донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.03.2007 р.                                                                            справа №11/372

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Вендичанський С.А. (довіреність №1013/08 від 06.11.2006р.),

від відповідача:
Калабухов С.В. (довіреність №09-18/1161 від 29.12.2006р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
02.01.2007 року

по справі
№11/372 (суддя Чернота Л.Ф.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія„Центренерго” м.Київ в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС м.Світлодарськ Донецької області

до
Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області

про
стягнення 7205,51грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006року позивач,  Відкрите акціонерне товариство „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м.Київ в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС м.Світлодарськ, звернувся з позовом до господарського суду Донецької області про стягнення з Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь заборгованості у сумі  7205,51грн.

Рішенням господарський суд Донецької області від 02.01.2007року (суддя Чернота Л.Ф.)  позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що господарським судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: ст.ст.256,257,261,530 Цивільного кодексу України,   висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також не повно з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між сторонами,  Відкритим акціонерним товариством „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь” (відповідач) та Вуглегірською ТЕС (позивач), 13.08.1999року був укладений договір №6430 купівлі-продажу металопродукції,  строк дії договору визначений до 31.12.1999р. (а.с.10).

За умовами договору, відповідач зобов'язався  поставити позивачеві продукцію у кількості та строки,  вказані у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (а.с.14).

У своєму позові позивач стверджує, що на виконання умов даного договору, відповідач за накладними №№22863; 02863, 02862 здійснив поставку металопродукції позивачу у кількості 56,0тн на загальну суму 68636,16грн. (а.с.15-17).

В свою чергу, позивач 14.08.1999року згідно залізничних квитанцій №№103098,103099,103106,103107 і накладної 01 АГ №654088 від 17.08.1999року відпустив на адресу відповідача мазут топковий у кількості 234,1тн на суму 75841,67грн.

Як вказує позивач, у вересні та листопаді 1999 року між сторонами були проведені взаєморозрахунки на суму 57302,28грн. та  на суму 11333,88грн., за результатами яких  за відповідачем виявилася заборгованість  у розмірі 7205грн.51коп. Документів, на підставі яких були здійснені взаєморозрахунки, не надано.

13.10.2006року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога за №01-40/14711 на суму 7205,51грн., яка виникла з договору №6430 від 13.08.1999р. (а.с.26).

Задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Судова колегія з таким висновком не погоджується, оскільки оскаржуване рішення винесено господарським судом без ретельної перевірки  усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Тому рішення  підлягає  скасуванню у відповідності до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Правовідносини між сторонами у справі виникли за договором купівлі-продажу №6430 від 13.08.1999року, строк дії якого сплинув у грудні 1999року, тобто у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР. Суд першої інстанції у ході розгляду справи не дав правової оцінки правовідносинам, що виникли між сторонами у 1999році і заявленим вимогам у жовтні 2006року. Мотиви застосування позивачем норм Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004р.,  суд не обґрунтував.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтував свої позовні вимоги  договором купівлі-продажу №6430 від 13.08.1999року, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство „Азовсталь”(відповідач) продає, а Вуглегірська ТЕС (позивач)  покупає металопродукцію (а.с.10). За таких умов, у позивача не було права звертатися з позовом до суду, оскільки за вказаним договором у ВАТ „Азовсталь” –відповідача у справі  (продавець за договором) перед  Вуглегірською ТЕС відсутні будь-які зобов'язання у грошовому вираженні.

Апеляційним судом встановлено, що  у ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано заперечення на відзив, в якому від стверджує, що між сторонами склалися фактичні взаємовідносини на підставі статей 509,530 Цивільного кодексу України. При таких обставинах, відповідач змінив предмет позову у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України (а.с.47), але місцевим судом в рішенні вказано тільки про залучення даного заперечення. Однак, по суті воно не розглянуто, що вплинуло на об'єктивність розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи судова колегія встановила, що позивачем у позові заявлено, що  14.08.1999року без укладання договору позивач згідно залізничних квитанцій №№103098,103099,103106,103107 і накладної 01 АГ №654088 від 17.08.1999року відвантажив на адресу відповідача мазут топковий у кількості 234,1тн на суму 75841грн.67коп. (а.с.18-21,23) та був виставлений рахунок №1343 від 17.08.1999р. (а.с.24).

Як вважає позивач, мазут був поставлений в рахунок погашення боргу за металопродукцію за договором №6430 від 13.08.1999року, але доказів узгодження сторін на погашення боргу шляхом поставки мазуту не має.

У вищевказаній накладній та рахунку є посилання на договір  б/н від 13.08.99р., однак, договором №6430 від 13.08.1999року, який є у матеріалах справи, не передбачено зобов'язання позивача поставляти відповідачеві мазут. Твердження позивача щодо поставки мазуту у порядку взаємозаліку за договором №6430 від 13.08.1999року документально не підтверджені. Умовами   договору не передбачено розрахунок шляхом поставки мазуту. А тому, колегія суддів вважає, що даний рахунок не може бути доказом оплати металопродукції, поставленої ВАТ „Азовсталь”  саме  за договором №6430 від 13.08.1999року.

Вимоги щодо оплати мазуту повинні бути самостійними. Однак, право вимоги у позивача виникло 25.08.1999рок, а не 13.10.2006року, як вважає позивач. Оскільки відповідно до ст.ст.6,71 Цивільного кодексу Української РСР захист  цивільних прав здійснюється в установленому законом порядку, в межах трирічного строку позовної давності. Позовна давність –це встановлений законом строк, протягом якого, особа, право якого порушено, може вимагати  примусового здійснення або захисту права шляхом подачі позову до суду. Таким чином, строк позовної давності закінчився  25.08.2002року.

У розрахунку суми позову ТЕС ВАТ „Центренерго” вказує, що відповідачем на його адресу було поставлено металопродукцію на суму 68636,16грн., тоді як ним поставлено ВАТ „Металургійний комбінат „Азовсталь” топковий мазут на загальну суму  75841,67грн.  і на думку позивача за результатами взаєморозрахунків у відповідача виникла заборгованість у розмірі 7205,51грн. Судова колегія не приймає дані доводи позивача до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази  взаєморозрахунку (акти, листи, тощо).

Проте, в матеріалах справи знаходиться акт звірки розрахунків станом на 01.10.1999року , в якому дійсно відображена заборгованість у сумі 7205,51грн. (а.с.22). Але, даний акт не може бути належним доказом наявності заборгованості  у відповідача саме за спірним договором купівлі-продажу, оскільки з акту не вбачається, що звірка розрахунків проведена на підставі  договору №6430 від 13.08.1999року або за взаєморозрахунків. Отже, даний акт свідчить лише щодо розрахунків за мазут, а не взаєморозрахунки за договором від 13.08.1999року. Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що акт звірки розрахунків є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами –договором, накладними, рахунками тощо. Тому акт звірки не має доказової сили.

У відповідності з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень на вимоги, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивачем  належним чином не доведена наявність заборгованості у відповідача  саме за договором купівлі-продажу №6430 від 13.08.1999року, який є підставою позовних  вимог, а господарський суд невірно дійшов висновку щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 7205,51грн.

При винесені рішення судом першої інстанції не дана правова оцінка спірним обов'язкам, які виникли до набрання чинності Цивільного та Господарського кодексів України 2004р., положення якого застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

За таких обставин, судова колегія, враховуючи викладене, вважає, що у задоволенні позовних  вимог слід відмовити у зв’язку з недоведеністю та пропуском строку позовної давності.

Витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на позивача у справі у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.01.2007року у справі №11/372 скасувати.

Відмовити у задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м.Київ в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС м.Світлодарськ до Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь про стягнення заборгованості у сумі 7205,51грн.

Витрати по сплаті державного мита у сумі 102грн.00коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.00коп. віднести на позивача на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У разі стягнення сум за наказом від 15.01.2007року господарському суду Донецької області на підставі ст.122 Господарського процесуального кодексу України видати поворотний наказ  після подання довідки, підписаної керівником чи заступником керівника або головним бухгалтером підприємства  про те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м.Київ в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС м.Світлодарськ на користь Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь державне мито за подання апеляційної скарги у сумі 51грн.00коп.

Господарському суду Донецької області  видати наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС