ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"04" червня 2007 р.
Справа №  6/137

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М., розглянувши матеріали справи № 6/137

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Обознівське", с. Обознівка Кіровоградського району Кіровоградської області

до відповідача: Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Кіровоград

про визнання недійсним, скасування актів, визнання задоволеними заяви

Представники:

від позивача - Полонський В.І. генеральний директор, протокол № 1 від 12.03.2007 року;

від відповідача - Мельник В.В., довіреність № 2 від 01.02.2007 року;

від відповідача - Гончар Н.П., довіреність № 27 від 03.04.2007 року.

Час прийняття постанови - 16:02 год.

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Обознівське» (далі – СТОВ «Обознівське») подано позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 16.10.2003 року про встановлення податкового зобов'язання по податку на додану вартість (штрафна санкція) в сумі 200171,00 грн.; скасування рішення Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області від 23.02.2004 року № 806/25-36; визнання повністю задоволеними на користь платника податків подані до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції заяви про списання безнадійного податкового боргу в зв'язку з форс-мажорними обставинами: від 14.06.2004 року № 112 в сумі      19523,04 грн., в тому числі по фіксованому сільськогосподарському податку 11158,57 грн., пені по прибутковому податку в сумі 8363,10 грн., штрафні санкції по забрудненню 1,37 грн.; від 29.06.2004 року № 121 в сумі 70474,12 грн. по податку на додану вартість; від 23.12.2004 року № 181 в сумі 127492,50 грн. по податку на додану вартість.

СТОВ "Обознівське" змінило предмет позову та просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 16.10.2003 року про встановлення податкового зобов'язання по податку на додану вартість (штрафна санкція) в сумі 200171,00 грн., а саме слідуючих його складових частин, податку на додану вартість в сумі 181571,00 грн., в сумі 15000,00 грн., в сумі 3600,00 грн., іншу частину позовних вимог залишено без змін.

Позивач вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податкове зобов'язання по податку на додану вартість по штрафним (фінансовим) санкціям в сумі 200171,00 грн. визначене СТОВ «Обознівське» податковим повідомленням-рішенням № /0 Кіровоградською міжрайонною державною податковою інспекцією в порушення вимог п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

В зв'язку з несприятливими погодними умовами в 2003 році загинуло 330 га. озимих, в тому числі 300 га. озимої пшениці та 30 га. озимого ячменю. Торгово - промислова палата України висновком від 12.02.2004 року № 632/05-4 підтвердила, що несприятливі погодні умови, які спричинили загибель посівів сільськогосподарських культур на площах СТОВ «Обознівське» станом на 01.03.2003року - 73 га. озимої пшениці та 30 га. озимого ячменю, 23.04.2003 року - 92 га. озимої пшениці, 25.05.2003 року - 135 га. озимої пшениці є форс-мажорними обставинами відповідно до п. 18.2. ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Довідкою Кіровоградської торгово-промислової палати від 19.05.2004 року встановлено, що від несприятливих погодних умов 2002 - 2003 року товариству нанесено прямих збитків від загибелі 330 га. озимих культур на суму 89997,16  грн. На підставі висновку Торгово-промислової палати України та довідки Кіровоградської торгово-промислової палати України СТОВ «Обознівське» провело розрахунок непрямих збитків від загибелі озимих, які склали 127492,50 грн..

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція не розглянула заяви СТОВ «Обознівське» про списання податкового боргу, як безнадійного, в зв'язку з форс-мажорними обставинами  і не дала відповіді по них у визначений строк    СТОВ «Обознівське», а тому вказані заяви є задоволеними. СТОВ «Обознівське» не пропустило строк звернення до адміністративного суду.

У запереченні на позовну заяву відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Висновок акта документальної перевірки № 60/26-21/26-113/05527410 від 16.10.2003 року про встановлення порушення СТОВ «Обознівське» п. 11.21, п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого, встановлено нецільове використання коштів перерахованих на спеціальний рахунок у розмірі 200171,00 грн. правомірний, а тому підстави для визнанні недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 16.10.2003 року відсутні. СТОВ «Обознівське» пропустило строк звернення до адміністративного суду. Кіровоградська міжрайонна державна податкова інспекція наполягає на пропущенні строку звернення до господарського суду Кіровоградської області, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Не надання Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією відповідей на заяви СТОВ «Обознівське» про списання безнадійного податкового боргу не означає їх задоволення.

Кіровоградська міжрайонна державна податкова інспекція є правонаступником Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції у межах Кіровоградського району.

04.06.2007 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 06.06.2007 року.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників  сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами позапланової комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства СТОВ «Обознівське» за період з 01.04.2001 року по 01.07.2003 року складено акт № 60/26-21/26-113/05527410 від 16.10.2003 року.

Документальною перевіркою встановлені порушення п. 11.21, п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини» № 271 від 26.02.1999 року в результаті чого, встановлено нецільове використання коштів перерахованих на спеціальний рахунок у розмірі 20017,00 грн., в тому числі у 2001 році – 3600,00 грн., 2002 році - 196571,00 грн.

СТОВ «Обознівське» використовувало кошти, які були перераховані на спеціальний рахунок не для матеріально-технічних ресурсів, внаслідок чого, використано не за цільовим призначенням 196571,00 грн., а саме: знято по чеку  та видано по видатковому касовому ордеру від 14.05.2002 року Савченко Анатолію Михайловичу, як повернення передплати за сільськогосподарську продукцію 181571,00 грн.; платіжним дорученням № 32 від 29.07.2002 року перераховано ПП Шалацькому Ю.В. 15000,00 грн. за послуги по збиранню зернових культур. Суми податку на додану вартість та дотацій перераховані переробними підприємствами за реалізовані молоко та молочну продукцію, які повинні були використовуватись для розвитку тваринництва СТОВ «Обознівське» використало не за цільовими призначенням, а саме: видано позички  працівникам позивача  в сумі 578,51 грн., видано в лікарняну касу в сумі 1953,58 грн., куплено канцелярські товари в сумі 27,60 грн., видано в підзвіт для господарчих потреб в сумі 1040,31 грн.

Кіровоградська міжрайонна державна податкова інспекція податковим повідомленням-рішенням № /0 від 16.10.2003 року визначила           СТОВ «Обознівське» суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по штрафним (фінансовим) санкціям в сумі 200171,00 грн.

Кіровоградська міжрайонна державна податкова інспекція рішенням              № 71113/2600 від 16.12.2003 року за результатами розгляду первинної скарги    СТОВ «Обознівське» залишила без змін податкове повідомлення-рішення                № /0 від 16.10.2003 року, а скаргу без задоволення.

Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області рішенням           № 806/25-036 від 23.02.2004 року  за результатами розгляду повторної скарги   СТОВ «Обознівське» залишила без змін податкове повідомлення-рішення                № /0 від 16.10.2003 року та рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції № 7113/2600 від 16.12.2003 року, а скаргу без задоволення.

СТОВ «Обознівське» подало до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції заяви № 112 від 14.06.2004 року, № 121 від 29.06.2004 року,    № 181 від 23.12.2004 року про списання «безнадійного» податкового боргу по фіксованому сільськогосподарському податку в сумі 11158,57 грн., по пені по прибутковому податку в сумі 8363,10 грн., штрафні санкції по забрудненню в сумі 1,37 грн., по податку на додану вартість в сумі 70474,12 грн., по податку на додану вартість в сумі 127492,50 грн.

Торгово - промислова палата України висновком від 12.02.2004 року              № 632/05-4 встановила, що внаслідок несприятливих погодних умов у зимовий період 2002-2003 роках на посівних площах СТОВ «Обознівське» згідно актів, затверджених управлінням сільського господарства та продовольства Кіровоградської райдержадміністрації: від 01.03.2003 року загинули посіви озимої пшениці на площі 73 га. та озимого ячменю на площі 30 га.; від 23.04.2003 року – загинули посіви озимої пшениці на площі 92 га., що підтверджується протоколами   № 2 від 04.03.2003 року та № 5 від 24.04.2003 року засідань комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Кіровоградської райдержадміністрації.

Внаслідок повітряно-грунтової посухи на протязі весняного періоду 2003 року на посівних площах СТОВ «Обознівське» загинули посіви озимої пшениці на площі 135 га., що підтверджується актом від 25.05.2003 року, затвердженим управлінням сільського господарства та продовольства Кіровоградської райдержадміністрації та протоколом № 7 від 17.06.2003 року засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Кіровоградської райдержадміністрації. Торгово-промислова палата України на підставі наданих документів підтвердила, що вищевказані несприятливі погодні умови, які спричинили загибель посівів сільськогосподарських культур на площах               СТОВ «Обознівське» станом на 01.01.2003 року, 23.04.2003 року та 25.05.2003 року є форс-мажорними обставинами відповідно  до п. 18.2. ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Довідкою Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати від 19.05.2004 року встановлено, що від несприятливих погодних умов 2002 - 2003 року товариству нанесено прямих збитків від загибелі 330 га. озимих культур на суму 89997,16  грн. На підставі висновку Торгово-промислової палати України та довідки Кіровоградської торгово-промислової палати України СТОВ «Обознівське» провело розрахунок непрямих збитків від загибелі озимих, які склали 127492,50 грн.

Господарський суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про  порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, господарський суд Кіровоградської області до початку діяльності Кіровоградського окружного адміністративного суду зобов'язаний вирішувати справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У запереченні на позов Кіровоградська міжрайонна державна податкова інспекція наполягає на пропущення СТОВ "Обознівське" строку звернення до господарського суду Кіровоградської області з позовними вимогами про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 16.10.2003 року про встановлення податкового зобов'язання по податку на додану вартість (штрафна санкція) в сумі 200171,00 грн., про скасування рішення Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області від 23.02.2004 року № 806/25-36, про   визнання повністю задоволеними на користь платника податків подані до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції заяви про списання безнадійного податкового боргу в зв'язку з форс-мажорними обставинами: від 14.06.2004 року № 112 в сумі 19523,04 грн., в тому числі по фіксованому сільськогосподарському податку 11158,57 грн., пені по прибутковому податку в сумі 8363,10 грн., штрафні санкції по забрудненню 1,37 грн.; від 29.06.2004 року № 121 в сумі 70474,12 грн. по податку на додану вартість; від 23.12.2004 року № 181 в сумі 127492,50 грн. по податку на додану вартість.

Строк встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права СТОВ «Обознівське» подати до господарського суду Кіровоградської області повинні обчислюватися з дня, коли позивач дізнався про прийняття Кіровоградською міжрайонною державної податковою інспекцією податкового повідомлення–рішення № /0 від 16.10.2003 року, про прийняття Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області рішення № 806/25-036 від 23.04.2004 року за результатами розгляду повторної скарги, про відсутність рішень за результатами розгляду заяв про списання податкового боргу в зв'язку з форс-мажорними обставинами по фіксованому сільськогосподарському податку, пені по прибутковому податку, штрафної санкції по забрудненню та податку на додану вартість.

Господарський суд, враховуючи подання позивачем первинної та повторної скарги на податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.10.2003 року, прийшов до висновку, що СТОВ «Обознівське» достовірно знало ще в жовтні - листопаді 2003 році про його існування. Відповідно позивач достовірно знав про прийняття Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області рішення № 806/25-036 від 23.02.2004 року за результатами розгляду повторної скарги ще в лютому 2004 році. Відповідач достовірно знав ще в 2004 році  про відсутність рішень податкового органу про списання безнадійного податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що                       СТОВ «Обознівське» було відомо: про прийняття Кіровоградською міжрайонною державної податковою інспекцією податкового повідомлення–рішення                       № /0 від 16.10.2003 року в жовтні 2003 року; про прийняття Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області рішення № 806/25-036 від 23.04.2004 року за результатами розгляду повторної скарги в лютому 2004 року; про відсутність рішень за результатами розгляду заяв про списання податкового боргу в зв'язку з форс-мажорними обставинами по фіксованому сільськогосподарському податку, пені по прибутковому податку, штрафної санкції по забрудненню та по податку на додану вартість в 2004 році.

Строк звернення з адміністративним позовом до адміністративного суду    визначений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України та не визначений іншими законами.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Цивільний кодекс України не встановлюють строку звернення з адміністративним позовом до адміністративного суду.

Достовірно знаючи про прийняття Кіровоградською міжрайонною державною податковою інспекцією, Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області спірних актів та не прийняття рішення Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією рішення про списання «безнадійного» податкового боргу СТОВ «Обознівське» не звернулось до господарського суду  до моменту набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України та не заявило клопотання про поновлення пропущеного процесуального кодексу у відповідності до вимог ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський суд прийшов до висновку, що СТОВ «Обознівське» пропустило строк встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права подати до господарського суду Кіровоградської області позов про  визнання податкового повідомлення-рішення Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 16.10.2003 року про встановлення податкового зобов'язання по податку на додану вартість (штрафна санкція) в сумі 200171,00 грн.; скасування рішення Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області від 23.02.2004 року № 806/25-036; визнання повністю задоволеними на користь платника податків подані до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції заяви про списання безнадійного податкового боргу в зв'язку з форс-мажорними обставинами: від 14.06.2004 року     № 112 в сумі 19523,04 грн., в тому числі по фіксованому сільськогосподарському податку 11158,57 грн., пені по прибутковому податку в сумі 8363,10 грн., штрафні санкції по забрудненню 1,37 грн.; від 29.06.2004 року № 121 в сумі 70474,12 грн. по податку на додану вартість; від 23.12.2004 року № 181 в сумі 127492,50 грн. по податку на додану вартість.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

П. 11.29 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції яка діяла на протязі 2002 року) передбачено, що до 1 січня 2004 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної  сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з продажу переробним  підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються  сільськогосподарськими  товаровиробниками  незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від продажу  сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її  переробки  за  попередній  звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними  на придбання  матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі  нецільового  використання   акумульованих   коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм акумуляції та використання коштів податку на додану вартість, що не підлягають сплаті до бюджету, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини визначений в Порядку акумуляції та використання коштів податку на додану вартість, що не підлягають сплаті до бюджету, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 271 від 26.02.1999 року з наступними змінами.

Контроль за дотриманням цього Порядку покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 5 Порядку та п. 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість» кошти, перераховані сільськогосподарськими товаровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

Визначення матеріально-технічних ресурсів надано в Законі України „Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту» (додаток № 1), як матеріалів, які є фізичними складовими товару, що експортується, енергія, паливо та нафта, які використовуються у процесі виробництва, у тому числі каталізатори, що споживаються у процесі їх використання з метою одержання зазначеного товару.

СТОВ «Обознівське» використовувало кошти, які були перераховані на спеціальний рахунок не для матеріально-технічних ресурсів, внаслідок чого, використано не за цільовим призначенням 196571,00 грн., а саме: знято по чеку  та видано по видатковому касовому ордеру від 14.05.2002 року Савченко Анатолію Михайловичу, як повернення передплати за сільськогосподарську продукцію 181571,00 грн.; платіжним дорученням № 32 від 29.07.2002 року перераховано       ПП Шалацькому Ю.В. 15000,00 грн. за послуги по збиранню зернових культур.

Таким чином матеріалами справи підтверджується висновок державної податкової служби щодо нецільового використання позивачем коштів з податку на додану вартість в розмірі 196571,00 грн., а тому стягнення даної суми до державного бюджету України в зв’язку з їх нецільовим використанням є цілком правомірно.

Відповідно до змісту ч.ч. 3,4 п. 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість» кошти податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів власного виробництва залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Дана норма не визнана в установленому порядку неконституційною, тому господарський суд вважає правомірним її застосування податковою службою при здійсненні контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів).

П. 11.21 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції яка діяла на протязі 2002 року) передбачено, що до 1 січня 2004 року сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі  спрямовується  виключно для виплати   дотацій  сільськогосподарським  товаровиробникам  за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю     залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і  спрямовується  на  підтримку власного виробництва тваринницької продукції   та    продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання   зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 року № 805 затверджено «Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробними підприємствами молоко та м'ясо в живій вазі».

П.п. 1, 5, 8, 12, 13 Порядку передбачено, що ним встановлюється механізм  нарахування та виплат дотацій на період з 1 січня 1999 року до 1 січня 2004 року переробними підприємствами сільськогосподарським товаровиробникам  усіх форм власності і господарювання, включаючи особисті підсобні господарства населення (далі – сільськогосподарські товаровиробники), за реалізовані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі. Нарахування і виплата дотацій проводиться переробними підприємствами всіх форм власності, які мають власні переробні потужності. Перерахування коштів сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними молоко і  м'ясо в живій вазі проводиться платіжними дорученнями з поточного рахунка переробного підприємства за цінами відповідно до укладених договорів, а сум дотацій - з його окремого рахунка. Переробні підприємства перераховують  суми податку на додану вартість, нараховані на обсяги реалізованої ними готової продукції (молока та молочної продукції, м'яса та м'ясопродуктів), на відкриті для них в обслуговуючих установах банків окремі рахунки у міру фактичного надходження цих коштів. Сільськогосподарські товаровиробники використовують зазначені кошти виключно для розвитку  тваринництва і, в першу чергу, для забезпечення тваринництва кормами,  відтворення поголів'я, придбання племінних ресурсів та здійснення ветеринарних заходів. Кошти, перераховані сільськогосподарськими підприємствами на окремий рахунок, використовуються ними на підтримку  власного виробництва продукції тваринництва та птахівництва. У разі нецільового використання цих коштів вони стягуються до державного бюджету відповідно до законодавства. Контроль за використанням коштів податку на додану вартість здійснюють управління агропромислового комплексу місцевих державних адміністрацій,  відповідні підрозділи в Автономній Республіці Крим та споживчі товариства  разом з відповідними органами державної податкової служби і фінансовими органами.

Господарський суд прийшов до висновку, що суми податку на додану вартість та дотацій перераховані переробними підприємствами за реалізовані молоко та молочну продукцію, які повинні були використовуватись для розвитку тваринництва СТОВ «Обознівське» використало не за цільовими призначенням, а саме: видано позички  працівникам позивача  в сумі 578,51 грн., видано в лікарняну касу в сумі 1953,58 грн., куплено канцелярські товари в сумі 27,60 грн.

За результатами позапланової документальної перевірки на виконання вимог Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією складено акт № 696/25-036 від 17.02.2004 року. Зазначеним актом перевірки встановлено, що відповідно з авансовим звітом від 27.10.2001 року видано під звіт суму готівки з каси у розмірі 1040,31 грн. позивачем витрачено на закупівлю бензину, електро та господарських товарів та підшипників. Висновки акта перевірки представник позивача в судовому засіданні не заперечив. Придбання зазначених товарів не відноситься до цілей передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 року № 805 затверджено «Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробними підприємствами молоко та м'ясо в живій вазі». Представник позивача не заперечив обставин встановлених актом № 696/25-036 від 17.02.2004 року.

Списання безнадійного податкового боргу регламентується п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Порядком списання безнадійного боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації № 103 від 14.03.2001 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2002 року № 16/6304.

Підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня,  нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Під терміном «безнадійний» слід розуміти податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.п. «г» п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами») (в редакції Закону від 21.12.2006 року).

Відповідно п. 5 Порядку списання безнадійного боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації № 103 від 14.03.2001 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2002 року № 16/6304 у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку,  платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо  контролюючим  є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які  просить  списати. До заяви  обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього  Порядку, який  підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним. За результатами розгляду документів, наданих контролюючим органом або   безпосередньо платником податків, керівник (його заступник) органу  державної податкової служби приймає рішення про списання безнадійного податкового  боргу.

Господарський суд прийшов до висновку, що у випадку якщо податковий орган не розглянув заяву платника податку про списання безнадійного податкового боргу це не може означати, що заява є повністю задоволеною на користь платника податків.

Вимоги п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» щодо повного задоволення скарги платника податків стосується випадків коли вмотивоване рішення за скаргою платника податків в процедурі апеляційного узгодження податкового зобов'язання не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку,  продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його  заступника).

СТОВ «Обознівське» не було позбавлено права звернутися до суду з позовом про визнання безнадійним податкового боргу по конкретних податках в зв'язку з форс-мажорними обставинами.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 156, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.  У задоволенні позову відмовити повністю.

2.  Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя