ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 липня 2007 р.                                                                              Справа № 15/35-07(02-2а)

Суддя господарського суду Курко О.П.  , розглянувши матеріали справи

за позовом: Одеської залізниці ( 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

до:Тростянецької міжрайонної торговельної бази Вінницької облспоживспілки ( 24300, Вінницька обл., смт. Тростянець, вул. Наконечного, 17)

про визнання права повного господарського відання на під"їзну колію

ВСТАНОВИВ :

Одеська залізниця звернулась до суду з позовом про  визнання права повного господарського відання на під’їзну колію ст. Тростянець загальною довжиною 544 м.

Розглянувши позовні матеріали суд приходить до висновку про їх повернення без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов. Недодержання даних вимог є підставою для її повернення відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України.

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає що під'їзна колія загальною протяжністю 544 м є державною власністю і закріплена за Одеською залізницею на праві повного господарського відання і перебуває на балансі Христинівської дистанції колії Одеської залізниці, як така, що передана в 1979 р. з балансу Вапнярської дистанції колії.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про власність" майно, яке належить до державної власності і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, тобто підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності, визначеним статутом підприємства.

В той же час жодних доказів в підтвердження правового статусу спірного майна - під’їзної колії, його правовстановлюючих документів, доказів закріплення даного майна саме за Одеською залізницею позивачем не надано.

Відповідно  до   пункту   7  роз'яснення  президії  Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994 N 02-5/225  "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності"  знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого державного підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статуса державної власності. Таким чином спір, як правило, виникає не про визнання права власності, а про те, яке підприємство (організація) має право повного господарського відання (оперативного управління) державним майном. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Таким чином перебування під’їзної колії ст. Тростянець загальною протяжністю 544 м на балансі Христинівської дистанції колії ще не є беззаперечною ознакою закріплення її на праві повного господарського відання за Одеською залізницею.

Крім того, відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві позовної заяви і доданих до неї матеріалів.

До матеріалів позовної заяви,  як доказ надсилання відповідачеві копії позовної заяви додано фінансовий чек відділення поштового зв’язку про направлення рекомендованого листа. Проте, із зазначеного доказу не можливо встановити найменування одержувача, оскільки в ньому зазначена лише назва населеного пункту, а саме Тростянець, крім того не відомо які саме документи направлялися адресату.

В свою чергу, належним доказом направлення  відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів є бланк опису вкладення, який, згідно ч.2 п.78 Правил надання послуг поштового зв'язку, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення.

Дані вимоги не є обов’язковим для позивача однак є беззаперечним підтвердженням виконання ст. 56 ГПК України.

Керуючись п. 3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву №НЮ-14/796  від 27.06.07  на 2-х аркушах  разом з доданими матеріалами  повернути позивачу.

У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 та п. 13 Постанови Кабінету Міністрів  України  № 1258 від 21.12.2005р. " Про  затвердження  Порядку  оплати  витрат з  інформаційно - технічного  забезпечення  судових  процесів, пов'язаних  з розглядом  цивільних  та господарських справ,  та їх розмірів" державне мито у сумі 85 грн., перераховане за платіжним дорученням    №  3608 від 27.06.2007 р., а також витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу  в сумі 118 грн., перераховані за платіжним дорученням  № 3584 від 27.06.2007 р.,  підлягають поверненню.

Суддя                                                Курко О.П.