ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2007 р.
Справа  № 11-1/84-07-1074

За позовом: Державне підприємства  „Дельта-лоцман”;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Реал-агент”;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державне підприємство „ Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

про стягнення 4678,65 дол. США

Суддя      Власова С.Г.

Представники сторін:

від позивача: Божнюк С.Ю., Тимофієнко О.О. (за довіреністю);

від відповідача: Катульсиня Н.В. (за довіреністю);

від третьої особи відповідача: Зінченко Ю.В. (за довіреністю);

В засіданні приймали участь:

від позивача: Тимофієнко О.О. (за довіреністю);

від відповідача: не з’явився;

від третьої особи відповідача: Зінченко Ю.В. (за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ: 12.02.2007 р. за вх. № 1580 Державне підприємство „Дельта -Лоцман” (далі –Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ „Реал-агент” (далі –Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 4678,62 дол. США.

Ухвалою суду від 05.03.2007 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача залучено Державне підприємство „ Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

Згідно розпорядження № 167-р від 20.03.2007 р. голови господарського суду Одеської області Продаєвича В.О. справу № 1/84-07-1074 передано на розгляд судді Власовій С.Г.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 05.03.2007 р. за вх. № 5271 надав заперечення на відзив Відповідача, а 10.05.2007 р. за вх. № 10239 письмові пояснення до позову.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, 05.03.2007 р. за вх. № 5293 надав відзив на позовну заяву та 07.05.2007 р. коментування щодо відзиву.

Судом в порядку ст. 77 Господарсько процесуального Кодексу України в судовому засіданні від 14.05.2007 р. оголошувалась в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України перерва до 30.05.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

Позивач вказує, що 28.12.2004 р. між державним підприємством „Дельта-лоцман” та ТОВ „Реал-агент” було укладено договір № 417/04 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.1.1. зазначеного Договору Позивач взяв на себе зобов'язання за заявками Відповідача, у встановленому порядку, відповідно до діючих „Правил плавання і лоцманського проведення в північно - західній частині Чорного моря, на Бузько-Дніпровсько-Лиманському та Херсонському морському каналах (далі - БДЛК і ХМК), своєчасно і якісно виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги Регіональних служб регулювання руху суден (далі РС РРС) при проходженні їх БДЛК і ХМК і надавати право проходу зазначеними каналами.

Позивач зазначив, що оскільки наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.12.2005 № 856 було створено державне підприємство „Державна морська лоцманська служба”, на яке було покладено функції з надання послуг з лоцманського проведення та регулювання руху суден за рахунок зборів за послуги лоцманських служб і служб регулювання руху суден, ці послуги надавались Відповідачу з 22.12.2005 по 21.09.2006 ДП „Державна морська лоцманська служба” на підставі договору.

ДП „Дельта-лоцман” в цей період надавало лише послуги з безпечного проходження суден Бузько - Дніпровсько - Лиманським та Херсонським морським каналами.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору, Позивач зобов'язався надавати Відповідачу рахунки для сплати зборів і платежів за користування зазначеними послугами, які оформлені на підставі встановлених цін і державних тарифів, та вимог Договору.

Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що Відповідач зобов'язаний робити своєчасну сплату відповідно до умов цього Договору по суднах, що плавають під іноземним прапором - у ВКВ, а під прапором України - у національній валюті України, вказувати в банківських документах необхідну розшифровку платежу по кожному судну. А відповідно до п. 4.3. оплата здійснюється Відповідачем на протязі 10 банківських днів з дня отримання рахунку за реквізитами, зазначеними у рахунку.

Згідно пункту 4.1. Договору порядок стягнення і розмір зборів визначається відповідно до нормативно - правових актів, якими затверджені відповідні збори, а по зборам, що не підлягають державному регулюванню, -згідно розцінок Позивача. Витрати за перерахування коштів відносяться на рахунок Відповідача і провадяться за його рахунок.

Відповідно до ст. 85 КТМ України під час перебування в морському порту будь - яке судно зобов'язане дотримуватись чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються справляння портових зборів. Канальний збір чітко визначений ст. 84 КТМУ як вид портових зборів і його правовий режим повністю підпорядковується нормам законодавства, що застосовується до порядку справляння портових зборів.

Порядок та розміри стягнення канальних зборів передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 № 1544 „Про портові збори”. Пунктом 18 цієї Постанови встановлено, що за проходження Бузько-Дніпровсько-лиманського і Херсонського морського каналу з заходженням суден у порти Дніпро-Бузький, Миколаїв (морський), Херсон (морський), Очаків, Октябрський та причал заводу „Океан", а також без заходження в морські порти (причали), канальний збір сплачується суднами за визначеними ставками державному підприємству "Дельта-лоцман".

Відповідно до п. 9, 10 Постанови КМУ „Про портові збори" сплата портових зборів здійснюється відповідно до декрету КМУ від 19 лютого 1993р. № 15 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Державна належність судна і відповідно наданий йому статус під час справляння портових зборів визначається за прапором, під яким це судно плаває, незалежно від того, хто є його власником і хто його використовує. Таким чином, з суден під іноземним прапором портові збори справляються в іноземній валюті, з суден під прапором України - в національній валюті України.

Листом від 09.08.05 р. № 18-207/13997 Національний банк України дає роз'яснення, що морські агенти, є посередниками, які за дорученням і за рахунок судновласника-нерезидента на підставі зовнішньоекономічного договору з останнім вчиняють певні дії в його інтересах. Оплата судновласником-нерезидентом посередницьких послуг, які йому надав морський агент, проводиться в іноземній валюті (оскільки здійснюється нерезидентом - стороною зовнішньоекономічного договору за послуги, отримані в України згідно з цим договором, і є формою розрахунків в межах торговельного обороту між нерезидентом і резидентами, які регулюються статтею 7 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Порядок здійснення таких розрахунків врегульований нормами Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 N492.

Відповідно до розрахунку (Додаток № 1 до позову) в період з 06.09.2006 р. по 13.09.2006 р. державним підприємством „Дельта-лоцман" було забезпечено безпечне проведення Бузько - Дніпровсько - Лиманським каналом суден під агентуванням Відповідача, за проходження яких нарахований канальний збір склав 4555,56 дол. США.

На виконання п. 2.1.2. Договору Позивачем було надано Відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, отримання яких Відповідачем підтверджується копією накладної кур'єрської служби з відміткою Відповідача про отримання ним поштових відправлень.

Станом на 19.12.2006 р. року послуги Відповідачем не оплачені. Заборгованість з оплати канального збору складає 4555,56 дол. США.

На підставі п. 5.З., Договороу за несвоєчасну сплату рахунків Відповідачу нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення платежу. Станом на 19.12.2006 р.  пеня становить 123,06 дол. США.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, 05.03.2007 р. за вх. № 5293 надав відзив на позовну заяву та 07.05.2007 р. коментування щодо відзиву, в яких зазначив, що на підставі Наказів Міністерства транспорту та зв'язку України № 336 від 12.04.06р. та № 422 від 03.05.06р. Бузько-Дніпровсько-лиманський канал та Херсонський морський канал починаючи з 04.05.2006 р. по 18.09.2006 р. знаходились у господарському веденні ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”. На підставі Договору № 125 від 11.05.2006 р. між ТОВ „Реал-Агент” та ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” та вищенаведених діючих Наказів Міністерства Транспорту та зв'язку України всі кошти за прохід Бузько-Дніпровсько-лиманським та Херсонським морським каналами за період з 04.05.2006 р. по 18.09.2006 р. сплачувалися на рахунок ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.  Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 18.09.2006 р. № 945 скасовано Накази МТЗУ № 336 від 12.04.2006 р. та № 422 від 03.05.2006 р.

Відповідач вказує, що таким чином Бузько-Дніпровсько-лиманський канал та Херсонський морський канал були повернені у господарське ведення ДП „Дельта-Лоцман” з 18.09.2006 р. Відповідно діючому законодавству та на підставі Договору № 157/П-06 від 22.09.2006 р. між ТОВ „Реал-Агент” та ДП „Дельта-Лоцман” всі кошти за прохід Бузько-Дніпровсько-лиманським та Херсонським морським каналами сплачуються на рахунок ДП „Дельта-Лоцман”.

Відповідач зазначає, що рахунки за канальний збір ДП „Дельта-Лоцман” в сумі 4555,56 дол. США, виставлені незаконно, тоді як канали знаходились в господарському веденні ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, та не можуть бути прийняті до оплати, оскільки це суперечить дії Наказів Міністерства транспорту та зв'язку України № 336 від 12.04.06р. та №422 від 03.05.2006 р.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, що стосуються суті спору, суд дійшов наступних висновків.

28.12.2004 року між сторонами було договір № 417/04, відповідно до умов якого Позивач прийняв на себе зобов'язання за заявками Відповідача надавати послуги з лоцманського проведення, регулювання руху суден та надавати право проходження по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах, а Відповідач, зобов'язався прийняти і оплатити надані послуги.

Згідно змісту позовної заяви, передбачені договором послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден надавалися відповідачу в період з 22.12.2005 р. по 21.09.2006 р. державним підприємством «Державна морська лоцманська служба», а позивачем в цей же період надавалися лише послуги з безпечного проходження суден по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах.

Оскільки за надані послуги з безпечного проведення суден під агентуванням відповідача по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах в період з 06.09.2006 року по 13.09.2006 року розрахунки відповідач не здійснив, позивач просить стягнути 4555,56 дол. США основного боргу, а також нараховану ним пеню за несвоєчасне перерахування грошових коштів в сумі 123,06 дол. США.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір  є договіром про надання послуг. Отже, правовідносини сторін за цим договором повинні регулюються нормами гл. 63 Цивільного Кодексу України.

Згідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст. 902 Цивільного Кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до п.1.1. Договору, Позивач зобов'язався за заявками Відповідача надавити послуги з лоцманського проведення, регулювання руху суден та надавати право проходження по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах, а Відповідач зобов'язався прийняти і оплатити надані послуги.

При цьому споживачем послуг Позивача є „Судновласник” (судновласник, оператор, фрахтувальник, вантажовідправник, вантажоодержувач або інший платник зборів, за дорученням якого діє „Агент” (Відповідач).

„Агент” діє від імені та за дорученням «судновласника».

Позивач зазначає в позовній заяві про надання відповідачу послуг по безпечному проведенню по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах. Однак, документального підтвердження того, що в період з 06.09.2006 р. по 13.09.2006 р. Позивач саме за завданням Відповідача надавав йому послуги з безпечного проведення суден під агентуванням відповідача по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах суду не надані.

Згідно п. 2.1.2. Договору № 417/04 від 28.12.2004 р., Позивач зобов'язався надавати рахунки для сплати зборів і платежів за користування наданими послугами. При цьому, рахунки для сплати зборів за лоцманські послуги, послуги РС РРС і проходження їх по Бузько-Дніпровсько-Лиманському і Херсонському морському каналах повинні направлятися поштою або вручатися відповідачу під розписку. В необхідних випадках рахунки попередньо можуть направлятися факсом.

Позивачем не надано доказів та документального обґрунтування підстав надіслання Відповідачу рахунків для оплати спірної суми, в той час як відповідно до умов Договору (п.2.2.2. Договору), такою підставою є підписана уповноваженими особами Відповідача інформація для виставлення рахунку (додаток № 2 до Договору), яка подається Відповідачем до відходу судна і за достовірність якої він несе відповідальність.

Відповідач стверджує, що така інформація в спірний період ним Позивачу не надавалася.

Посилання Позивача на те, що зазначена інформація ним отримана від ДП „Державна морська лоцманська служба” не є належним доказом по справі у розумінні ст. 34 Господарського   процесуального кодексу   України,   оскільки   саме   інформація,   надана позивачу  відповідачем  відповідно  до   пункту  2.2.2.   договору   надає  йому  право   на виставлення рахунку для оплати вартості наданих послуг.

За приписами п.п. 1 та 7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання господарського зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. При цьому, відповідно до частини 8 зазначеної норми, управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Як свідчать матеріали справи, документального обґрунтування надання передбачених договором від 28.12.2004 року послуг відповідачу в спірний період, отримання від нього будь-яких підтверджень прийняття цих послуг та інформації для виставлення рахунку позивачем не представлено.

Позивач також посилається на те, що канальний збір, за який на його думку рахується заборгованість за відповідачем, не є послугою, а відноситься до обов'язкового платежу, а тому його сплата повинна здійснюватися за сам факт проходження судном каналу, а отже не потрібно ніякого підтвердження надання цієї послуги. При цьому, свої посилання обґрунтовує ст.84 Кодексу торговельного мореплавства України.

Зазначене твердження Позивача судом до уваги не приймається, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.84 Кодексу торговельного мореплавства України, канальний портовий збір належить до цільових портових зборів.

Згідно ч. 4.2 ст. 84 КТМ України передбачає, що розмір портових зборів встановлюється Кабінетом Міністрів України, а використання допускається виключно за їх цільовим призначенням.

Розмір канального збору встановлений Положенням про портові збори, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 р. № 1544 (надалі - Положення № 1544).

За своїм змістом портові збори не є безумовною платою, як податкові платежі. Портові збори є платою за фактично надані послуги.

Також, відповідно до ст. 26 Конвенції ООН з морського права від 10.12.1982 р. (ратифікована Законом України від 03.06.1999 р. № 728) іноземне судно, яке проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані цьому судну.

Пунктом 5.16 ст.16 Закону України «Про податок на додану вартість»зазначено, що портовими зборами оплачуються послуг, що надаються суднам.

Пунктом 11 Положення № 1544 передбачено нарахування із сум портових зборів податку на додану вартість (базою для нарахування ПДВ є операції з продажу товарів, виконання робіт, надання послуг).

Окрім того, ч.2 п.3.1.1 Порядку обліку та використання коштів від портових зборів (надалі - Порядок № 783), який затверджений наказом Міністерства транспорту України від 25.08.2004 р. № 783, визначено, що нарахування доходів від портових зборів відображається в бухгалтерському обліку по кредиту субрахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг».

Відповідно до примітки 4 пункту 1 (Загальна частина) Положення про портові збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 р. № 1544, порядок обчислення і справляння зборів поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, які виконують роботи та надають послуги у морських портах (причалах) незалежно від підпорядкованості  цих портів (причалів).

Отже, з приписів зазначеного законодавства, випливає, що справляння портових зборів здійснює особа, яка надає відповідні послуги суднам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1996 р. № 640 «Про затвердження переліку внутрішніх водних шляхів, що належать до категорії судноплавних»(зі змінами та доповненнями)  визначено, що БДЛК та ХМК належать до морських судноплавних шляхів.

Пунктом 2. постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.1998 р. №2098 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 953, визначено, що функції з утримання судноплавних шляхів здійснюються за рахунок канального збору.

Відповідно до п. 1.2 Порядку №783, цей Порядок є обов'язковим для застосування усіма суб'єктами підприємницької діяльності, які згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2000 р. № 1544 «Про портові збори»справляють із суден відповідні портові збори.

Згідно п.2.4. цього Порядку кошти від канального збору використовуються: на утримання, обслуговування, ремонт та забезпечення безпеки судноплавства на судноплавних шляхах загальнодержавного значення і підхідних каналах портів, очищення їх від наносів і підтримку їхніх габаритів у межах паспортних значень; на днопоглиблювальні роботи, пов'язані з підтримкою та/або поліпшенням проектних глибин на каналах; на утримання, обслуговування та ремонт засобів навігаційного обладнання на каналах; на будівництво (придбання, виготовлення), модернізацію, реконструкцію каналів та інших необоротних активів, що використовуються на зазначені в цьому пункті цілі; на утримання персоналу, що здійснює технічний нагляд за експлуатацією каналів.

Ст. 84 КТМ України не визначає конкретного отримувача зборів, а лише передбачає, що портові збори мають цільове призначення, тобто мають використовуватись виключно для виконання функцій (робіт), для яких вони стягуються.

Отже, твердження позивача про те, що Положення № 1544 визначає ДП «Дельта-лоцман»як безумовного отримувача канального збору за проходження суден БДЛК та ХМК, не відповідає дійсності, оскільки Кабінет Міністрів України відповідно ст. 84 КТМ України у Положенні № 1544 установив лише розмір канального збору.

Проте, ДП «Дельта-лоцман»був визначений отримувачем канального збору у п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 2098 від 30.12.1998 р., оскільки у відповідності до п.3 цієї постанови БДЛК та ХМК передавались на баланс ДП «Дельта-лоцман».

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 953 внесені зміни до постанови №2098, внаслідок яких п.3 постанови № 2098 втратив чинність, а функції з утримання судноплавних шляхів, які здійснюються за рахунок канального збору, були покладені на державні підприємства, які належать до сфери управління МТЗУ. Для БДЛК та ХМК до 02.10.2006 р. таким підприємством було ДП «ДБМТП».

03.05.2006 р. наказом Міністра транспорту та зв'язку України № 422, що виданий у відповідності з Порядком розпорядження майном підприємств, установ та організацій, які входять до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України, ДП «Дельта-лоцман»зобов'язане, передати, а ДП «Дніпро-Бузький морський торговельний порт»прийняти на баланс означені канали.

04.05.2006 р. згідно акту прийому-передачі канали прийняті на баланс ДП «Дніпро-Бузький морський торговельний порт»і, таким чином останнє отримало право господарського відання об'єктами державної власності - Бузько-Дністровсько-Лиманським та Херсонським морськими каналами.

На підставі зазначеного, 11.05.2006 р. між третьою особою та відповідачем укладено договір № 125 про агентування на комплексне обслуговування суден.

Отже, за спірний період, послуги по безпечному проведенню суден під агентуванням відповідача по Бузько-Дніпровсько-Лиманському та Херсонському морському каналах надавала саме третя особа. Зазначені послуги повністю оплачені Відповідачем саме третій особі ( т.1, а.с.105-112).

Також, відповідно до трьохсторонньої угоди, укладеною позивачем, третьою особою та ДП «Устьдунайводшлях» 04.09.2006р. позивач передав третій особі право бути замовником робіт по підтриманню експлуатаційно - безпечному стану внутрішніх водних шляхів на Бузько-Дністровсько-Лиманському та Херсонському морських каналах, тобто саме третя особа прийняла на себе обов'язок надання послуг з безпечного проведення суден каналами.

Отже, третя особа правомірно справляла канальний збір з відповідача за надання послуг при проходженні суден каналами з 06.09.2006 р. по 13.09.2006 р. включно, за що отримала від останнього вказані платежі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства „Дельта-Лоцман” задоволенню не підлягають, як недоведені та такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно –технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок позивача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                      Власова С.Г.

Рішення підписане 15.06.2007 р. в порядку ст.85 ГПК України.