ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 7/19-308
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі

за позовом: Акціонерного поштово-пенсійного банку „Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ „Аваль”, м. Тернопіль, вул. Й.Сліпого, 8, 46001

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Берізка”, смт. Золотий Потік, вул. Польова, 1, Бучацького району, Тернопільської області, 48451

ДВС: Державна виконавча служба у Бучацькому районі, м. Бучач, вул. Міцкевича, 8, Тернопільської області, 48400

Суддя Стадник М. С.

За участю представників сторін

стягувача:           Ярмусь Віктор Дмитрович –довіреність № 1 від 15.01.07р.;

боржника:          Бойцан Іван Петрович –голова правління;

ДВС:                    Трух Надія Ярославівна –посвідчення № 000025 від 20.03.06р..

Суть справи:

Рішенням Господарського суду  Тернопільської області від 29.03.05р. стягнуто з Закритого акціонерного товариства „Берізка” на користь Акціонерного поштово-пенсійного банк „Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ „Аваль” шляхом звернення стягнення на заставлене майно ЗАТ „Берізка” згідно договору застави товарів в обороті укладеного 27.11.2002р. та змінами до нього –91000 грн. суми кредиту, 9277,85 грн. відсотків за користування кредитом, 1000 грн. пені, 1042,87 грн. державного мита та 118 грн. інформаційних витрат.

На виконання рішення суду видано наказ № 7/19-308 від 12.04.06р..

Ухвалою суду від  13.09.06р. змінено спосіб та порядок виконання рішення у справі № 7/19-306 від 29.03.2005р., а саме  шляхом звернення стягнення на майно.

Відповідач звернувся до суду  із скаргою від 06.12.2006р. на дії Державної виконавчої служби у Бучацькому районі, в якій просить скасувати акт опису та арешту майна від 28.11.06р. як неправомірний.

Державна виконавча служба у Бучацькому районі заперечує проти скарги, посилаючись на те, що нею здійснені всі заходи по виконанню наказу суду відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”, щодо не зазначення в акті опису та арешту майна оціночної вартості майна, то просить суд врахувати, що державний виконавець може самостійно оцінити тільки майно, вартість якого не перевищує 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,  просить скаргу відхилити.

Представник стягувача повідомив суд, що Акціонерний поштово-пенсійний банк „Аваль” реорганізований з правами правонаступництва в Відкрите акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль”, на підтвердження чого подав суду Статут Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль”, копію довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій України та Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника стягувача, суд на підставі ст. 25 ГПК здійснює заміну позивача Акціонерного поштово-пенсійного банку „Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ „Аваль” його правонаступником –Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”.

Стягувач також просить відмовити в задоволенні скарги та взяти до уваги, що:

- державним виконавцем правомірно звернуто стягнення на майно на підставі ухвали господарського суду від 13.09.2006р.;

- під час проведення опису та арешту майна боржником запропоноване майно яке вже було в заставі АППБ „Аваль” згідно договору застави, однак на прилюдних торгах не реалізоване, а також запропоноване низько ліквідне майно (морально застаріле);

- описане нерухоме майно безпосередньо не використовується боржником у виробничих цілях та не задіяне у випуску готової продукції.

Суд, розглянувши скаргу, додані до неї документи та заслухавши пояснення учасників процесу, встановив:

- Тернопільська обласна дирекція АППБ „Аваль”, згідно вимог ст.ст. 2, 3 Закону України „Про виконавче провадження” (далі Закон України), направила до Державної виконавчої служби у  Бучацькому районі (далі виконавча служба) ухвалу господарського суду № 7/19-308 від 13.09.2006р. про зміну способу та порядку виконання рішення, шляхом звернення стягнення на майно Закритого акціонерного товариства „Берізка”;

- згідно ст. 24 Закону України виконавчою службою винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання рішення;

- в зазначений строк ЗАТ„Берізка” (далі Боржник) рішення в добровільному порядку не виконало, а тому виконавча служба враховуючи наявність кілька виконавчих проваджень до Боржника, на підставі ст. 49 Закону України, винесла постанову про об’єднання даного провадження у зведене виконавче провадження та розпочала застосовувати заходи щодо його примусового виконання, а саме провела опис майна Боржника  про що 28.11.2006р.  складено Акт опису й арешту нерухомого майна боржника: незавершене будівництво адміністративно-побутового комплексу та приміщення швейного цеху.

Скаржник просить суд скасувати акт опису й арешту майна, оскільки останній винесений з порушенням норм Закону України, а саме арешт накладено на майно товариства без врахування суми боргу і не враховано пропозиції боржника щодо майна на яке в першу чергу слід звернути стягнення, що є порушенням його прав. Також просить суд врахувати, що акт опису й арешту майна від 28.11.2006р. складений державним виконавцем з порушенням вимог передбачених нормами Закону України та „Інструкції про проведення виконавчих дій”, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 74/5 від 15.12.1999р., а саме: описане майно без документів які підтверджують його приналежність товариству, відсутня оціночна вартість арештованого майна, що є недопустимим при проведені заходів примусового виконання рішення.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим учасниками процесу доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив із наступного:

1/ відповідно до ст. 3 Закону України рішення суду є виконавчим документом і підлягає виконанню Державною виконавчою службою в порядку передбаченому даним законом та у спосіб встановленому у даному документі;

- статтею 5 Закону України на виконавчу службу покладено обов’язок вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, які полягають в арешті відповідного майна, вилученні та примусовій його реалізації (ст. 50 Закону України).

При виконанні рішення, державний виконавець зобов’язаний, згідно ст. 55 Закону України, подбати про забезпечення умов реалізації майна боржника, які не ущемляють його законних інтересів.

Одними із таких умов є: -  право боржника передбачене  ст. 56 Закону України  зазначити ті види майна, на які слід звернути стягнення в першу чергу, дані вимоги  державний виконавець повинен задовольнити, якщо вони не порушують інтереси стягувача і не ускладнюють виконання рішення; - обов’язок державного виконавця, передбачений ст. 50 даного закону, провести опис майна боржника та його арешт в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Як випливає з матеріалів справи, заборгованість товариства перед стягувачами по зведеному виконавчому провадженню складає 245534 грн.. Державним виконавцем, в присутності представників банку (стягувача) та боржника , на підставі ст.ст. 5, 50, 55 Закону України, застосовано один із заходів забезпечення виконання рішення суду, а саме  описано та арештовано майно ЗАТ „Берізка”: незавершене будівництво адміністративно –побутового корпусу площею 3375 м2 яке знаходиться за адресою смт. Золотий Потік, вул. Підлісна, 1 та приміщення швейного цеху площею 4652 м2, без зазначення його місцезнаходження, оціночної вартості майна, та встановлено обмеження права користування, шляхом оголошення заборони на його відчуження.

Описане майно передано згідно ст. 58 Закону України на відповідальне зберігання директору товариства Бойцан І.П., про що свідчить розписка останнього в акті.

Актом опису та арешту майна підтверджено, що при проведені даного заходу  виконавчою службою порушено право боржника щодо визначення черговості звернення стягнення на майно, про що зазначено в графі акту „Зауваження або заяви осіб, що були присутні під час опису майна”. Як випливає із матеріалів справи, акту опису, ЗАТ „Берізка” звернулося до ДВС з пропозицією описати майно на яке слід звернути стягнення у першу чергу згідно доданого переліку майна: готова продукція, товари, транспортні одиниці, машини швейні на суму 415825 грн.. Однак, не заперечуючи  наявність даного майна  у боржника, державний виконавець залишив даний перелік поза увагою, не зазначивши в акті ніяких розпоряджень щодо даної вимоги товариства, а тільки вказав про наявність зауважень боржника по даному питанню.

Отже, державною виконавчою службою проведено опис не житлових приміщень (основних засобів) товариства в порушення ст. 56 Закону України.

Посилання в судовому засіданні представника ДВС на те, що перелік не взятий до уваги на тій підставі, що запропоноване  майно вже описувалося виконавчою службою та не реалізоване на прилюдних торгах так як є неліквідним, морально застарілим, судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені документально.

Не підтвердила документально виконавча служба і відповідність своїх дій ч. 8. ст. 50 Закону України, а саме стягнення на майно в розмірах, що забезпечує виконання рішення. Відповідно до п. 5.6.6. Інструкції про проведення виконавчих дій в акті опису й арешту майна обов’язково зазначається оцінка кожного описаного предмета та загальна вартість усього майна, така інформація в спірному акті не зазначена. Не підтвердила виконавча служба необхідність проведення арешту основних засобів, невизначеної вартості, і в процесі розгляду скарги.

Доводи представника ДВС про те, що таку вартість визначає експерт, судом відхиляються, так як експертна оцінка проводиться в процесі підготовки майна до торгів, а не в процесі його опису, так як такою вартістю є балансова вартість описаного майна, яка значиться в бухгалтерському обліку товариства .

При таких обставинах, дії Державної виконавчої служби при складані акту опису й арешту майна боржника від 28.11.2006р. не відповідають вимогам Закону України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України,  господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Провести заміну позивача –Акціонерного поштово-пенсійного банку „Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції АППБ „Аваль” його правонаступником –Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль” в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”.

2.Скаргу Закритого акціонерного товариства „Берізка” на дії Державної виконавчої служби у Бучацькому районі задовольнити.

3.Визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби у Бучацькому районі при здійснені арешту майна, Акт опису й арешту майна від 28.11.2006р. визнати таким, що не відповідає закону, з моменту його складення.

Копії ухвали надіслати сторонам та Державній виконавчій службі у Бучацькому районі.

Суддя