ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.07
Справа № АС16/667-06.

За позовом          Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

до відповідачів:          1.Приватного підприємства «Аргумент», м.Київ

2.Приватного підприємства «Агротехресурс», м.Лебедин, Сумська область

про  визнання недійсним господарського зобов’язання та стягнення 180 402 грн. 28 коп.

Суддя         Моїсеєнко В.М.

За участю представників сторін:

від  позивача           Кривоносенко О.І.

від відповідачів:           1) не з’явився

2) не з’явився

Суть спору: позивач просить визнати господарські зобов’язання, визначені в договорі купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005 року, укладеного між Приватним підприємством «Аргумент» та Приватним підприємством «Агротехресурс» недійсними на підставі їх укладення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства у відповідності до вимог ст.207 ГК України із застосуванням наслідків, передбачених ст.208 ГК України, стягнути з ПП «Аргумент» на користь ПП «Агротехресурс» суму грошових коштів, отриманих від виконання  господарських зобов’язань, визначених в договорі купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005 року в сумі 180 402 грн. 28 коп. за поставку деревини та пиломатеріалів, стягнути з ПП «Агротехресурс» в доход держави 180 402 грн. 28 коп.

Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з першого відповідача – Приватного підприємства «Аргумент» в доход держави суму грошових коштів 180 402 грн. 28 коп., отриманих від виконання господарських зобов’язань, визначених в договорі купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005 року за поставку деревини та пиломатеріалів.

Ухвала, з позовними матеріалами, яка була надіслана на адресу першого відповідача рекомендованою поштою повернута з відміткою про те, що за зазначеною адресою відповідач не знаходяться.

Відповідачі не подали відзивів на позовну заяву і в судове засідання не з’явились, тому відповідно до  п. 6 ст. 71  КАС України справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в справі  докази, суд  встановив наступне:

07 січня 2005 року між Приватним підприємством «Аргумент» та приватним підприємством «Агротехресурс» була укладена угода (договір купівлі-продажу № 7), відповідно до якої перший відповідач взяв на себе господарське зобов'язання доставити та передати у власність другому відповідачу деревину в асортименті та пиломатеріали.

На виконання укладеної угоди, перший відповідач передав другому відповідачу на про тязі 2005 року деревину в асортименті та пиломатеріали на суму 180 402 грн.28 коп., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (накладними та податкови ми накладними), а саме: в червні        - на суму 27 500,00грн., в липні  - на суму 46 999, 80 грн., в серпні - на суму 45 000,00 грн., в вересні - на суму 42 409.68 грн., в жовтні          - на суму 9 500,00 грн., в листопаді - на суму 8 992,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зазначений договір було укладено з метою, завідомо суперечною інтересам держави, оскільки статут Приватного підприємства «Аргумент» рішенням Оборонського районного суду м.Києва від 21.06.2004 року по справі № 2-3324/2004 року визнано недійсним з моменту державної реєстрації, тобто з 29.03.1999р., а також визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 35327349 від 01.04.1999р.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа на буває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Зазначені обставини свідчать про те, що не маючи права здійснювати господарську діяльність та свідомо порушуючи встановлені чинним законодавством умови здійснення господарської діяльності, перший відповідач уклав оспорювану угоду, одержав по ній кошти, що дає підстави вважати, що він мав на меті приховування доходів від оподаткування від здійснення підприємницької діяльності.

Суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що з боку першого відповідача при укладені оспорюваного договору мав місце намір уникнути оподаткування по проведених господарських операціях, оскільки на момент укладення оспорюваної угоди він вже порушував вимоги чинного законодавства. Беручи до уваги ці обставини, господарські зобов’язання, що були вчинені на підставі договору купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005р. визнаються недійсними відповідно до ст. ст. 207-208 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як  таке, що  вчинено  з метою,  яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,  то за наявності  наміру  в  обох  сторін  -  у  разі виконання  зобов'язання  обома  сторонами  -  в  доход  держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням,  а  у разі  виконання  зобов'язання  однією  стороною  з  другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї  першій стороні на відшкодування одержаного.  У разі наявності наміру лише у однієї із  сторін  усе  одержане  нею  повинно  бути повернено  другій стороні,  а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного  стягується  за  рішенням  суду  в  доход держави.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт того, що з боку першого відповідача господарські зобов’язання були вчинені з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, а позивач не подав доказів того, що при укладенні оспорюваної угоди з боку другого відповідача був намір завдати шкоди інтересам держави, позовні вимоги щодо застосування наслідків визнання господарського зобов’язання недійсним підлягають застосуванню шляхом стягнення з першого відповідача в доход держави грошові кошти в сумі  180 402 грн. 28 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати нечинними господарські зобов’язання, вчинені на підставі договору купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005 року, укладеного між Приватним підприємством «Аргумент», м.Київ та приватним підприємством «Агротехресурс», м.Суми.

3.Стягнути з Приватного підприємства «Аргумент» (м.Київ, пр-т Лісний,33/51, код 30312068) в доход держави грошові кошти в сумі 180 402 грн. 28 коп., отримані від виконання господарських зобов’язань, визначених в договорі купівлі – продажу № 7 від 04.01.2005 року.

4.Видати виконавчий документ після набрання постановою законної сили за заявою особи, на користь якої ухвалена дана постанова.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           В.М. Моїсеєнко

Повний текст постанови підписано 15.01.2007 року.