ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" березня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/28

за позовом          Дочірнє підприємство "Балтика Маркетинг"

до відповідача   Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Товариство з обмеженою відповідальністю "Титаніябуд"

про розірвання договору від 08 липня 2003 року та стягнення 1 381 127 грн. 65 коп.

Суддя

Серктар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від позивача  :  Костюченко С.А.(дов.№ 01-5/1266 від 11.09.06 р.)

Від відповідача :  Хома Л.Г.(дов.№ 01-5/114 від 24.01.07 р.)

Від третьої особи: не з"явився

В судовому засіданні оголошувалась перерва

СУТЬ СПОРУ: Позивач –Дочірнє підприємства «Балтика Маркетинг»просить суд розірвати інвестиційний договір, укладений з відповідачем –Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради та стягнути 1381127 грн. 65 коп. в т.ч. 700000 грн. основного боргу, 259709 грн. 26 коп. інфляційних витрат, 62827 грн. 55 коп. відсотків річних та 358590 грн. 84 коп. пені.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов не визнає з підстав наведених у відзиві. Посилається на безпідставність позовних вимог та невірний розрахунок ціни позову.

Просить в позові відмовити.

Оскільки у своїх запереченнях на позов, відповідач, зокрема, посилається на те, що УКБ виконавчого комітету Рівненської міської ради  частково погасило свою заборгованість, шляхом пред"явлення простого векселя на суму 325000,00 грн., та оплати в сумі 50000,00 грн. на користь ТОВ "Титаніябуд" за вимогою позивача, зважаючи на заперечення зазначених дій останнім, суд, відповідно до ухвали від 07.02.07 р. (а.с.102) залучив до участі в справі в якості  третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Титаніябуд" м.Київ, вул.Михайла Грушевського, 28/2-А, Н/П № 43.

Місцезнаходження третьої особи стверджується наявним в матеріалах справи оригіналом Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.108).

Натомість, згідно повернутих на адресу суду судових повісток, ТОВ "Титаніябуд" за офіційно зареєстрованою адресою не значиться.

Враховуючи це та зважаючи, що сторони будь-яку іншу інформацію, щодо можливого фактичного місцезнаходження третьої особи суду не подали, останню викликати в судове засідання та відібрати в неї пояснення по суті спору не вбачається  можливим.

Враховуючи це, спір підлягає вирішенню по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

08 липня 2003 року між сторонами у справі (позивачем та відповідачем) був укладений інвестиційний договір (а.с.10-14, далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, відповідач приймав позивача (ДП «Балтика Маркетинг») в пайове будівництво 34 квартир в 40-ка квартирному житловому будинку по вул. Єгорова, 11-в, МКР-5,  м. Бердянськ.

Пунктом 1.1.2. договору передбачено, обов’язок забудовника передати замовнику право власності на вказані квартири, з моменту поступлення на його розрахунковий рахунок коштів, відповідно до п. 1 додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 1, додатку № 1 до інвестиційного договору, від 08.07.2003 року ДП «Балтика Маркетинг»зобов’язувалось перерахувати першу частину платежу у розмірі 700000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач перерахував відповідачу, двома платежами, вказану в п. 1, додатку № 1 до договору суму 700000,00 грн., а саме,  30.07.2003 року –480600,00 грн., та 11.08.2003 року –219400,00 грн., що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями і не оспорюється відповідачем (а.с.19).

Відповідно до п.1.2. та 2.1.5 договору, будинок по вказаній вище адресі в м. Бердянську мав бути збудований, зданий в експлуатацію, до завершення четвертого кварталу 2003 року, тобто до 31.12.2003 року.

Пунктом 2.1.6. договору передбачено обов’язок відповідача передати на момент введення в експлуатацію будинку, у власність позивача приміщення загальною площею, виходячи з ціни 1-го м.кв. –770,00 грн., еквівалентно сплаченим коштам.

В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи зазначений спірний будинок не збудовано та в експлуатацію не здано.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо  у  зобов'язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Викладене свідчить, що відповідач допустив прострочення зобов’язання, щодо будівництва житлового будинку більше ніж на три роки, що змусило, в свою чергу, позивача звернутись з позовом до суду про розірвання укладеного інвестиційного договору та стягнення в сумі 1381127,65 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов'язання, а саме,  у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема  припинення  зобов'язання  внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання,  якщо це встановлено договором або законом,  або розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір  може  бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у  разі  істотного  порушення  договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Викладене свідчить, що відповідач допустив саме істотне порушення договору.

Відповідно до ст.188 ГК України, сторона договору, яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У   разі,   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни чи розірвання  договору,  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що відповідач отримав пропозицію про розірвання договору 08.12.06 р.(а.с.17). Однак відповідач не надіслав відповіді на пропозицію про розірвання договору у строк встановлений ст.188 ГК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про правомірність вимоги про розірвання договору, а отже, позов у цій частині підлягає до задоволення.

Відповідач посилається на безпідставність позовних вимог, вказуючи на невірний розрахунок ціни позову та на належне виконання з його боку договірних зобов’язань.

Судом встановлено, що відповідач витратив 684698,85 грн. для оплати послуг, пов’язаних з будівництвом житлового будинку.

Крім того, відповідач вказує, що на підставі листа №188/1/11.04 від 5 листопада 2004 року ним було погашено частину суми заборгованості, шляхом пред’явлення простого векселя від 01.06.2005 року № 0 на суму 325000,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Титаніябуд»м. Київ, що підтверджується актом пред’явлення векселя до оплати від 01.06.2005 року (а.с.31). Також, згідно вищезазначеного листа було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Титаніябуд»50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1651, від 29.11.2004 року. За таких обставин відповідач вважає, що відбулась заміна кредитора у зобов’язанні на підставі листа первісного кредитора –ДП "Балтика Маркетинг".

Однак з такими доводами відповідача суд погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов’язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов’язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Таким чином, для вчинення такого правочину, як відступлення права вимоги, необхідно було укласти двосторонній договір в письмовій формі. Натомість, сторони не надали доказів того, що такий договір було укладено між ДП "Балтика Маркетинг" та ТОВ "Титаніябуд".

Крім того, ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо іншого не встановлено договором або законом.

Отже, належне виконання зобов’язання по зазначеному вище інвестиційному договору на користь нового кредитора з боку відповідача було би будівництво та передача новому кредиторові 34 квартир в 40 квартирному будинку по вул. Єгорова буд. № 11В, МКР 5, в м. Бердянськ, загальною площею 2162,36 кв. м.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання, та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до приписів ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання, або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором, або законом.

За таких обставин, дії відповідача щодо перерахування коштів та видачу векселя на користь третьої особи слід кваліфікувати помилковими та такими, що не створили інших не передбачених договором прав та обов’язків, відтак і відповідних наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний  сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми.

Крім того, п.5.2.2 Договору передбачена майнова відповідальність.

Оскільки прострочення виконання з боку відповідача має місце, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 259709,26 грн.,  відсотків у сумі 62827,55 грн., згідно поданого позивачем розрахунку, обгрунтовані і підлягають до задоволення.

Так само, як підставні  підлягають до задоволення позовні вимоги, у відповідності до ст.ст.549, 551, 611 п.3 ЦК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань",  в частині стягнення 358590,84 грн. пені.

Судові витрати, передбачені ст. 44 ГПК України і понесені позивачем в зв’язку з зверненням до суду за захистом порушеного права на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Інвестиційний договір від 08 липня 2003 року, укладений між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (33000, м. Рівне, вул. Лермонтова, 6) та Дочірнім підприємством "Балтика Маркетинг" (08631, Київська обл., Васильківський р-н., смт. Глеваха вул. Вокзальна, 2 ) -  розірвати.

3. Стягнути з Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (33000, м. Рівне, вул. Лермонтова, 6, ідентифікаціййний код 05517742, р/р 3040 в УСБ м.Рівне, МФО 333012) на користь Дочірнього підприємства «Балтика Маркетинг»(08631, Київська обл., Васильківський р-н., смт. Глеваха вул. Вокзальна, 2, ідентифікаційний код 31904504, р/р  4271 в Печерському відділенні Київської міської філії «Укрсоцбанк», МФО 322012) 700000,00 грн. основного боргу, 259709,26 грн. інфляційних нарахувань, 62827,55 грн. відсотків річних та 358590,84 грн. пені, а всього - 1381127,65грн., 13897,00 грн. сплаченого державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Суддя

підписано "23" березня 2007 р.