ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2007
Справа №2-26/2403-2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

05.04.2007р.                                                            № 2-26/2403-2007

За позовом  ТОВ «Інститут «Шельф» (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45)

До відповідача  ТОВ «Шельф – Інжиніринг» (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45)

Про визнання договору оренди недійсним та усунення перешкод в користуванні майном

Суддя О. Л. Проніна

За участю представників:

Від позивача  -  Борецька Л.Р., дов. від 19.02.2007р.

Від відповідача –  не з'явився

Сутність справи:

Позивач -   ТОВ «Інститут «Шельф» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - ТОВ «Шельф – Інжиніринг» та просить суд визнати договір найму нежитлового приміщення бн  від 01.03.2006р. , укладений між  ТОВ «Інститут «Шельф» та ТОВ «Шельф – Інжиніринг» нікчемним, зобов’язати відповідача  усунути перешкоди  в користуванні нежитловим  приміщенням та передати ТОВ «Інститут «Шельф» нежитлове приміщення, загальною площею 21,6 кв.м., розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, кімната № 401.

28.03.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просить суд  визнати договір найму нежитлового приміщення бн  від 01.03.2006р., укладений між ТОВ «Інститут «Шельф» та ТОВ «Шельф – Інжиніринг» недійсним,  зобов’язати відповідача передати ТОВ «Інститут «Шельф» нежитлове приміщення, загальною площею 21,6 кв.м.,  розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, кімната № 401.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про причини відсутності суду не повідомив, під час розгляду справи відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх заперечень, у разі їх наявності, суду не надав. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського кодексу України.

Суд вважає за можливе розглянути справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

01.03.2006р. між ТОВ «Інститут «Шельф»  - Наймодавець – в  особі Генерального директора  Любимцева В.О., який діяв на підставі Статуту, з одного боку, та ТОВ «Шельф Інжиніринг» - Наймач – в особі Генерального директора Козлова А.А., який діяв на підставі Статуту, з іншого боку, уклали Договір найму нежитлового приміщення.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що  Наймодавець передає,  а Наймач приймає у строкове платне користування  приміщення під офіс, розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, на четвертому поверсі, що належить Наймодавцю на праві власності, площею 21,6 кв.м., вартість якого складає 25360,78 грн.

Відповідно до п. 1.2. Договору майно передається у найом з метою  використання його в якості службового приміщення.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що   наймач вступає у строкове платне користування  з дати підписання сторонами дійсного Договору та Акту  прийому – передачі  майна,  який є невід’ємною частиною Договору,  в якому вказується  технічний стан  майна на момент передачі у найом.

Сторонами, при укладенні Договору, встановлено, що за користування майном  наймач щомісячно  сплачує  наймодавцю  плату у розмірі 378,83 грн., у тому числі ПДВ, відповідно розрахунку  плати за користування  майданом, який є невід’ємною частиною дійсного Договору (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору дійсний Договір укладений  строком на 1800 днів та діє до 01.03.2011р.

Відповідно  до Акту  прийому – передачі  приміщень, ТОВ «Інститут Шельф», які передаються у найом м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45 від 01.03.2006р. Наймодавець – ТОВ «Інститут «Шельф», у  відповідності з Договором  найму нежитлового приміщення  від 01.03.2006р. передає, а Наймач ТОВ «Шельф – Інжиніринг»  приймає на умовах  строкового платного користування  приміщення четвертого поверху: кімнату № 401, площею 18,6 кв.м. та сходовий майданчик, площею 3,0 кв.м., всього площею 21,6 кв.м.

Акт приймання – передачі від 01.03.2006р. підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Статтею 210 Цивільного кодексу України встановлено,  що правочин підлягає державній реєстрації  лише  у  випадках, встановлених  законом.  Такий  правочин  є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.. 793 Цивільного кодексу України договір  найму  будівлі  або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої  капітальної  споруди  (їх окремої   частини)   строком   на   три  роки  і  більше  підлягає нотаріальному  посвідченню.

Згідно до ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано суду належних доказів  нотаріального посвідчення оспорюваного договору, отже суд дійшов висновку, що сторонами, при укладенні Договору найму від 01.03.2006р. не були дотримані приписи ст..  793 Цивільного кодексу України.

Крім того,  відповідно до ст.. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові  права  на  нерухомі  речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів  щодо нерухомості  є публічною,  здійснюється відповідним органом,  який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію  та  зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Доказів проведення державної реєстрації оспорюваного договору під час розгляду справи суду також надано не було.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст.92 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа набуває  цивільних прав та обов’язків  і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно до ч. «ф» п. 6.2.  Статуту ТОВ «Інститут «Шельф»  прийняття рішень щодо  операцій з розпорядження  нерухомим майном товариства (списання,  продаж, передача у оренду,   безоплатне передання, внесення  майна до статутних фондів інших юридичних осіб) належить до компетенції Зборів Товариства.

Отже, Генеральним директором ТОВ «Інститут «Шельф», при укладенні Договору найму від 01.03.2006р., не були дотримані приписи чинного законодавства та положення Статуту підприємства, оскільки доказів винесення питання щодо передачі у найом майна Товариства (приміщення четвертого поверху: кімнату № 401, площею 18,6 кв.м. та сходовий майданчик, площею 3,0 кв.м., всього площею 21,6 кв.м.) на  вирішення Загального збору Товариства та прийняття Загальним збором Товариства відповідного рішення, суду надано не було.

Тобто, генеральним директором ТОВ «Інститут «Шельф», при укладенні Договору найму від 01.03.2006р., були перевищені повноваження, надані йому Статутом ТОВ «Інститут «Шельф».

Відповідно до Свідоцтва  про право власності на нерухоме майно від 07.10.2004р. право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 11262,8 кв.м., літ. А, Б, В, Г , розташовані за адресою: м. Сімферополь,  вул.. Севастопольська, 45, на праві колективної власності, частка 11, за  ТОВ «Інститут «Шельф», на підставі рішення Виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради №  1924 від 24.09.2004р.

Згідно до Витягу  про реєстрацію  права власності  на нерухоме майно Сімферопольського МБРТІ за № 4975712 від 07.10.2004р., реєстраційний номер 7762127, власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Сімферополь, вул.. Севастопольська,  45, номер запису 1141, в книзі Д 460., є ТОВ «Інститут «Шельф» на підставі свідоцтва про право власності (рішення Виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради №  1924 від 24.09.2004р.), дата прийняття  рішення про реєстрацію прав власності 06.10.2004р.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 227 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин юридичної особи,  вчинений нею  без  відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Також, ст.. 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник  майна  має  право  вимагати  усунення  перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже,    суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Визнати договір найму нежитлового приміщення бн  від 01.03.2006р., укладений між ТОВ «Інститут «Шельф» (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, банківські реквізити: рахунок № 0194, Філія «Кримського центрального відділення «Промінвестбанку», МФО 324430, ЗКПО 04825950) та ТОВ «Шельф – Інжиніринг» (м. Сімферополь, вул.. Севастоплська,45, к. 401, банківські реквізити: рахунок № 1812 в КРУ ПриватБанк, м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО  33186998) недійсним.

2.          Зобов’язати ТОВ «Шельф – Інжиніринг» (м. Сімферополь, вул.. Севастоплська,45, к. 401, банківські реквізити: рахунок № 1812 в КРУ ПриватБанк, м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО  33186998) передати ТОВ «Інститут «Шельф» (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, банківські реквізити: рахунок № 0194, Філія «Кримського центрального відділення «Промінвестбанку», МФО 324430, ЗКПО 04825950) нежитлове приміщення, загальною площею 21,6 кв.м.,  розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, кімната № 401.

3.          Стягнути з ТОВ «Шельф – Інжиніринг» (м. Сімферополь, вул.. Севастоплська,45, к. 401, банківські реквізити: рахунок № 1812 в КРУ ПриватБанк, м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО  33186998) на користь   ТОВ «Інститут «Шельф» (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 45, банківські реквізити: рахунок № 0194, Філія «Кримського центрального відділення «Промінвестбанку», МФО 324430, ЗКПО 04825950)  85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. – витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

4.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.