ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/158

16.05.07

За позовом

До
Про
Закритого акціонерного  товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр - Кан Пауер"
Відкритого акціонерного товариства "Будмаш"
стягнення 4489,29 грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

Від позивача Поліщук А.М. –представник за довіреністю № 1/314 від 14.02.2007 року;

Гапоненко Ю.І.- представник за довіреністю № 22/740 від 28.03.2007 року;

Від відповідача Палажченко О.Є- представник за довіреністю № 4 від 12.01.2007 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Закритого акціонерного  товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр - Кан Пауер" до Відкритого акціонерного товариства "Будмаш" про стягнення 4489,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача за грудень 2006 року - лютий 2007 року виникла заборгованість за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2007 р. порушено провадження у справі № 37/158, розгляд справи було призначено на 19.04.2007 року о 10-30.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача надав суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з повною сплатою відповідачем заборгованості за теплову енергію, згідно договору за грудень 2006 року - лютий 2007 року.

Судом подане клопотання було відхилено.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні за згодою представників сторін було оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01  січня 1998 року між Закритим акціонерним  товариством "Енергогенеруюча компанія "Укр - Кан Пауер" та Відкритим акціонерним товариством "Будмаш"  було укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 4450230. В подальшому номер договору було змінено на № 440233.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов’язався виробляти, систематично поставляти та передавати у власність відповідача товар –теплову енергію у вигляді гарячої води, а відповідач зобов’язався приймати товар та своєчасно здійснювати за нього оплату на умовах договору.

Пунктом 6.5 Договору сторони погодили, що відповідач самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно отриманого платіжного доручення, не пізніше 28 числа поточного місяця.

За твердженням позивача, відповідач не належним чином виконував свій обов’язок щодо оплати отриманого товару, в зв’язку з чим у відповідача за грудень  2006 року –лютий 2007 року виникла заборгованість в розмірі 4489,29 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З 01.01.04 набрав чинності Цивільний кодекс України прийнятий 16.01.2003 року. Відповідно до п. 4 його Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між сторонами продовжують існувати, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2007 року та 15.03.2007 року платіжними дорученнями № 295, № 218 відповідачем була сплачена сума боргу в розмірі 4489,29 грн.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач належним чином виконав умови договору щодо оплати отриманих послуг з теплопостачання і на момент звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості (29.03.2007 року)  Відкритим акціонерним товариством "Будмаш" вже було перераховано позивачу суму боргу в розмірі 4489,29 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення статті 1 Господарського процесуального кодексу України,  суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Закритого акціонерного  товариства "Енергогенеруюча компанія "Укр - Кан Пауер" про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Будмаш" заборгованості в розмірі 4489,29 грн. за грудень 2006 року- лютий 2007 року згідно договору № 440233.

Відповідно до статті  49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                           І. Д. Кондратова

Дата підписання

рішення   17.05.2007 року