ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.
№ 1/799-29/214(1/412-2/172)

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу

РВ ФДМУ по Львівській області

на
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2007 р.

у справі
№ 1/799-29/214(1/412-2/172)   господарського суду
Львівської області

за позовом
Прокурора Львівської області в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Львівській області

До
Спільного українсько  - польського підприємства ТОВ виробничо-торгівельної фірми "Синевір"

третя особа
ВАТ "Львівська ПМК-7"

про
витребування майна

За участю представників сторін:

позивач –не з'явились,

відповідач –не з'явились,

третя особа - не з'явились,

прокуратури –Івченко О.А. посвідчення № 218

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.11.2006 р. (суддя  - Синчук М.) в позові відмовлено.

Постановою від 06.03.2007 р. Львівського апеляційного господарського суду (судді –Кузь В.Л., Юркевич М.В., Городечна М.І.) рішення господарського суду Львівської області від 24.11.2006 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою апеляційної інстанції, РВ ФДМУ по Львівській області звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г.М. з відпустки, справа № 1/799-29/214(1/412-2/172) розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й., у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г.М.

Позивач та відповідачі не скористались наданим процесуальним правом участі у суді касаційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним  тоді,  коли  суд,  виконавши  всі  вимоги процесуального  законодавства  і  всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на  всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України від 09.03.2006 р. касаційну скаргу Спільного українсько  - польського підприємства ТОВ виробничо-торгівельної фірми "Синевір" задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2005 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2005 р. у справі № 1/799-29/214(1/412-2/172) скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Скасовуючи попередні судові рішення, Вищий господарський суд України у постанові від 09.03.2006 р. зазначив, що попередні судові інстанції не звернули уваги на статтю 76 Цивільного кодексу УРСР, згідно якої,  перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При новому розгляді, відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач знав про порушення свого права, оскільки затверджував акт оцінки цілісного майнового комплексу ДП Львівська ПМК-7" від 31.08.1998 р., в якому було встановлено загальну вартість майна, що передавалась у розмірі 330 658 грн. За таких обставин, на думку судів строк позовної давності у даних правовідносинах сплив у 2001 році.

Разом з цим, попередніми судовими інстанціями не було взято до уваги те, що позов був поданий саме Заступником прокурора Львівської області в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Львівській області, а не РВ ФДМУ по Львівській області.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, прокурор дізнався про порушення прав РВ ФДМУ по Львівській області з прокурорської перевірки проведеної за зверненням РВ ФДМУ по Львівській області щодо правомірності перебування у власності Спільного українсько - польського підприємства ТОВ виробничо-торгівельної фірми "Синевір" майна на загальну суму 330 658 грн., яке вилучене із статутного фонду ВАТ "Львівська ПМК-7".

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази вищевказаної прокурорської перевірки.

За таких обставин, судам необхідно було, у відповідності зі ст. 38 ГПК України з’ясувати коли саме проводилась прокурорська перевірка, за результатом якої прокуратурі стало відомо про порушення прав РВ ФДМУ по Львівській області, що має важливе значення для визначення строку позовної давності у даних правовідносинах, оскільки право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст. 76 ЦК УРСР).

В порушення ст. ст. 43, 47, 43 ГПК України, приймаючи рішення та постанову суди не забезпечили всебічний та повний розгляд обставин справи, належним чином не дослідили, не встановили та не надали юридичну оцінку всім обставинам справи.

Неповне дослідження фактичних обставин та неналежне з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін унеможливлює правильне застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Викладене свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняті у справі рішення та постанова не відповідають ст. ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або  вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над  іншими, збирати  нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушили і неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати матеріали прокурорської перевірки проведеної за зверненням РВ ФДМУ по Львівській області щодо правомірності перебування у власності Спільного українсько  - польського підприємства ТОВ виробничо-торгівельної фірми "Синевір" майна та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутнього представника прокуратури оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, ст. 1119, 11110 , 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Львівській області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 24.11.2006 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2007 року у справі № 1/799-29/214(1/412-2/172)  скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Головуючий    суддя                                                                   Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Фролова Г.М.