішенням питань згідно висновку Головного управління містобудування та архітектури, щодо відселення та зносу малоцінного малоетажного фонду”.

Пунктом 3 вказаного рішення зобов’язано замовників (ТОВ “Техногаз-М”) вчинити низку певних дій, зокрема: укласти договір про резервування земельної ділянки в управлінні земельних ресурсів на термін проведення проектно-вишукувальних робіт; після внесення плати за резервування земельної ділянки отримати архітектурно-планувальне завдання на проектування в головному управлінні містобудування та архітектури за наявності необхідних вихідних даних; розробити та погодити проект у визначеному порядку, у тому числі отримати висновки комплексної експертизи та містобудівної ради; в проекті та кошторисах будівництва передбачити кошти на знімання родючого шару ґрунту з ділянки будівництва і вивезення його для благоустрою міста; у разі перевищення терміну проектно-вишукувальних робіт та строку резервування земельної ділянки звернутися до міської ради з клопотанням про продовження строку дії дозволу на виконання проектно-вишукувальних робіт та терміну резервування земельної ділянки; після затвердження проекту звернутися до міської ради з проханням про відведення земельної ділянки згідно з чинним законодавством.

Листом від 18.01.2006р. за № 18/01 позивач звернувся до відповідача з проханням виділити земельну ділянку для будівництва за адресою проспект Леніна ріг вул. Водопровідної, у зв’язку із закінченням проектування багатоповерхового житлового комплексу за вказаною адресою.

Відповідач щодо зазначеного звернення позивача, листом від 03.04.2006р. вих. № 609/05-03-18, направив на адресу останнього власне рішення від 16.03.2006р. за № 44/23.

Вказаним рішенням (пункт 1.3) рішення міської ради від 01.04.2005р. № 32/17 скасовано, при цьому в рішенні зазначено, що підставою для скасування стало невирішення питання замовником щодо знесення та відселення мешканців із житлових будинків, розташованих на земельній ділянці по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної.

Рішення Миколаївської міської ради від 16.03.2006р. за № 44/23 прийнято відповідачем на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та Земельного кодексу України, що зазначено в преамбулі самого рішення.

09.11.2006р. відповідачем прийнято рішення № 7/19, п. 15 якого надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянину Аванесяну Валерію Суреновичу для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 7500 кв. м., з метою передачі її в оренду строком на 2 роки, зарахувавши її до земель іншого призначення на період будівництва 1 черги комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованим офісно-торговим центром у межах  проспекту Леніна, вулиць Водопровідної та Морехідної.

Вказане рішення прийнято відповідачем на підставі Конституції України, Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”,  Земельного кодексу України, Закону України “Про оренду землі”, та Закону України “Про землеустрій”, про що зазначено в преамбулі рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” встановлює загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, які правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ЗК; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до ЗК; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до ЗК; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до ЗК; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК, якою встановлені підстави набуття права на землю, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ЗК України.

Стаття 151 ЗК України встановлює порядок погодження питань, пов’язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок, відповідно до якого юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов’язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об’єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об’єктів, умови проживання населення і охорону довкілля.

Вибір земельних ділянок для розміщення об’єктів проводиться юридичними особами, зацікавленими у їх відведенні. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування зобов’язані в порядку, визначеному законодавством України, надавати інформацію юридичним особам, зацікавленим у відведенні земельних ділянок, щодо можливих варіантів розміщення об’єктів відповідно до затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Погодження місць розташування об’єктів, розмірів передбачуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться відповідними сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України відповідно до їх повноважень щодо вилучення цих ділянок, а також Верховною Радою України.

Юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються з клопотанням про погодження місць розташування об’єктів до відповідної сільської, селищної, міської ради, місцевої державної адміністрації.

До клопотання додаються необхідні матеріали та розрахунки.

Відповідна сільська, селищна, міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїми повноваженнями розглядає клопотання і в п’ятиденний строк з дня реєстрації направляє його разом з матеріалами, передбаченими частиною п’ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних ресурсів, природоохоронних, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства і санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені  органи  протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи  місцевій  державній  адміністрації,  які  з  урахуванням одержаних  висновків протягом десяти днів приймають рішення про погодження місця  розташування того об’єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про планування і забудову територій” одним із основних завдань плануванні і забудови територій є: урахування державних, громадських і приватних інтересів під час планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із ст. 3 вказаного закону планування територій здійснюється на загальнодержавному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури.

Рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов’язковими для суб’єктів містобудування.

Відповідно до ст. 23 ЗУ “Про планування і забудову територій” забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об’єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об’єктів здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Знесення існуючих будинків і споруд, зелених насаджень, а також відшкодування збитків власникам (користувачам) будинків і споруд, земельних ділянок здійснюються у встановленому законом порядку.

Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд.

Із змісту рішення Миколаївської міської ради від 01.04.2005р. № 32/17 випливає, що позивачу ТОВ “Техногаз-М” погоджено місце для виконання проектно-вишукувальних робіт по розміщенню багатоповерхового житлового комплексу на земельній ділянці площею 8600 кв. м., за рахунок земель житлової забудови по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної та дозволено виконання проектно-вишукувальних робіт строком на 1 рік для розміщення багатоповерхової житлової забудови на земельній ділянці орієнтовною площею 8600 кв. м. по проспекту Леніна ріг вул. Водопровідної при виконанні певних умов відведення земельної ділянки, зокрема, щодо відселення та зносу малоцінного малоетажного фонду.

Отже, як вбачається з самого рішення від 01.04.2005р. за № 32/17, а також з наданих сторонами і третьою особою документів, спірна земельна ділянка як на момент прийняття вказаного рішення не була вільною від забудови, так і на день розгляду справи - не є вільною від забудови, на ній розташовані будинки та споруди, що належать фізичним особам на праві власності, у тому числі і третій особі у справі.

Викладене свідчить про те, що рішення Миколаївської міської ради від 01.04.2005р. за № 32/17 суперечило ч. 5 ст. 116 ЗК, відповідно до якої надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ЗК України.

Також викладене підтверджує те, що позивачем до цього часу не виконано умов відведення земельної ділянки, викладених в згаданому рішенні відповідача.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі п. 3 вказаного рішення, яким зобов’язано замовників: укласти договір про резервування земельної ділянки в управлінні земельних ресурсів на термін проведення проектно-вишукувальних робіт; після внесення плати за резервування земельної ділянки отримати архітектурно-планувальне завдання на проектування в головному управлінні містобудування та архітектури за наявності необхідних вихідних даних; розробити та погодити проект у визначеному порядку, у тому числі отримати висновки комплексної експертизи та містобудівної ради; в проекті та кошторисах будівництва передбачити кошти на знімання родючого шару ґрунту з ділянки будівництва і вивезення його для благоустрою міста; у разі перевищення терміну проектно-вишукувальних робіт та строку резервування земельної ділянки звернутися до міської ради з клопотанням про продовження строку дії дозволу на виконання проектно-вишукувальних робіт та терміну резервування земельної ділянки; після затвердження проекту звернутися до міської ради з проханням про відведення земельної ділянки згідно з чинним законодавством.

Поряд з цим матеріали справи містять документи, що підтверджують за третьою особою – Аванесяном Валерієм Суреновичем право власності на житлові будинки та квартири, розташовані на спірній земельній ділянці (а. с. 59 - 85).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з  використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наведеного вбачається, що приймаючи рішення від 09.11.2006р. № 7/19, пунктом 15 якого третій особі надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв з дотриманням вимог Закону, зокрема ст. ст. 8, 23 Закону України “Про планування і забудову територій”, Закону України “Про власність”, а рішення від 01.04.2005р. № 32/17 про погодження позивачу місця для виконання проектно-вишукувальних робіт прийнято відповідачем без врахування п. 5 ст. 116 ЗК України, згідно з якою надання земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні провадиться лише після вилучення її у порядку, передбаченому ЗК України.

Крім того, змінивши заявою від 20.01.2007р. предмет адміністративного позову, позивач звернувся до відповідача, поряд з іншими вимогами, з вимогою про визнання протиправним та скасування п. 15 рішення Миколаївської міської ради від 09.11.2006р., при цьому позивачем не викладено обставин, якими останній обґрунтовує позовні вимоги в цій частині.

Відтак, суд вважає, що оспорювані рішення відповідача від 16.03.2006р. № 44/23 та від 09.11.2006р. № 7/19 (п. 15) прийняті останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з  урахуванням  права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку і є цілком правомірними, тому підстав для задоволення позову в цієї частині суд не вбачає.

Щодо решти вимог, зокрема про визнання за позивачем права на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 8600 кв. м. у місті Миколаєві, на розі проспекту Леніна –вул. Водопровідної, згідно розробленого та затвердженого проекту будівництва багатоповерхового житлового комплексу, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає способам, встановленим ст. ст. 17, 21 КАС України, тому в цій частині позову також слід відмовити.

З огляду на вищенаведене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 158-163, 186, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено в порядку ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя
Т.В.Гриньова