ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.07 р.                                                                               Справа № 19/99а

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі судового засідання Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: без участі представника

Від відповідача: Чухлєбов С.О., Дерчук Н.В., за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка Донецької області

до відповідача Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк

про визнання недійсним рішення колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  № 42 від 27.07.2005 року по справі № 01-26-13/2005

В судовому засіданні 29.03.2007 р. оголошувалася перерва до 18.04.2007 р., до 08.05.2007 р. В судовому засіданні 06.06.2007 р. оголошено перерву до 09.07.2007 р.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” м. Горлівка Донецької області, звернувся до суду з позовом до відповідача, Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк, про визнання недійсним рішення колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  № 42 від 27.07.2005 року по справі № 01-26-13/2005.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішення № 42 від 27.07.2005 р., прийняте відповідачем, є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству та дійсним обставинам. Наполягає на тому, що оспорюваним  рішенням  порушено права та законні інтереси позивача.

Звернення до суду після закінчення двомісячного строку оскарження обумовлює ст.ст. 40, 217, 249,250,223 Господарського Кодексу України, та ст.257 Цивільного Кодексу України.

Вважає, що при прийнятті рішення відповідачем не вірно застосовані норми матеріального права, зокрема п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та Правила користування електричною енергією, затверджені  Постановою НКРЄ від 22.02.2002 р. № 928, що призвело до невірного рішення.

Відповідно пп. 3.4.1. п.3.4. Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регулюємим тарифом”, затв. Постановою НКРЄ від 16.06.96 р., ч.3 пп.1.1. п.1 Правил користування електричною енергією”, ВАТ “Донецькобленерго” як ліцензіат з постачання електричної енергії зобов”язаний в своїй  господарській діяльності керуватися тільки Правилами користування електричною енергією. Колегією не зазначено, які приписи Правил були порушені позивачем.  Колегією в рішенні не доведені обставини, які мають значення  для справи та які визнані доведеними; неповно встановлені та вияснені обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не доведено факту вини ( умислу або необережності)  в діях посадових осіб ВАТ “Донецькобленерго”.

У Колегії були відсутні докази, які б підтверджували, що ВАТ “Донецькобленерго”  не могло та не мало б можливості  порушити Правила користування електричною енергією, та тим самим ущемити інтереси, за наявності значної конкуренції на ринку.

Відповідачем не прийнято до уваги, що спір між позивачем та ТОВ “Ремпобуттехніка” є звичайним господарським спором відносно договірних відносин та носить поодинокий характер.

Роз”яснення НКРЄ не розповсюджується на оспорювані дії. Послався на ст. 58 Конституції України.

Відповідач, Донецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, проти позову заперечує. Надав відзив на позовну заяву ( лист №01-39/1058 від 27.03.2007 р.), яким вважає вимоги позивача про визнання недійсним рішення від 27.07.2005 р. № 42 у справі № 01-26-13/2005 Адміністративної колегії Відділення недійсним, неправомірними та необґрунтованими.

Зазначив, що позивачем пропущений строк для оскарження Рішення Антимонопольного Комітету України. Строки оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України мають визначатися не загальними, а спеціальними нормами, якою є ст.60  Закону України “Про захист економічної конкуренції”. Приписи ст. 223 Господарського кодексу України не можуть бути застосовані до строків на оскарження рішень органів Комітету, оскільки вони застосовуються при реалізації  відповідальності  у судовому порядку.

Вважає помилковою думку позивача стосовно того, що визнаючи розмір плати за спожиту електроенергію ( при недовантаженні вимірювальних трансформаторів струму) енергопостачальна організація ніяким чином не повинна враховувати фактичний час роботи електроустановок споживача, оскільки це не передбачено Правилами користування електричною енергією.

Договір № 139, на підставі якого здійснюється постачання електроенергії ТОВ “Ремпобуттехніка”, не містить узгодженого графіку роботи електроустановок. При нарахуванні та пред”явленні ТОВ “Ремпобуттехніка” обсягу спожитої енергії у січні, лютому 2005 року ВАТ “Донецькобленерго” додатково не погодило із споживачем час роботи електроустановок, застосувавши у розрахунку найбільшу величину часу роботи електроустановок на добу. Стягнення плати за спожиту електроенергію, розрахунок якої здійснено без узгодження із споживачем даних щодо часу роботи електроустановок до проведення розрахунків може призвести до ущемлення інтересів споживачів у тому випадку, якщо величина фактичного режиму роботи електроустановок споживача буде меншою ніж величина, застосована в розрахунку.

Вважає, що спір між позивачем та ТОВ “Ремпобуттехніка” не є звичайним господарським спором.

Чинним законодавством не передбачен з”ясування форми вини відповідача, як необхідного елементу складу порушення конкурентного законодавства.

Лист-роз”яснення НКРЕ, який вже існував на момент  вчинення позивачем порушення,   не є законом чи нормативним актом, отже, до цього листа не може бути застосована ст. 58 Конституції України. В цьому листі НКРЕ роз”яснює застосування правил  користування електричною енергією щодо відповідальності за збереження та цілісність розрахункових засобів обліку та пломб на них та правомірність поведінки енергопостачальної організації.

02.07.2007 р. відповідачем до справи надана Постанова Верховного суду України, якою скасовано Постанову Вищого господарського суду України від 20.02.07 р. № 2/205-06-5910, Постанову Одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 19.09.06 р. і рішення господарського суду Одеської області по підставах перевищення позивачем двомісячного строку на оскарження рішення органу Антимонопольного Комітету України, встановленого ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, який є присічним.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на матеріали судової справи, конкурентної справи № 01-26-13/2005, та норми чинного  законодавства, слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції”, органи  Антимонопольного  комітету  України   розпочинають розгляд  справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

заявами суб'єктів   господарювання,   громадян,    об'єднань, установ,  організацій  про  порушення  їх  прав  внаслідок  дій чи бездіяльності,  визначених цим Законом як порушення  законодавства про захист економічної конкуренції;

поданнями органів державної влади,   органів   місцевого самоврядування,  органів адміністративно-господарського управління та  контролю  про  порушення  законодавства про захист економічної конкуренції;

власною ініціативою   органів    Антимонопольного    комітету України.

За приписами ст. 37 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у разі виявлення ознак порушення законодавства про  захист економічної  конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи  Антимонопольного  комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Розпорядженням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.05.2005 р. № 24-р, прийнятим  за результатами розгляду заяви ТОВ “Ремпобуттехніка” про зловживання монопольним становищем з боку ВАТ “Донецькобленерго” з нарахування споживачу суми недовантаження трансформаторів струму, виходячи з 24 годинної роботи підприємства без узгодження часу роботи електроустановок споживача,  було розпочато розгляд справи  № 01-26-13/2005 у зв’язку з наявністю в діях ВАТ “Донецькобленерго” ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.2 ст.50 та визначеного ч.1 ст.13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” , у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій суб”єктом господарювання, який займає монопольне становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів та були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За результатами розгляду справи, та керуючись статтями  12, 14 Закону України „Про Антимонопольний комітет України”, ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, п.11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за № 291/5482, з наступними змінами і доповненнями, п. п. 5, 33 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 29.06.98р. № 169-р, зареєстрованих  у Міністерстві юстиції України 22.07.98р. за № 471/2911, з наступними змінами і доповненнями, адміністративною колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 42 від 27.07.2005 р., яким  постановлено:

1. Визнати, що Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” у 2004 році, першому півріччі 2005 року займало монопольне становище на ринку передачі електричної енергії місцевими електричними мережами в межах території розташування власних електромереж в Донецькій області.

2. Визнати, що ВАТ “Донецькобленерго”, застосовуючи порядок з нарахування плати за послуги електропостачання при недовантаженні вимірювальних трансформаторів струму за  умов відсутності в договорі на постачання електроенергії даних про час роботи електроустановок без додаткового узгодження із споживачем цієї величини до проведення розрахунків, що може призвести до ущемлення інтересів  споживачів, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.2 ст.50 та визначене ч.1 ст.13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій суб”єктом господарювання, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” накласти на ВАТ “Донецькобленерго” штраф у розмірі 1000,00 грн.

3. Зобов”язати ВАТ “Донецькобленерго” припинити порушення про що повідомити Донецьке обласне територіальне відділення АМК України у місячний термін з моменту отримання копії рішення.

Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення у справі може бути оскаржено до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” засноване відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 15.08.95 р. № 153, шляхом корпоратизації виробничо-енергетичного об”єднання “Донецькобленерго” відповідно до Указу Президента України від 0404.95 р. № 282/95.

На підставі ліцензії № 0055 серії ПР від 23.10.96 р. здійснює передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами в межах території Донецької області, що обслуговуються власними електромережами.

Згідно ст. 5 Закону України “Про природні монополії”, діяльність з передачі електричної енергії  відноситься до сфери діяльності суб”єктів природної монополії.

Передача та постачання електроенергії Товариству з обмеженою відповідальністю здійснюється на підставі договору № 139 про постачання електричної енергії, укладеного 26.01.2004 р. між ТОВ “Ремпобуттехніка” та ВАТ “Донецькобленерго”. Розрахунки за спожиту електричну енергію ТОВ “Ремпобуттехніка” виконуються на підставі актів прийому-передачі спожитої електроенергії за показниками приладу обліку у кВт годинах.

В січні 2005 року ВАТ “Донецькобленерго” виставило рахунок ТОВ “Ремпобуттехніка” за спожиту електроенергію значно більший  ніж рахунки, що виставлялися за попередні періоди.

На звернення ТОВ “Ремпобуттехніка” ( лист № 1 від 06.01.05 р.)  про причини збільшення суми платежів за спожиту електроенергію ( враховуючи режим роботи підприємства з 8.00 до 17.00 год, вихідні субота, неділя), листом № 12 від 10.01.2005 р. Добропільським РЕС було повідомлено, що за грудень 2004 року підприємству було донараховано  електроенергії до 5% порогу чутливості трансформаторів струму на підставі п.7.15 Правил користування електроенергією та п. 10 додатку 5 до Договору на користування електроенергією № 139 від 26.01.04 р. Донарахування здійснено виходячи з 24 годинного режиму електропостачання підприємства.

Такий же рахунок ( на збільшену суму) був виставлений ТОВ “Ремпобуттехніка” у лютому 2005 р. Окрім того, Повідомленням про припинення подачі електроенергії від 02.02.05 р. споживача було повідомлено про відключення електроенергії ( повністю).

28.02.2005 р. інспектору Федирко Н.А. в зв”язку з неоплатою за використану електроенергію в сумі 410,02 грн. видано Завдання № 30, яким доручено здійснити відключення та опломбування  електрообладнання майстерні ТОВ “Ремпобуттехніка”.

В результаті зазначеного Товариство було терміново змушене  здійснити оплату за електроенергію, яку вважає нарахованою безпідставно.

З матеріалів конкурентної справи, та пояснень представників сторін в судовому засіданні, встановлено, що природою збільшення сум, що вказані в рахунках є донарахування  електроенергії до 5% порогу чутливості трансформаторів струму на підставі п.7.15 Правил користування електроенергією.

Відповідно до п.7.15 Правил користування електричною енергією, затв. постановою НКРЕ N 28 ( в редакції з 18.12.2003 по 29.11.2005)  разі   зменшення   середнього завантаження за розрахунковий період вимірювальних  трансформаторів  струму  в порівнянні    з   передбаченим   технічними   умовами,   проектною документацією  та  вимогами  ПУЕ щодо завантаження трансформаторів струму   (при   мінімальній   споживаній  потужності  завантаження трансформаторів   струму   має   бути   не   менше  5%),  споживач розраховується  за  обсяг  електричної енергії, який визначається, виходячи з навантаження електроустановок споживача в окремій точці розрахункового  обліку  на  рівні  5% завантаження трансформаторів струму та часу роботи струмоприймачів.

У  разі зменшення середнього навантаження електроустановок за розрахунковий  період  в окремій точці розрахункового обліку нижче за  нижній  поріг  чутливості розрахункового засобу обліку прямого включення,  обсяг  спожитої  електричної  енергії  розраховується, виходячи   з  навантаження  електроустановок  споживача  на  рівні нижнього  порогу  чутливості  розрахункового засобу обліку та часу роботи струмоприймачів.

Підтвердження такого порядку розрахунків за  спожиту електроенергію   підтверджується  також  листами Національної комісії  регулювання електроенергетики  України  від 06.02.03 N   05-34-11/384,  від  16.05.03 N 05-39-11/1648.

При цьому навантаження електроустановок споживача визначається    у    відповідності    з   законом   та   формулами електротехніки. У відповідності наявності для того чи іншого приладу обліку - за методичними рекомендаціями Держстандарту України.

Час роботи    електроустановок   споживача   визначається   у відповідності до даних договору між споживачем  та  постачальником електроенергії.

У випадку  відсутності  у  договорі  даних  щодо  часу роботи електроустановок споживачів ця величина додатково узгоджується між сторонами до проведення розрахунків.

Листом  Національної комісії регулювання електроенергетики України    від    28.05.03    N    05-39-11/1850  "В  доповнення  до  листа  НКРЕ  від  16.05.03 N 05-39-11/1648"   додатково    роз'яснено,  що час    роботи електроустановок   визначається  за  фактично  відпрацьовані  дні, протягом яких споживач (підприємство) працював у робочому  режимі і не вимикав власні електроустановки.

Позивачем не надано документового підтвердження зменшення середнього  навантаження  вимірювальних  трансформаторів ТОВ “Ремпобуттехніка”, об'єму  навантаження   його   електроустановок  та фактичного часу роботи належних йому струмоприймачів,  з метою визначення часу роботи струмоприймачів відповідно до графіку їх роботи.

Доказів витребування позивачем  у  ТОВ “Ремпобуттехніка” відомостей щодо  зменшення  середнього  навантаження вимірювальних трансформаторів,   об'єму   навантаження   електрострумоприймачів, фактичного  часу їх роботи, узгодження часу роботи електрострумоприймачів, позивачем  до матеріалів справи не представлено.

Інших доказів зменшення середнього навантаження електроустановок ТОВ “Ремпобуттехніка” за розрахунковий  період  в окремій точці розрахункового обліку нижче за  нижній  поріг  чутливості позивачем ні до матеріалів конкурентної справи, ні до матеріалів судової справи не додано.

Враховуючи, що в договорі відсутні дані  щодо  часу роботи електроустановок ТОВ “Ремпобуттехніка”, доказів додаткового узгодження цієї величини до проведення розрахунків не представлено.

Доказів звернення позивача до суду з позовом про стягнення з ТОВ “Ремпобуттехніка” сум, які він вважає, що мають бути сплачені, до матеріалів справи не представлено.

За таких умов, примусове відключення електроустановок в майстернях ТОВ “Ремпобуттехніка”, є використанням монопольного становища позивача, та порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Правомірність звернення ТОВ “Ремпобуттехніка” до органу Антимонопольного комітету України підтверджена п. 1.10 Правил користування електричною енергією ( на час звернення), відповідно якого  спірні   питання  між  споживачем  та  постачальником електричної    енергії   або   електропередавальною   організацією розглядаються  в  межах  наданих  законодавством повноважень НКРЕ, Мінпаливенерго   України,   Антимонопольним   комітетом   України, Держенергонаглядом України та судом.

Відповідно статтям 1,3,7  Закону України “Про Антимонопольний комітет України”,     Антимонопольний   комітет  України  є  державним  органом  із спеціальним   статусом,  метою  діяльності  якого  є  забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності.

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в тому числі  в частині:  здійснення     державного    контролю    за    дотриманням законодавства  про  захист  економічної  конкуренції  на  засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів,   запобігання,   виявлення   і   припинення   порушень законодавства про захист економічної конкуренції;  сприяння розвитку добросовісної конкуренції ( ст. 3 того ж Закону”).

Економічна конкуренція  (конкуренція)    - це   змагання   між суб'єктами  господарювання  з  метою  здобуття   завдяки   власним досягненням   переваг   над   іншими   суб'єктами  господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати  між  кількома продавцями,  покупцями,  а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку ( ст. 1 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).

Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та  споживачів   від   його порушень здійснюються  органами Антимонопольного комітету України. Органи влади, органи   місцевого  самоврядування, органи  адміністративно-господарського  управління та   контролю зобов'язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його  повноважень  у  сфері  підтримки   й   захисту   економічної конкуренції,  обмеження  монополізму  та  контролю  за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції ( ст. 4  Закону України “Про захист економічної конкуренції”).

За приписами ст. 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України, має  право, зокрема:

розглядати заяви і справи про порушення законодавства  про захист  економічної  конкуренції, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами;

приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції  розпорядження  та  рішення,  надавати  висновки  щодо кваліфікації   дій   відповідно   до   законодавства   про  захист економічної конкуренції,  попередні висновки  стосовно  узгоджених дій;

при  розгляді  заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції,  проведенні перевірки та  в  інших передбачених  законом випадках вимагати від  суб'єктів господарювання,  об'єднань,  органів  влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю,  їх посадових осіб і працівників,  інших фізичних  та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

проводити  дослідження  ринку,  визначати  межі  товарного ринку,  а  також  становище,  в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому  ринку  та  приймати  відповідні рішення (розпорядження);

визначати   наявність   або   відсутність   контролю   між суб'єктами  господарювання  або  їх частинами  та   склад   групи суб'єктів господарювання, що є єдиним суб'єктом господарювання;

здійснювати  інші  повноваження відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

На підставі ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про   захист   економічної   конкуренції  органи  Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення   порушення   законодавства   про    захист економічної конкуренції;

припинення порушення  законодавства  про  захист  економічної конкуренції;

визнання суб'єкта господарювання таким,  що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу;

усунення наслідків    порушень   законодавства   про   захист економічної конкуренції.

Відповідно ч.1 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на  ринку є  дії  чи  бездіяльність  суб'єкта  господарювання,  який  займає монопольне (домінуюче) становище на ринку,  що призвели або можуть призвести  до  недопущення,  усунення  чи  обмеження  конкуренції, зокрема   обмеження   конкурентоспроможності інших  суб'єктів господарювання,  або ущемлення  інтересів  інших  суб'єктів господарювання чи споживачів,  які  були  б  неможливими  за  умов існування значної конкуренції на ринку.

Порушенням законодавства про захист економічної  конкуренції є ( п.2 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”), зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно ст. 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” підставами для зміни,  скасування чи  визнання  недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин,  які  мають  значення  для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків,  викладених у рішенні,  обставинам справи;

порушення або  неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права  може  бути  підставою  для  зміни,  скасування  чи визнання недійсним рішення тільки за умови,  якщо це порушення призвело  до прийняття неправильного рішення.

При вивченні матеріалів цієї справи та справи № 01-26-13/2005 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції,  судом не виявлено підстав, зазначених в ст. 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції”,  для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42 від 27.07.2005 р.

З огляду на наведене, суд вважає, що рішення № 42 від 27.07.2005 р.  прийняте відповідачем  в межах чинного законодавства.

Суд зазначає, що позивачем пропущений строк для оскарження рішення органу Антимонопольного Комітету України, встановлений ст.  60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Закон України “Про захист економічної конкуренції” є спеціальним Законом, який:

визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки на основі розвитку конкурентних відносин;

регулює відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб”єктами господарювання; суб”єктів господарювання з іншими суб”єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв”язку з економічною конкуренцією;

застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України.

Відповідно ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, заявник,  відповідач,  третя особа мають  право  оскаржити рішення  органів  Антимонопольного  комітету  України повністю або частково до суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.  Цей строк не може бути відновлено.  Рішення  адміністративної колегії територіального  відділення антимонопольного  комітету  України  оскаржуються до господарських судів   Автономної   Республіки  Крим,  областей,  міст  Києва  та Севастополя.

Таким  чином,  відповідні строки є присікальними, і визначені згідно зі статтею 223 Господарського кодексу України  строки   реалізації   господарсько-правової   відповідальності  на відповідні  правовідносини  не  поширюються.

Зазначене враховано в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 13.04.2007 р. N 01-8/229 “Про деякі питання практики застосування  конкурентного законодавства ( зі змінами, внесеними згідно з Листом Вищого  господарського суду N 01-8/432 від 19.06.2007р.).

Наведена правова позиція висловлена і в Постанові Верховного суду України від 29.05.2007 р. у справі № 9/205-06-5910, в якій, зокрема, зазначено, що строк передбачений ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції є присічним;  посилання судів на те, що на оскарження рішень органів Антимонопольного Комітету України поширюється трирічний строк позовної давності, не ґрунтуються на законі.

Рішення Адміністративною колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42 у справі № 01-26-13/2005 прийняте 27.07.2005 р. Оскаржено позивачем у березні 2007 року ( майже через два роки). Отже, строк для оскарження рішення вже витік і відновленню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42 від 27.07.2005 р. по справі № 01-26-13/2005 не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно ст. 49 ГПК України, відносяться на позивача.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України,  Господарський Суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити Відкритому акціонерному товариству “Донецькобленерго” м. Горлівка Донецької області у задоволенні позову до  Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  № 42 від 27.07.2005 року по справі № 01-26-13/2005.

За погодженням сторони в судовому засіданні 09.07.2007 р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення підготовлений та підписаний 10.07.2007 р.

Суддя

Надруковано 3 екземпляри:

1- позивачу;

1- відповідачу;

1-  у справу