ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.                                                                Справа №  02/1218

Господарський суд Черкаської області в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового засідання Олененко С.П., за участю представників:

позивача: Симканич В.В. –за довіреністю,   відповідача: Бодяк А.О. –директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Українська фармацевтична компанія”

до товариства з обмеженою відповідальністю «Чапаєвський шпалопросочувальний завод»

про стягнення 26 930 грн. 81 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення із відповідача 26 930 грн. 81 коп., в тому числі 20 000 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, отриманої  ним у позивача відповідно до договору № 410 від 04.10.2006 року, 4 000 грн. штрафу, 940 грн. 81 коп. пені, 640 грн. збитків від інфляції, 150 грн. річних та просить відшкодувати 1200 грн. витрат на юридичну допомогу.

Представник позивача у судовому засіданні  позов підтримав у заявленій сумі.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав вимоги позивача повністю, невиконання зобов’язання пояснив важким фінансовим станом підприємства.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, вислухавши  пояснення та доводи представників сторін, суд  встановив наступне.

ТОВ «Українська фармацевтична компанія” в особі директора Сидоренка А.Л., який діє на підставі Статуту,  та ТОВ “Чапаєвський шпалопросочувальний завод” в особі директора Бодяка А.О., який діє на підставі Статуту, 04 жовтня 2006 року уклали договір  зворотньої фінансової допомоги, за умовами якого позивач (як позикодавець) надає, а відповідач (позичальник) одержує зворотню безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 20 000 грн. Відповідач зобов’язався повернути позивачу фінансову допомогу до 31.10.2006 року.

Як вбачається із доданої до позовної заяви копії платіжного доручення  №3270 від 04.10.2006 року та визнається відповідачем, позивач перерахував відповідачу  20 000 грн. “безвідсоткової тимчасової зворотної фінансової допомоги згідно договору № 410 від 04.10.52006р.”

Як вбачається із матеріалів справи та визнається відповідачем, останній не виконав своє зобов’язання, в установлений строк кошти позивачу не повернув.

Факти перерахування відповідачу коштів та наявності заборгованості  відповідача в сумі 20 000 грн. підтверджуються договором, платіжним дорученням, поясненнями представників сторін у судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що фактично це є правовідносини позики і вони регулюються  статтями 1046-1050 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладений сторонами у письмовій формі.

Відповідно до статті  174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення  господарських зобов’язань, які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк  відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов’язання  не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За викладених обставин суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача  боргу в сумі 20 000 грн. є правомірною, підтвердженою належними доказами, визнається відповідачем, отже підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 7.2 договору за прострочення повернення фінансової допомоги позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення платежу позичальник зобов’язався сплатити штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 4 000 грн. штрафу, 940 грн. 81 коп. пені за прострочення повернення позики за період з 01.11.2006 року по 09.02.2007 року є законними, ґрунтуються на договорі, тому підлягають до задоволення.

Суд вважає також правомірними вимоги позивача про стягнення із відповідача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України встановленого індексу інфляції  в сумі 640 грн. за прострочення розрахунку із 01.11.2006 року по 01.91.2007 року  та трьох процентів річних  в сумі 150 грн.  за цей же період, оскільки відповідач не повернув кошти  в установлений договором строк.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу   понесені ним витрати на сплату держаного мита в сумі 269 грн. 31 коп., 118 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1200 грн. витрат на отримання юридичної допомоги, які підтверджені  належними доказами.

Виходячи з викладеного,  керуючись ст. ст. 49,  82-84 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю “Чапаєвський шпалопросочувальний завод” (19774, Черкаська область, Золотоніський район, с. Чапаєвка, ідентифікаційний код 32118670) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Українська фармацевтична компанія” (02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, 3 поверх, ідентифікаційний код 30552921)  борг в сумі  20 000 грн., 4 000 грн. штрафу, 940 грн. 81 коп. пені, 640 грн. збитків від інфляції, три проценти річних в сумі 150 грн.,  269 грн. 31 коп. витрат  на сплату держаного мита, 1200 грн. витрат на отримання юридичної допомоги, 118 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення  може бути  оскаржене  до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                             А.Д.Пащенко