ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2007 р.
11:00
Справа №  1/27/07

м. Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика окон”.
/54028,  м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 8 ж/

До відповідача: 1. Державна податкова адміністрація у Миколаївській області.
/54009, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6/
2. Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Миколаєва.
/54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1/

про: визнання ДПА у Миколаївській області не уповноваженим суб’єктом владних повноважень відносно участі в проведені самостійних планових перевірок суб’єктів підприємницької діяльності.

скасування рішення відповідача про застосування штрафних санкцій № /0 від 28.09.2006р.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Маліченко Л.Т., довіреність від 17.11.2006р.

Від І відповідача: Лопатишкіна С.Ю., довіреність від 12.01.2007р.

Від І відповідача: Мезінов О.Г., довіреність від 28.12.2006р.

Позивач звернувся з позовом  про визнання ДПА у Миколаївській області не уповноваженим суб’єктом владних повноважень відносно участі в проведені самостійних планових перевірок суб’єктів підприємницької діяльності та про скасування рішення відповідача про застосування штрафних санкцій № /0 від 28.09.2006р. , мотивуючі свої вимоги тим, що  Державна податкова адміністрація  відповідно Закону України “Про державну податкову службу в Україні” не наділена повноваженнями здійснювати  перевірку суб’єктів підприємницької діяльності. Перевірка позивача здійснена з порушенням вимог статей 11 і 11-1Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідачі вважають позов необґрунтованим, оскільки право на здійснення перевірок суб’єктів підприємницької діяльності Державною податковою адміністрацією передбачено пунктом 1 статті 8, статтею 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” . Стаття 11-1 вказаного закону  не поширюється на проведення перевірок щодо дотримання суб’єктами підприємницької діяльності вимог Закону України “Про застосування реєстраторів  розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, перевірка здійснена відповідно пункту 2 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, є плановою, про що свідчить план перевірок на вересень 2006 року. Позивачем допущено порушення пункту 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів  розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”( проведення   розрахункових   операцій   через   реєстратори розрахункових   операцій   без  використання  режиму  попереднього програмування  найменування,  цін  товарів  (послуг)  та обліку їх кількості), що відповідно  пункту 1 статті 17 вказаного закону тягне за  собою відповідальність в виді штрафу у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (а.с.23-24, 27-28).

Розглянувши надані сторонами докази, заслухавши представників сторін у  судовому засідання, - суд

встановив :

14.09.2006 року відповідач здійснив перевірку відповідача щодо дотримання ним  встановленого порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового розрахунків у підприємницькій діяльності, про що склав акт № 14000346/23-50.

На підставі акту перевірки відповідач направив позивачу рішення від 28.09.2006р. № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 85 грн. за порушення Закону України “Про реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню частково, виходячи з наступного:

статтею 19 Конституції України  встановлено, що  органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Державної податкової адміністрації України встановлені Законом України “Про державну податкову службу в Україні”. Так,  відповідно пунктам 1,4,5-7,9-10,14 статті 8 вказаного закону  Державна податкова   адміністрація   України   здійснює  такі функції:

1)   виконує   безпосередньо,   а  також  організовує  роботу державних  податкових  адміністрацій   та   державних   податкових інспекцій,  пов'язану  із здійсненням контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових  платежів), контролю за валютними операціями,  контролю за додержанням порядку проведення готівкових   розрахунків   за   товари   (послуги)   у встановленому  законом  порядку,  а  також  контролю  за наявністю свідоцтв  про  державну   реєстрацію   суб'єктів   підприємницької діяльності   та   ліцензій   на  провадження  видів  господарської діяльності,  що  підлягають ліцензуванню  відповідно  до  закону, торгових  патентів, здійсненням контролю  за  додержанням  виконавчими комітетами сільських і селищних рад  порядку  прийняття  і  обліку  податків, інших  платежів  від  платників податків,  своєчасністю і повнотою перерахування цих сум до бюджету;  обліком платників податків, інших платежів; виявленням і  веденням  обліку  надходжень  податків,   інших платежів; проведенням  роботи   по   боротьбі   з   незаконним   обігом алкогольних   напоїв   та  тютюнових  виробів,  веденням  реєстрів імпортерів,  експортерів, оптових та роздрібних торговців,  місць зберігання  алкогольних  напоїв  та  тютюнових  виробів,  участю у розробленні пропозицій щодо основних напрямів державної політики і проектів  державних  програм  у сфері боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових  виробів,  організацією  виконання актів   законодавства   у  межах  своїх  повноважень,  здійсненням систематичного контролю за їх реалізацією,  узагальненням практики застосування законодавства, застосуванням у випадках, передбачених законодавством,  фінансових санкцій до  суб'єктів  підприємницької діяльності  за  порушення  законодавства  про  виробництво  і обіг спирту етилового,  коньячного,  плодового,  алкогольних  напоїв  і тютюнових  виробів,  здійсненням  заходів по вилученню та знищенню або передачі на промислову переробку алкогольних напоїв,  знищенню тютюнових  виробів,  що  були незаконно вироблені чи знаходилися у незаконному  обігу;

4)   в   порядку,   встановленому  законом,  надає  податкові роз'яснення,  організовує виконання цієї роботи органами державної податкової  служби;

5) здійснює  заходи  щодо  добору,  розстановки,  професійної підготовки   та   перепідготовки   кадрів  для  органів  державної податкової служби;

6) подає  органам  державної  податкової  служби  методичну  і практичну допомогу в організації роботи,  проводить обстеження  та перевірки її стану;

7) організовує  роботу  по  створенню  інформаційної   системи автоматизованих  робочих  місць  та інших засобів автоматизації та комп'ютеризації робіт органів державної податкової служби;

9) при виявленні фактів, що свідчать про організовану злочинну діяльність,  або дій,  що створюють умови  для  такої  діяльності, направляє  матеріали  з цих питань відповідним спеціальним органам по боротьбі з організованою злочинністю;

10) передає  відповідним  правоохоронним  органам матеріали за фактами   правопорушень,   за    які    передбачено    кримінальну відповідальність, якщо їх розслідування не належить до компетенції податкової міліції;

13) надає  фізичним  особам  -  платникам  податків  та  інших обов'язкових  платежів  ідентифікаційні  номери  і   направляє  до державної податкової інспекції за місцем проживання фізичної особи або за  місцем  отримання  нею  доходів  чи  за  місцезнаходженням об'єкта оподаткування  картку  з  ідентифікаційним номером та веде Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб;

14) прогнозує, аналізує надходження податків, інших платежів, джерела  податкових  надходжень,  вивчає  вплив   макроекономічних показників  і  податкового  законодавства на надходження податків, інших платежів,  розробляє  пропозиції  щодо  їх   збільшення   та зменшення втрат бюджету;

Припис  частини першої статті 9 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  наділяє вказаними  вище повноваженнями і Державні податкові адміністрації в областях.

Отже, здійснюючи перевірку позивача  щодо дотримання ним вимог Законів України “Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,  1-й відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин позовні вимоги щодо  визнання Державної податкової адміністрації  у Миколаївській області не уповноваженим суб’єктом владних повноважень відносно участі в проведені самостійних планових перевірок суб’єктів підприємницької діяльності є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ. Статтею 11-1 вказаного Закону передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

У відповідності з нормами статей 15, 16 Закону України „Про застосування    реєстраторів    розрахункових    операцій    у    сфері    торгівлі, громадського харчування та послуг", контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Підпунктом 2.1 п. 2 Наказу ДПА України "Про затвердження методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні" № 441 від 11.10.2005р. передбачений порядок взаємодії підрозділів оперативного контролю при проведенні перевірок щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу, а саме закріплено, що підрозділи оперативного контролю організовують та проводять перевірки на підставі ст. 11 Закону України „Про державну податкова службу в Україні".

Вказані підрозділи проводять перевірки з питань дотримання суб'єктами господарювання встановленого порядку розрахунків за готівку у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, ліміту готівки в касі та її використання при розрахунках за товари, роботи, послуги, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів, ліцензій та марок акцизного збору, торгових патентів.

Згідно з пп.. 2.6, 2.7, 2.10 п. 2 цього Порядку, планові перевірки проводяться за окремими планами органами державної податкової служби, при цьому план формується та затверджується щомісячно, ці перевірки проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб за наявності у них службових посвідчень та посвідчень на право перевірки кожного суб'єкта господарювання, а за результатами проведеної перевірки контролю за здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері готівкового обігу складається типовий акт.

Як вбачається із матеріалів справи, проведена 1-м відповідачем перевірка позивача була плановою, про що, зокрема, свідчить план проведення перевірок на вересень 2006 року, затверджений першим заступником голови ДПА в Миколаївській області 31.08.2006р., і відповідала всіх вищезазначеним правовим нормам.

Таким чином, перевірка позивача була проведена 1-м відповідачем у відповідності з вимогами діючого законодавства України.

В акті  перевірки від 14.09.2006 року  1-м відповідачем зазначено, що  при здійсненні торгівельної діяльності позивачем допущено порушення  пункту 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме:  проведення розрахункової операції через РРО без використанням режиму попереднього програмування ціни на товари (а.с.10 –зворотна сторона).

Суд вважає, що висновок даного акту не ґрунтується на доказах і не відповідає чинному законодавству, оскільки в акті перевірки не зазначені документи, що були перевірені і  на підставі яких зроблено цей висновок. Крім того, відповідачем не взято до уваги, що позивач здійснює реалізацію металопластикових вікон не стандартних(закуплених у інших виробників), а вікон, які виготовляються за індивідуальним замовленням, тому програмування саме вікон, виготовлених на замовлення є неможливим, ціна повинна зазначатись в момент здійснення розрахунку за виконане замовлення.

За таких обставин у 2-го відповідача відсутні були підстави застосовувати до позивача штрафну санкцію за порушення пункту 11 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Оспорюване  рішення підлягає скасуванню.

Керуючись  ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати  рішення № /0 від 28.09.2006р. про застосування штрафних санкцій у сумі 85 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Л.I.Васильєва