ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2007 р.                                                                              Справа № 3/096-07

за позовом     Відкритого акціонерного товариства „Будівельне управління № 813”,

м. Сімферополь

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю „ОлдХаус”, м. Бориспіль

про                   стягнення 341,22 грн.

Суддя  Коротун О.М.

Представники:

позивача       Ковальов В.С. –представник за дорученням від 12.03.2007р.;

відповідача   не з’явився.

За згодою представника сторони в судовому засіданні 03.05.2007 року було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Будівельне управління № 813” (далі –позивач) звернулося до господарського суду Київської області за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ОлдХаус” (далі –відповідач) про стягнення 341,22 грн., з яких 331,28 грн. –основний борг, 9,94 грн. –3% річних, також позивач просив покласти на відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано нездійсненими розрахунками за отриманий товар у розмірі 331,28 грн., необхідності стягнення 3% річних та просив покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2007 р. було порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Зобов’язано учасників судового процесу подати суду певні документи, вчинити певні дії та направити в судове засідання 03.04.2007 р. поважних представників.

Відповідач в судове засідання 03.04.2007 не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що, зокрема свідчить повідомлення про вручення № 74757 від 23.03.2007р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.04.2007 р. відкладено розгляд справи на 03.05.2007р., в зв’язку з неявкою сторін.

Відповідач у судове засідання 03.05.2007 р. не з’явився, витребуваних судом документів не подав та не обґрунтував суду першої інстанції неможливість виконання вимог суду з причин, що від нього не залежать, хоча про знаходження в провадженні господарського суду Київської області справи № 3/096-07 був обізнаний, про що свідчить реєстр вихідної кореспонденції та повідомлення про вручення № 74757 від 23.03.2007р.

При цьому господарський суд Київської області відзначає, що судом було направлено учасникам судового процесу ухвалу від 12.03.2007р. та від 03.04.2007р., про що, зокрема, свідчать відмітки канцелярії суду на зворотних сторонах оригіналів згаданих документів та реєстри вихідної кореспонденції.

В судовому засіданні 03.05.2007р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Справа розглянута за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника сторони, суд –

ВСТАНОВИВ:

В силу ст.ст. 11, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Фактично, позивач передав, а відповідач отримав товар, що підтверджується видатковою накладною № БР-0000557 від 19.12.2005р. на суму 1 631,28 грн. та довіреністю серії ЯЛЕ № 915853 від 19.12.2005р.

Відповідач сплатив борг у розмірі 1 300 грн., про що свідчить квитанція № 51 від 19.12.2005р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 305 від 12.05.2006 року, в якій позивач вимагав погасити заборгованість у сумі 331,28 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач претензію отримав, про що свідчить повідомлення про вручення № 147097 від 17.05.2006р.

Доказів сплати боргу матеріали справи не містять.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна  його умов не  допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання,  які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних  умовах звичайно ставляться.

Оскільки на час прийняття рішення відповідачем не сплачено позивачу вартість поставленого товару, вимога позивача про стягнення з відповідача 331,28 грн. підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч.1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин судом задовольняються вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу та 3% річних. Розрахунок яких перевірено судом. Він відповідає матеріалам справи.

Отже, підлягає стягненню з відповідача сума основного боргу в розмірі  331,28 грн. та 9,94 грн. розмір 3% річних.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України господарський суд –

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ОлдХаус” (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Ботанічна, 1; р/р 250061136 в АППБ „Аваль”, МФО 321789) на користь Відкритого акціонерного товариства „Будівельне управління № 813” (95491, м. Сімферополь, вул. Сибірська, 1в, ; р/р 0101 в ЗАТ „ТАС-ІНВЕСТБАНК” м. Києва, МФО 320650) 331,28 грн. (Триста тридцять одна грн. 28 коп.) основного боргу, 9,94 грн. (Дев’ять грн. 94 коп.) –3% річних, а також судові витрати: держмито у розмірі 102 грн. (Сто дві грн. 00 коп.) та 118 грн. (Сто вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

08.05.2007р.

Суддя