ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" лютого 2007 р.                                                                            Справа  № 15/50

За позовом        Відкрите акціонерне товариство “Дубнонафтопродукт”

до відповідача  Селянське (фермерське) господарство “Вільна Україна”

про                      стягнення в сумі 26 947 грн. 26 коп.

Суддя          Коломис В.В.

Секретар судового засідання: Михалевська Л.В.

За участю представників: від позивача     –Дуб В.Т.-директор;

від відповідача– Маркович В.А.-керівник.

Стаття 22 ГПК України роз’яснена.

СУТЬ СПОРУ: Позивач –Відкрите акціонерне товариство “Дубнонафтопродукт” м. Дубно Рівненської області,– звернувся до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить суд стягнути з Селянського (фермерського) господарства “Вільна Україна”, с. Михайлівка Радивилівського району Рівненської області, 26947 грн. 26 коп., в тому числі 22509,38 грн. основного боргу, 1918,52 грн. пені, 2192,81 грн. інфляційних нарахувань та 326,55 грн. відсотків річних.

В процесі розгляду справи позивач, у відповідності до ст. 22 ГПК України, подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача, окрім основного боргу, 2327,39 грн. пені, 2305,36 грн. інфляційних нарахувань та 398,70 грн. відсотків річних.

Відповідач у відзиві на позов і його представник безпосередньо в судовому засіданні посилається на невідповідність заборгованості, вказаній позивачем, реальній сумі боргу. При цьому, відповідач визнає наявність заборгованості в сумі 22.139,40 грн. Непроведення розрахунків пояснює скрутним фінансовим становищем, в якому перебуває господарство через не проведення з ним розрахунків цукровим заводом за зданий в 2006 році цукровий буряк. Враховуючи це та зважаючи на початок весняно-польових робіт, просить відстрочити виконання рішення суду терміном на три місяці.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

04 квітня 2006 року між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів за № 12 (далі по тексту –Договір; а.с. 8-9), на виконання умов якого позивачем по товарно-транспортним накладним № 37а від 31.08.2006 р., № 42а від 29.09.2006 р. та № 53а від 31.10.2006 р. на підставі відповідних довіреностей відповідача (а.с. 10-15) було відпущено останньому нафтопродукти на загальну суму 43.290,09 грн.

Відповідно до п. 3.4 Договору відповідач зобов’язувався здійснити 100% попередню оплату товару.

Натомість відповідач, в порушення взятих на себе зобов’язань та умов Договору, розрахунки здійснив несвоєчасно і неналежним чином, провівши розрахунки на суму 20.780,71 грн.

Таким чином, залишок боргу склав 22.509,38 грн.

Доказів сплати 22.509,38 грн. основного боргу відповідач суду не подав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 22.509,38 грн. основного боргу обгрунтовані, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і на підставі ст.ст. 173, 193, 225 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530 п. 1, 692 ЦК України підлягають до задоволення.

Крім того, пунктом 6.2 Договору, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, ст.ст. 549, 551, 611 п. 3 Цивільного кодексу України передбачена майнова відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Оскільки, починаючи з 01.09.2006 р., прострочення виконання зобов’язання з боку відповідача має місце, позовні вимоги про стягнення з останнього 2327,39 грн. пені, 2305,36 грн. інфляційних нарахувань та 398,70 грн. відсотків річних, згідно поданих позивачем розрахунків, обгрунтовані і підлягають до задоволення.

Судові витрати, передбачені ст. 44 ГПК України і понесені позивачем в зв’язку із зверненням до суду за захистом порушеного права, на підставі ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Натомість суд, враховуючи обставини у справі, ступінь вини відповідача у виникненні спору, становище, в якому той перебуває, не тільки майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, вважає за можливе застосувати своє право, передбачене п. 6 ст. 83 ГПК України, частково задоволити подане відповідачем клопотання і відстрочити виконання рішення на 1,5 місяці (45 днів).

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,–

ВИРІШИВ:

1.          Прийняти заяву Відкритого акціонерного товариства “Дубнонафтопродукт” про збільшення розміру позовних вимог.

2.          Позов задоволити.

3.          Стягнути з відповідача– Селянського (фермерського) господарства “Вільна Україна” (с. Михайлівка Радивилівського району Рівненської області, , р/р 1040 в АКБ “Укрсоцбанк” м. Рівне, МФО 333012),–на користь позивача– Відкрите акціонерне товариство “Дубнонафтопродукт” (35602, м. Дубно Рівненської області, вул. Страклівська, 18а, , р/р 0 в КБ “Західінкомбанк” м. Рівне, МФО 333614),–22509 (двадцять дві тисячі п’ятсот дев’ять) грн. 38 коп. основного боргу, 2327 (дві тисячі триста двадцять сім) грн. 39 коп. пені, 2305 (дві тисячі триста п’ять) грн. 36 коп. інфляційних нарахувань та 398 (триста дев’яносто вісім) грн. 70 коп. відсотків річних, а всього –27540 (двадцять сім тисяч п’ятсот сорок) грн. 83 коп., 275 (двісті сімдесят п’ять) грн. 41 коп. сплаченого державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. сплаченої інформаційно-технічної послуги по забезпеченню судового процесу.

4.          Відстрочити виконання рішення строком на 1,5 місяці (45 днів), починаючи з 16 березня 2007 року.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя

Повний текст рішення складено в повному обсязі та підписано “05” березня 2007 року.