ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.07.07                                                                                           Справа  № 2/736-14/321

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                            М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

При секретарі Тренич А.Г.

розглянув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Личаківському районі м. Львова за № 2667/06-07 від 19.03.04 р.

на рішення господарського суду Львівської області від 23.02.04р.

у справі № 2/736-14/321

за позовом Відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) „Мікроприлад”, м. Львів

до відповідача УПФ України в Личаківському районі м. Львова, м.Львів

про визнання недійсними податкових повідомлень

за участю представників:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Таряник В.О. –довіреність № 6413/06-08 від 02.07.07 р.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.07 р. матеріали справи № 2/736-14/321 (2 томи) передано з колегії суддів Дух Я.В., Краєвська М.В., Зданкевич З.І. в колегію суддів: Слука М.Г., Онишкевич В.В., Скрутовський П.Д.

Ухвалою від 16.09.03 р. господарського суду Львівської області порушено провадження за правилами ГПК України.

Рішення господарського суду Львівської області від 23.02.04р. прийнято за правилами ГПК України.

Ухвалою від 30.03.04 р. Львівським апеляційним господарським судом порушено апеляційне провадження за правилами ГПК України.

В відповідності до п. 6 Розділу 7 КАС України, ухвалою від 19.04.07 р. переведено розгляд апеляційної скарги за правилами КАС України, поновлено апеляційне провадження і призначено розгляд апеляційної скарги на 05.06.07 р.

Ухвалою від 05.06.07 р. задоволено клопотання позивача за № 04/06(п) від 04.06.07 р. погоджене з представником відповідача, відкладено розгляд апеляційної скарги на 03.07.07 р.

До початку судового засідання 03.07.07 р. представникам сторін роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України і задоволено клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представників сторін, а також оцінивши висновок № 800 від 08.02.05 р. судово-бухгалтерської експертизи (а.с.93 т.2) і висновок № 3542 додаткової судово-економічної експертизи від 04.04.07 р., Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.02.04р. у справі № 2/736-14/321 (суддя Кітаєва С.Б.) позов про визнання недійсними податкових повідомлень Личаківського районного управління у м. Львові ПФ України (а.с.8 т.1) № 51/04 від 07.02.03 р., № 52/04 від 07.02.03 р., № 53/04 від 07.02.03 р., № 54/04 від 07.02.03 р. та рішення № 3/04/23887224 від 07.02.03 р., № 4/04/23887224 від 07.02.03 р., № 5/04/23887224 від 07.02.03 р., задоволено частково, визнано недійсними рішення і припинено провадження в частині заявлених вимог про визнання недійсними повідомлень, стягнуто з відповідача судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: відповідно до додатку № 3 до акту перевірки № 8 за січень-жовтень 2002 року, перевіркою встановлено розбіжність (заниження) зобов’язання на суму 4 320,96 грн., а щодо своєчасності і повноти нарахування збору, прострочена заборгованість за платником в періоді, що перевірявся відсутня; в п/п 5.3.1 п.5.3 ст. 5 ЗУ № 2181 зазначено, що коли контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов‘язання платника податків з причин не пов‘язаних з порушенням податкового законодавства, платник податків зобов‘язаний сплатити нараховану суму податкового зобов‘язання у строки визначені в законі з відповідного податку, а за їх відсутності протягом 30 календарних днів від дня отримання податкового повідомлення; ст. 3 Закону України «Про збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування»№ 400/97 ВР від 26.06.97 р. (надалі ЗУ № 400/97), п.5 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов‘язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду», затвердженої постановою УПФ України № 16-6 від 19.10.01 р. (надалі Інструкція № 16-6) посилаються на те, що строки сплати визначаються чинним законодавством, в випадку якщо зобов‘язанння визначається органом ПФ України, п.6 Інструкції № 16-6 передбачає, що орган ПФ України направляє платнику повідомлення про сплату збору, яке складається за кожним видом платежу окремо за формою, а платник зобов‘язаний сплатити нараховану ПФ суму зобов‘язання, зазначену в повідомленні протягом 10 календарних днів від дня отримання такого повідомлення; факти виявлених порушень викладаються в акті документальної перевірки, чітко, об‘єктивно та в повній мірі з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів; результати перевірки фіксуються за звітними періодами (помісячно); у разі недотримання вимог, щодо складання акта перевірки, а також за відсутності акту перевіряючих на обгрунтовані зауваження керівнику чи головному бухгалтеру платника; ПФ України зобов‘язаний вжити заходів, щодо усунення цих недоліків або призначити повторну перевірку; акт перевірки № 8 не відповідає наведеним вимогам, факти виявлених порушень законодавства не викладені в акті, без посилання на первинні документи, акт не містить дати підписання (складання) акту, зазначення виду документальної перевірки, перелік нормативно-правових актів за якими проведено перевірку, інформацію про попередню перевірку, без зазначення документів і матеріалів, які використані під час проведення перевірки; в акті визначено види і розміри штрафних санкцій за встановлені порушення, оскільки рішення про застосування штрафних санкцій приймає керівник ПФ не пізніше 10-ти днів з дня складання акту; вважає, що підстав для визнання недійсними повідомлень немає, а рішення органу ПФ України, які породжують правові наслідки повинні реалізовуватися шляхом звернення до суду.

Апелянт в апеляційній скарзі (а.с.6 т.2) посилається на те, що: судом не прийнято до уваги, що рішення № 3/04/23887224 від 07.02.03 р. ( повідомлення № 53/04) на суму 8 367,53 грн., № 4/04/23887224 (повідомлення № 52/04) на суму 4 844,04 грн. прийнято відповідачем відповідно до п/п.17.1.3 ст.17 ЗУ № 2181 за порушення граничних термінів сплати узгоджених зобов‘язань як нарахованих самостійно платником, так і визначених відповідачем як контролюючим органом; даний вид штрафних санкцій нараховується згідно особового рахунку платника і не потребує додаткового узгодження актом документальної перевірки; підставою для нарахування такої штрафної санкції є подані платником розрахунки зобов‘язання, а дата сплати з‘ясовується на підставі платіжних банківських документів; на день прийняття рішень 07.02.03 р. податковий борг був узгодженим; суду в процесі розгляду справи були надані розрахунки, які підтверджують суми таких зобов‘язань та факт їх оплати; безпосередньо з проведенням перевірки було пов‘язано рішення № 5/04/23887224 від 07.02.03 р. (повідомлення 51/04) про застосування штрафної санкції на суму 1 532,61 грн. та донарахованого зобов‘язання в розмірі 4 320,96 грн.; позивач оскаржив дії відповідача в адміністративному порядку і на вимогу ПФ України 12.08.03 р. була проведена повторна перевірка, яка охоплювала період відображений в акті № 8; в акті перевірки № 158 від 12.08.03 р. викладено суть порушення з розбивкою по періодах, крім того додано додаток № 1, який підтверджує суми отриманої зарплати та касових ордерів; доведення того, що будь-яке нарахування здійснене контролюючим органом при проведенні документальних перевірок та у випадку, коли згідно законів з питань оподаткування особою відповідальною за нарахування окремого податку або збору є контролюючий орган, помилкове, покладається на платника податків; позивачем не представлено конкретних доводів, щодо предмету спору і не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, що підтверджує акт звірки, проведеної на виконання вимог ухвали від 16.09.03 р.; просить рішення господарського суду Львівської області від 23.02.04 р. у справі № 2/736-14/321 скасувати, в задоволенні позову відмовити.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що: висновки повторної перевірки необ‘єктивні, оскільки ця перевірка здійснювалась посадовою особою, що проводила первинну перевірку, а інформацію викладену в акті звірки вважає недостатньою для обгрунтування позицій як позивача, так і відповідача.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Львівської області від 23.02.04 р. у справі № 2/736-14/321, виходячи з такого:

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб‘єкта владних повноважень, обов‘язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб‘єкта владних повноважень.

Позивачем оскаржено до суду рішення відповідача № 3/04/23887224, № 4/04/23887224, № 5/04/23887224 від 07.02.03 р. про застосування до позивача штрафних санкцій і повідомлення № 51/04, № 52/04, № 53/04, № 54/04 від 07.02.03 р. про сплату донарахованого платежу і штрафних санкцій.

Позивач визнає свою помилку, яка пов‘язана з тим, що в суму оплати праці включено суму вихідної допомоги, допомоги по вагітності і родах, одноразової допомоги при народженні дитини і догляду за дитиною, допомоги з тимчасової непрацездатності, компенсації втрат частини зарплати в зв‘язку з порушенням терміну її виплати, внаслідок чого відповідачем зроблено висновок про заниження зобов‘язання на суму 4 320,96 грн. та нараховано штрафні санкції.

Як видно з рішення № 5/04/23887224 від 07.02.03 р. «Про застосування штрафних санкцій, донарахованих сум зборів за порушення законодавства про сплату збору», підставою прийняття якого був акт перевірки від 28.01.03 р., яким виявлено порушення ст. 5 ЗУ № 400/97, внаслідок чого позивачу донараховано суму 4 320,96 грн. зобов’язань та застосовано штрафні санкції на суму 1 539,61 грн. відповідно до п.17.1.3 ст.17 ЗУ № 2181.

Як видно з акту № 8 від 28.01.03 р. (а.с.9 т.2) перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору та зобов’язання до ПФ, перевірка проведена за період з 01.03.01 р. по 25.12.02 р. При перевірці суми зобов’язання зі сплати збору за січень-жовтень 2002 року, виявлено розбіжність (заниження) на суму 4 320,96 грн. Крім цього, встановлено переплату внесків (повинен перерахувати на 25.12.02 р. –203 341 грн., фактично перераховано –212 336,83 грн.). Відхилень по фонду оплати праці не виявлено, зобов’язано платника в 10-денний строк сплатити донараховані зобов’язання на суму 4 320,96 грн. В акті не значиться, який збір занижено ( 32 %, 1-5 %, 4 %). Яким чином утворилося заниження зобов’язання при переплаті внесків на суму 8 995,83 грн. (212 336,83 грн. –203 341 грн.), невідомо.

Представник позивача підписав акт № 8 від 28.01.03 р. з зауваженнями, однак суду таких заперечень не надано. Як видно з заперечень до акту повторної перевірки № 158 від 12.08.03 р., яка проводилась в межах адміністративного оскарження за скаргою на повідомлення направлені відповідачем позивачу за актом перевірки № 8, позивач посилається на бухгалтерську помилку, яка полягає в тому, що до зарплати були помилково включені –лікарняні, допомоги по догляду за дитиною до 3-х. років, суми невиплаченої зарплати.

Як видно з акту взаємозвірки б/н і дати (переданого представнику позивача 14.10.03 р.), за період з березня 2001 року по жовтень 2002 року включно, отримано –522 827,97 грн. зарплати, нараховано суму 203 341 грн., а сплачено –212 336,83 грн. внесків (а.с.156 т.1). Отже, з вказаного акту звірки видно, що станом на жовтень 2002 року у позивача була переплата з сплати внесків на суму 8 995,83 грн.

З акту перевірки № 8 від 28.01.03 р. і акту повторної перевірки № 158 від 12.08.03 р., неможливо встановити в якому періоді виникло заниження зобов’язання зі сплати збору на суму 4 320,96 грн. Як видно з акту № 158 від 12.08.03 р., попередня перевірка проводилась у березні 2001 року (акт № 479 від 22.03.01 р.) за період з 11.08.99 р. по 01.03.01 р.

Акт № 8 від 28.01.03 р. містить суперечність. В висновку цього акту зазначено, що донараховано збору –0; прострочено заборгованість з донарахованого збору –0; донараховано зобов’язань –0. З цього акту видно прострочену заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій на суму 60 136,92 грн., без зазначення періодів її виникнення.

Враховуючи те, що з акту № 8 від 28.01.03 р. і акту № 158 від 12.08.03 р., неможливо встановити з чого виникло донарахування зобов’язання на суму 4 320,96 грн., з якого виду збору, з якої суми виплаченої зарплати, за який період, то ні акт № 8 від 28.01.03 р., ні акт № 158 від 12.08.03 р. не можуть бути підставою для прийняття оспорюваного рішення № 5/04/23887224 від 07.02.03 р. (а.с.11 т.1) про донарахування зобов’язання, оскільки невідомо яке зобов’язання і за який період воно виникло.

Аналізуючи рішення № 4/04/23887224 від 07.02.03 р. про застосування штрафної санкції на суму 4 844,04 грн. за затримку виплати узгодженої суми зобов’язання (від 12 до 177 календарних днів) і рішення № 3/04/23887224 від 07.02.03 р. про застосування штрафної санкції на суму 8 367,53 грн. за затримку сплати узгодженої суми зобов’язання (від 2 до 74 календарних днів) (а.с.15,18), то як видно з вказаних спірних рішень, останні не містять підстави їх прийняття і суми донарахованого зобов’язання.

Ухвалою від 06.04.06 р. (а.с.103 т.2) суд апеляційної інстанції витребував від УПМ ДПА Львівської області вилучені документи від Личаківського РУПФ України м. Львова, згідно протоколів виїмки від 12.03.03 р., 13.03.03 р., 14.03.03 р.

Листом № 3092/010 від 10.07.06 р. ст. слідчий СВПМ ДПА у Львівській області Іванов І. повідомив суд апеляційної інстанції про направлення вилучених документів (а.с.114 т.2).

Ухвалою від 13.07.06 р. провадження у даній справі зупинено і призначено проведення додаткової судово-бухгалтерської експертизи.

Ні з акту звірки (а.с.156 т.1), ні з висновку експерта судово-бухгалтерської експертизи від 08.02.05 р. (а.с.93 т.2), ні з висновку додаткової судово-економічної експертизи № 3542 від 04.04.07 р. встановити чи виникав протягом періоду, охопленого перевіркою борг з сплати узгоджених податкових зобов’язань з збору на державне пенсійне страхування у позивача, в якій сумі, і за який період, експертом не встановлено.

Як видно з оспорюваних повідомлень № 51/04 від 07.02.03 р. (а.с.10 т.1), № 52/04 від 07.02.03 р. (а.с.14 т.1), № 53/04 від 07.02.03 р. (а.с.17 т.1), а також повідомлення № 54/04 від 07.02.03 р. про стягнення пені на суму 2 212,7 грн., всі повідомлення виписані одним днем і не відповідають строкам затримки, вказаним у спірних рішеннях і в самих повідомленнях.

Як видно з оспорюваних повідомлень, вони виставлені позивачу на підставі абзаців «а-г»п/п 4.2.2 ст. 4 ЗУ № 2181, відповідно до п. «б-з»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»№ 1788-XII від 05.11.91 р. (надалі ЗУ № 1788), тобто про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Однак, Інструкцією № 16-6, яка діяла в спірному періоді на платника не покладено обов’язок самому визначати розмір відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п.6 Інструкції № 16-6, такі повідомлення видаються у двох випадках: якщо ПФ виявлено завищення або заниження зобов’язання платником, або при виявленні арифметичних чи методологічних помилок, що стосуються збору.

Крім цього п.6.2 Інструкції № 16-6 передбачено, що ПФ направляє повідомлення у випадку, коли є відповідальним за нарахування окремих платежів, а саме: відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відшкодування витрат на виплату та доставку підвищеного розміру пенсій членам льотних екіпажів.

Отже, відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не відноситься до збору, а відноситься до інших платежів, незалежно від того, що розмір відшкодування визначено в ЗУ № 400/97. Однак, суть цього платежу є іншою ніж суть збору, тому до прийняття Закону України «Про прийняття змін до деяких законів»№ 1461-111 від 17.02.00 р. (надалі ЗУ № 1461), відшкодування проводилось в судовому порядку на підставі ст.46 ЦК України як регресні стягнення.

З прийняттям ЗУ № 1461 таке відшкодування внесено в ЗУ № 400/97 і відноситься не до збору, а до інших платежів, тому безпідставне застосування ПФ штрафних санкцій, які передбачені ЗУ № 2181, коли йдеться про несплату платником податків такого відшкодування в добровільному порядку на повідомлення ПФ України.

Платник податків не нараховує самостійно розміру такого відшкодування, а обов’язок нарахування суми відшкодування покладається на ПФ України за наслідками фактично виплачених сум пільгових пенсій.

Діючим на той час законодавством не була передбачена будь-яка відповідальність платників податків за несвоєчасну сплату такого відшкодування за донарахування, оскільки обов’язок щодо нарахування відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій покладався на ПФ України.

Таким чином, при наявності заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, відповідач вправі заявити позов про їх стягнення в загальному порядку.

В своєму листі № 8904/04 від 23.09.04 р. ПФ України роз’яснив, що оскільки плата, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій не є страховими внесками в розумінні Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.03 р. (надалі ЗУ № 1058), то норми ЗУ № 1058 не можуть бути застосовані.

Тому, оспорювані рішення прийняті відповідачем без достатнього документального обґрунтування, не ґрунтуються на діючому законодавстві, а тому визнані недійсними судом першої інстанції підставно і законно.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 198, 202, 205, 254 та п.6 Розділу 7 «Прикінцевих та перехідних положень»КАС України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Львівської області від 23.02.04р. у справі № 2/736-14/321 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Документи витребувані ухвалою від 06.04.06 р. повернути УПМ ДПА Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                            Слука М.Г.

Судді                                                                                Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.