ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.
Справа № 16/10/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:  Бєляновського В.В.,

Суддів:  Мирошниченко М.А., Шевченко В. В.,

при секретарі   -   Юзьковій І.В.,

Склад колегії суддів змінено згідно з розпорядженням Голови Одеського апеляційного господарського суду № 40 від 11.04.2007 року.

за участю представників:

Від позивача: не з’явився

Від  відповідача: Шевчук О.Л., Шевчук В.Л.

Від ІІІ особи: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Командитного товариства „СиМфа”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 03.04.2007 року

у справі № 16/10/07

за позовом: Командитного товариства „СиМфа”

до відповідача: ТОВ „Томіг”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ВАТ „Лисичанський желатиновий завод”

про стягнення  4527,05 грн.

за зустрічним позовом: ТОВ „Томіг”

до відповідача: Командитного товариства „СиМфа”

про стягнення  36035,94 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року Командитне товариство „СиМфа” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до ТОВ „Томіг” про стягнення 1235 грн. збитків завданих поставкою неякісного товару. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що згідно з укладеним сторонами договором поставки № 10/0 від 03.02.2006 року представник позивача на підставі довіреності № 408590 від 06.07.2006 року за накладною № 84 від 07.07.2006 року отримав на складі відповідача 20190 кг продукції, яка згідно з  контрактом від 01.02.2006 року позивачем була відвантажена третій особі, на складі якої відбулося визначення якості продукції, за результатами якого 10.07.2006 року було складено акт браковки. На підставі складеного Луганською регіональною торгово –промисловою палатою акту експертизи № 775/1, що підтверджувала факт неналежної якості поставленої відповідачем продукції, було складено акт розбраковки сировини в процесі виробництва, відповідно до якого до подальшого виробництва третьою особою прийнято 9445 кг. продукції, брак складає 50%  від фактичної ваги сировини. Листом № 592 від 11.07.2006 року позивач повідомив відповідача про поставку неякісної продукції та відмову від її оплати, але останній свою провину в поставці неякісної продукції не визнав. А тому, на підставі ст. ст. 268, 269 ГК України позивач просив стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 1235 грн., спричинені поставкою неякісної продукції, яку останній відмовився забрати та замінити.

В процесі розгляду даної справи позивач користуючись своїми процесуальними правами передбаченими ст. 22 ГПК України неодноразово подавав до господарського суду заяви про збільшення розміру своїх позовних вимог і останньою заявою від 05.03.2007 року просив господарський суд стягнути з відповідача на підставі ст. ст. 268, 269 ГК України 4527 грн. 05 коп., з яких 1235 грн. –витрати на оплату транспортних послуг, 429 грн. 25 коп. збитків- витрати на оплату послуг торгово –промислової палати по підтвердженню не якості, 147 грн. 36 коп. –витрати на утилізацію, а також 2715 грн. 44 коп. –штрафу за поставку товарів неналежної якості.

ТОВ „Томіг” позов не визнало і пред’явило до  Командитного товариства „СиМфа” зустрічний позов про стягнення 23218 грн. 50 коп. боргу, що виник у зв’язку з неоплатою поставленого товару згідно з договором № 10/0 від 03.02.2006 року та 12817 грн. 44 коп. пені за прострочення платежу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 03.04.2007 року у справі у задоволенні первісного позову відмовлено з мотивів відсутності законних обґрунтованих підстав, зустрічний позов задоволено частково, з Командитного товариства „СиМфа” на користь ТОВ „Томіг” стягнуто 23218 грн. 50 коп. основного боргу та 500 грн. пені, в частині стягнення пені в сумі 12317 грн. 44 коп.  відмовлено на підставі ст. 233 ГК України з урахуванням ступеню виконання зобов’язання боржником та майнового стану сторін.

Командитне товариство „СиМфа” у поданій до Одеського апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення місцевого господарського суду повністю скасувати з підстав невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а зустрічний позов задовольнити частково, стягнути на користь ТОВ „Томіг” 10861 грн. 75 коп. основного боргу, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ „Томіг” заперечує проти її задоволення вказуючи на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованими.

За правилами встановленими ч. 3 ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалася перерва до 26.06.2007 року.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 03.02.2006 року між ТОВ „Томіг” (постачальник) та Командитним товариством „СиМфа” (покупець) було укладено договір поставки № 10/0, відповідно до умов якого постачальник зобов’язався передати в обумовлений цим договором строк у власність покупця певний товар, а саме: обрізь голинного спілку, а покупець зобов’язався прийняти цей товар та сплатити за нього визначену договором грошову суму.

Умовами даного договору визначено, що право власності у покупця виникає з моменту передачі товару. Передачею товару визнається вручення товару покупцю за накладною. Продавець гарантує відсутність в товарі сторонніх предметів, сміття та гнилої обрізі. Усі витрати пов’язані з заміною неякісного товару здійснюються за рахунок постачальника. Товар, який не відповідає вимогам якості відповідно до даного договору, підлягає поверненню постачальнику за його рахунок на підставі накладних. Обов’язок по організації повернення неякісного товару покладається на покупця. Постачальник гарантує якість товару, що поставляється, в цілому. Товар супроводжується слідуючими документами: накладною, товарно –транспортною накладною, податковою накладною, ветеринарним свідоцтвом форми № 2, сертифікатом якості та актом приймання –передачі товару. Поставка товару здійснюється партіями. Кожна партія визначена в рахунку. Поставка товару здійснюється на умовах ЕХW –“Інкотермс” –2000, місце поставки: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 3. Ціна за 1 кг товару складає 1,15 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 0,19 грн. Ціна за 1 кг товару може змінюватися за згодою сторін. Вартість упаковки входить в загальну вартість товару. Загальна вартість товару за цим договором складає 1 000 000, в т. ч. ПДВ 20% - 166666,67. Форма оплати –безготівковий розрахунок. Покупець проводить розрахунок з постачальником шляхом  перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5 банківських днів після отримання товару за накладною. Приймання –передача товару відбувається на складі постачальника. Приймання товару за якістю та кількістю відбувається в присутності представника покупця та постачальника. Після отримання товару за якістю та кількістю складається акт приймання –передачі продукції, який підписується представниками сторін. У випадку недодержання покупцем строків оплати товару відповідно до п. 4.3 даного договору постачальник має право виставити покупцю штрафні санкції в розмірі 0,3% від вартості несплаченої суми за кожний день прострочення платежу до повного погашення заборгованості. У випадках, не передбачених цим договором, сторони користуються нормами Господарського кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов’язань за цим договором, одностороннє розірвання та зміна не допускається. Будь –які зміни (доповнення) до договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони викладені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

На виконання умов даного договору ТОВ „Томіг” на підставі довіреності         № 408590 від 06.07.2006 року за накладною № 84 від 07.07.2006 року та товарно –транспортною накладною № ААБ0012588 передало представникові позивача за первісним позовом 20190 кг. обрізі голинного спілку загальною вартістю 23218 грн. 50 коп. , який був прийнятий останнім без будь –яких претензій щодо належної якості та кількості, що підтверджується актом приймання –передачі продукції № 11 від 07.07.2006 року, сертифікатом якості та ветеринарним свідоцтвом від 07.07.2006 року .

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Отже, між сторонами у справі на підставі договору № 10/0 від 03.02.2006 року склалися цивільно –правові відносини, зміст яких становить їх взаємні права і обов’язки щодо передачі голинного спілку та його приймання і оплати (ст. ст. 11, 509 ЦК України). Відповідачем свій обов’язок за цим договором було виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами п. 1.3 договору встановлено, що право власності у покупця виникає з моменту передачі товару.

Таким чином, з моменту підписання уповноваженим представником позивача акту приймання –передачі продукції № 11 від 07.07.2006 року позивач став власником цієї партії товару. Проте, оплату отриманого від відповідача товару у встановлений строк позивач не здійснив.

Звернувшись до господарського суду з цим позовом про стягнення з ТОВ „Томіг”  завданих збитків загальною сумою 4527 грн. 05 коп. на підставі ст. ст. 268, 269 ГК України позивач за первісним позовом в обґрунтування своїх  позовних вимог посилається на те, що отриманий за накладною № 84 від 07.07.2006 року товар згідно з контрактом від 01.02.2006 року був ним перевезений до ВАТ „Лисичанський желатиновий завод”, на складі якого було встановлено факт неналежної якості цього товару, про що листом № 592 від 11.07.2006 року повідомлено відповідача. Проте, правові підстави позовних вимог щодо стягнення завданих збитків позивач всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України не вказав. Між тим, відповідно до ст. 22 цього Кодексу визначення підстави та предмета позову  є виключним правом позивача і суд не наділений повноваженнями самостійно їх визначати.

Відповідно до ст. 224 ГК України, притягнення учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, до цивільно –правової відповідальності у вигляді стягнення збитків можливе лише за наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно –правової відповідальності.

Одним із елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об’єктивна сторона, яку утворюють: наявність збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання; причинний зв’язок між протиправними діями боржника та збитками.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що майнову відповідальність несе особа, яка порушила зобов'язання, лише за наявності її вини (умислу або необережності), крім випадків встановлених договором або законом.

Разом з тим, позивачем не доведено за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування наявності збитків у своїй майновій сфері, протиправності дій відповідача та причинного зв’язку між такими протиправними діями та збитками.

Згідно з ч. 2 ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов’язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і на відповідача має бути покладено відповідальність на передбачених законом або умовах договору підставах.

Між тим, статтею 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Проте, позивач за первісним позовом не скористався своїм правом передбаченим зазначеною нормою права, всупереч умовам п. 2.3 договору не виконав свій обов’язок по організації повернення неякісного товару постачальнику та без погодження з останнім листом № 629 від 25.07.2006 року дав вказівку третій особі в разі підтвердження вибраковки товару здійснити його утилізацію.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що правові підстави для задоволення первісного позову відсутні, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Разом з тим, користуючись своїм правом передбаченим п. 3 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України господарський суд зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом, до 500 грн. При цьому судом прийнято до уваги ступінь виконання боржником зобов’язання та майновий стан сторін.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника щодо відсутності повноважень у його представника на приймання товару за якістю спростовуються умовами розділу 5 договору № 10/0, довіреністю № 408590 від 06.06.2006 року у якій не міститься будь –яких застережень, актом приймання –передачі продукції № 11 від 07.07.2006 року.

Посилання скаржника на те, що відповідач відвантажив товар з прихованими недоліками об’єктивно нічим не підтверджено та спростовується вищевказаним актом, в якому зазначено, що з моменту його підписання будь – яких претензій щодо кількості та якості товару сторони не мають.

Істотних порушень норм процесуального права при розгляді даної справи господарським судом першої інстанції, які б призвели до прийняття неправильного рішення та були б підставою для його скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків місцевого господарського суду та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених господарським судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом в цілому прийнято правильне рішення, яке з урахуванням викладеного у мотивувальній частині даної постанови підлягає залишенню без змін.

Керуючись  ст.ст.  99, 101-105  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення  господарського  суду  Миколаївської області  від  03.04.2007 року у справі № 16/10/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Командитного товариства „СиМфа” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий  суддя:                                                Бєляновський В.В.

Судді:                                                                      Мирошниченко М.А.

Шевченко В. В.