ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.06.07
Справа № 15/204пн.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши
матеріали справи за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Луганськ

до Міського комунального
підприємства "Бюро технічної інвентаризації", м. Луганськ

про визнання права власності

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.12.96;

від відповідача -не прибув.

До початку слухання справи по суті
не заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у
зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлені
вимоги:

- визнати право власності на об'єкти
нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке складається зі:

Лит. 23 -нежитлове приміщення № 23
з окремим зовнішнім входом, тамбуром та вхідним крильцем загальною площею 12
кв.м.

Номер приміщення 1 -тамбур загальною
площею 8,4 кв.м.

Номер приміщення 2 -приміщення
загальною площею 30,0 кв.м.

Номер приміщення 3 -санузел
загальною площею 1,5 кв.м. за приватним підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати Міське комунальне
підприємство Бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності
на об'єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке складається
зі:

Лит. 23 -нежитлове приміщення № 23
з окремим зовнішнім входом, тамбуром та вхідним крильцем загальною площею 12
кв.м.

Номер приміщення 1 -тамбур
загальною площею 8,4 кв.м.

Номер приміщення 2 -приміщення
загальною площею 30,0 кв.м.

Номер приміщення 3 -санузел
загальною площею 1,5 кв.м.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 08.05.2007р. зазначаючи
зокрема наступне. Після завершення будівництва нерухомого майна, на яке позивач
просить суд визнати право власності, він не звертався до БТІ з заявою про
реєстрацію права власності з наданням належних правовстановлюючих документів.
Крім того, відповідач вказує, що по даній справі МКП «БТІ»не є належним
відповідачем.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Позовні вимоги мотивовані
наступним.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Луганська від 21.03.2005р. за ОСОБА_1 визнано право власності на недобудоване
нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач, вказуючи, що ним були
проведені будівельні роботи  за період з
2005 р. по 2007 р., просить визнати право власності нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, як на об'єкт завершений будівництвом.

З заявою про реєстрацію спірного
приміщення, як об'єкта нерухомого майна, завершеного будівництвом, до Міського
комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" позивач не
звертався.

Позов про визнання права власності
на майно подано до Міського комунального підприємства "Бюро технічної
інвентаризації", який не є належним відповідачем у даній справі, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України Підприємства,
установи,  організації, інші
юридичні особи (у тому  числі  іноземні),
громадяни,  які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької  діяльності  (далі
- підприємства  та   організації),   мають
право   звертатися   до господарського    суду
згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за захистом
своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів. Згідно ст.
21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено
позовну вимогу.

Відповідач не оспорює право
власності позивача на майно.

Після завершення будівництва
нерухомого майна, на яке позивач просить суд визнати право власності, він не
звертався до БТІ з заявою про реєстрацію права власності з наданням належних
правовстановлюючих документів (так, позивач вказує, що роботи здійснювалися по
2007р., а звертався він у 2005р.) З цього слідує, що міське комунальне
підприємство "Бюро технічної інвентаризації" на момент звернення
позивача до суду не порушило його права та охоронювані законом інтереси. Згідно
ж ст. 1 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернення
до суду з позовом за захистом своїх
порушених  або  оспорюваних прав і охоронюваних  законом
інтересів.

Також, бюро  технічної інвентаризації згідно Тимчасового
положення про  реєстрацію  прав
власності  на  нерухоме майно, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. N 7/5 здійснює  лише  державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна,  отже,
воно взагалі не може  бути  відповідачем за позовами про визнання  права
власності  на об'єкт нерухомого
майна.

Така ж правова позиція наведена в
постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від
04.07.2006р.

Так, Міське комунальне підприємство
"Бюро технічної інвентаризації", не є належним відповідачем за
позовом про визнання права власності.

Тому, у задоволенні даної позовної
вимоги до такого відповідача слід відмовити.

Крім того, слід зазначити наступне.

Позивач, вказуючи, що ним були
проведені будівельні роботи  за період з
2005 р. по 2007 р., та з огляду на те, що Рішенням Ленінського районного суду
м. Луганська від 21.03.2005р. за ОСОБА_1 визнано право власності на майно, як
на недобудоване нежитлове приміщення, просить визнати право
власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1, як на об'єкт завершений будівництвом.

Відповідно  до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України
право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). При
цьому, також визначено, що якщо договором або законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Позивач не надав доказів введення
об'єкта в експлуатацію. В судовому засіданні позивач надав пояснення, що об'єкт
в експлуатацію на даний час не введено, але він просить визнати право власності
на нього як на об'єкт завершений будівництвом.

Таким чином, у задоволенні вимог про
визнання права власності на об'єкти нерухомості, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, слід відмовити.

В частині вимог про зобов'язання
відповідача здійснити державну реєстрацію провадження у справі слід припинити
на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку
з тим що справа в цій частині не підлягає розглядові в господарському суді
(саме як господарському, а не адміністративному суді) за правилами
Господарського процесуального кодексу України, а може розглядатися в
адміністративному суді за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав
законної сили  з 1 вересня 2005 року, до
початку  діяльності окружного адміністративного
суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України,
вирішуються відповідним господарським
судом  за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Тому, виходячи з суб'єктного складу
сторін, предмету судового розгляду в частині спонукання БТІ провести реєстрацію
права власності та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України,
провадження у справі за даною вимогою може здійснюватися за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Після набрання чинності цим
Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових
відносин, позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до
адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання),
заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та
винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до
набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України,
розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом (частина 7 розділу VII
«Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України»).

Отже, право розгляду позовних заяв,
поданих за правилами Господарського процесуального кодексу України та
відповідно господарських справ, за правилами КАС України було надано
господарським судам лише по справах, що були порушені, але не розглянуті на
момент набрання чинності КАС України.

В інших випадках, а саме у разі
подачі заяви з посиланням на норми ГПК України та відповідно порушення
провадження у справі на підставі ГПК України, чинне процесуальне законодавство,
як Господарський процесуальний кодекс України так і Кодекс адміністративного
судочинства України не передбачають права суду переведення розгляду справи з
одного процесуального закону на інший.

Таким чином, дана справа порушена
за позовною заявою, поданою за правилами Господарського процесуального кодексу
України в частині вимог про спонукання відповідача вчинити дій по реєстрації не
підлягає розглядові в господарському суді (саме як господарському, а не
адміністративному суді) за правилами Господарського процесуального кодексу
України та відповідно провадження у даній господарській справі підлягає
припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. ст. 22, 44, 49
ГПК України витрати зі сплаченого державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. і
інформаційно-технічні послуги у сумі 118 грн. 00 коп. відносяться на позивача.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у
судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись,
ст. ст. 44, 49, п. 1 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И
В:

1. У задоволенні позову відмовити
частково.

2. Відмовити у задоволенні вимоги
про визнання права власності на об'єкти нерухомості, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається із: Лит. 23 -нежитлове приміщення № 23 з
окремим зовнішнім входом, тамбуром та вхідним крильцем загальною площею 12
кв.м.; Номер приміщення 1 -тамбур загальною площею 8,4 кв.м.; Номер приміщення
2 -приміщення загальною площею 30,0 кв.м.; Номер приміщення 3 -санузел
загальною площею 1,5 кв.м.

3. В решті позовних вимог
провадження у справі припинити.

4. Судові витрати покласти на
позивача.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 13.06.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко