КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                           № 17/264

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Черненко А.В.

від відповідача -Михалюк К.О., Мурашов А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.03.2007

у справі № 17/264

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн"

до                                                   ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

про                                                  зміна договору найму та зобов"язання до припинення дій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 р. по справі №17/264 було відмовлено в задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ “Науково-виробнича фірма “Пластмодерн” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення повністю і задовольнити позов повністю.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та пояснення до апеляційної скарги в повному обсязі.

ВАТ “Більшовик” надано заперечення та пояснення на апеляційну скаргу, в якому воно просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 р. у справі № 17/264 - без змін.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила, що апеляційну скаргу необхідно задовільнити, а рішення місцевого господарського суду слід скасувати із наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2004 р. між ТОВ “Науково-виробнича фірма “Пластмодерн” та ВАТ “Більшовик” укладено попередній договір (далі - попередній договір). За умовами попереднього договору сторони зобов’язалися у майбутньому в строк до 28.02.2005 р. включно укласти у нотаріальній формі договір купівлі-продажу нежилої будівлі: ремонтно-механічного цеху № 13 в цілому на умовах визначених цим попереднім договором (п. 1 попереднього договору).

Згідно п. 4 попереднього договору позивач зобов’язувався сплатити на поточний рахунок відповідача аванс у розмірі 400.000,00 грн. Аванс сплачується позивачем у рахунок належних з нього за основним договором платежів за об’єкт на підтвердження зобов’язання по купівлі об’єкту і на забезпечення виконання основного договору та враховується при остаточному розрахунку по основному договору.

Відповідно до п. 10 попереднього договору в разі не укладення основного договору сума 400.000.00 грн. що виплачена згідно п. 4 попереднього договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за рік згідно договору оренди об’єкту, який сторони зобов’язуються підписати протягом 10 днів з дати укладення цього попереднього договору на умовах, на який об’єкт перебуває в оренді на час підписання цього попереднього договору.

01.06.2005 між сторонами укладено договір найму № ДО-19/Б-2005 (далі - договір найму).За умовами цього договору найму відповідач передав, а позивач прийняв у тимчасове платне користування механіко-ремонтний цех № 13 (п. 1.1. договору найму).

Відповідно до п. 4.1. договору найму, останній складався на строк з 01.06.2005 р. по 28.05.2006 р.

Позивач отримав від ТОВ “Пластмодерн-Маш” лист від 03.05.2006 р. №10-р, в якому останній повідомив позивача, що ТОВ “Пластмодерн-Маш” уклало з ВАТ “Більшовик” договір від 01.10.2001р. № ДО-23-2001 на оренду механіко-ремонтного цеху № 13, одною з суттєвих умов якого, станом на 22.12.2004, було - термін договору оренди - 51 місяць.

Позивач листом від 12.05.2006 № 154/06 просив відповідача внести відповідні зміни до договору найму, встановивши строк найму - 51 місяць з 01.06.2005 р. по 31.08.2009 р.

Відповідач листом від 16.05.2006 № 744-33 повідомив позивача про те, що Державною податковою інспекцією у Солом’янському районі м. Києва приписом від 27.04.2006 № 6209/10/24-137 заборонено укладати договір оренди з ТОВ “НВФ “Пластмодерн”. Цим же листом відповідач повідомив позивача про закінчення строку дії договору найму та пропонував звільнити приміщення цеху № 13 та передати його по акту ВАТ “Більшовик”.

Предметом позову ТОВ НВФ „Пластмодерн” до ВАТ „Більшовик” в межах даної справи є вимога позивача до відповідача про зміну договору найму. Ця вимога ґрунтується на положеннях п.10 попереднього договору від 22.12.2004, відповідно до якого в разі не укладення основного договору сторони повинні були укласти договір оренди, а сплачені ТОВ НВФ „Пластмодерн” грошові кошти мали бути зараховані в рахунок майбутніх орендних платежів.

В оскаржуваному рішенні Господарський суд м. Києва встановив, що протягом 10-ти денного строку, визначеного п. 10 попереднього договору, сторони не підписали договір оренди, передбачений п. 10 попереднього договору та не проявили ініціативи щодо підписання даного договору оренди.

На думку апеляційного суду даний висновок не відповідає дійсності.

Дослідивши матеріали та обставини справи, суд апеляційної інстанції встановив, що після підписання попереднього договору від 22.12.2004 р. сторони уклали договір оренди, передбачений п. 10 попереднього договору, в спрощений спосіб, а саме шляхом обміну листами та шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Доказом цього є платіжна вимога-доручення № 32/1, що була надана відповідачем позивачу 20.01.2005 р. на оплату оренди корпусу № 14 (цех № 13) за січень 2005 р. Цей доказ підтверджує те, що відповідач вважав договір оренди корпусу, передбачений п. 10 попереднього договору, укладеним.

А отже висновок суду першої інстанції, що жодна зі сторін попереднього договору у встановлений строк не виявила ініціативи в укладенні договору оренди, передбаченого п. 10 попереднього договору є безпідставним та необгрунтованим.

Крім того, доказом наявності договору оренди, передбаченого п. 10 попереднього договору, є лист відповідача від 18.02.2005 р. № 212-1, в якому він погоджує позивачу надання корпусу № 14 (цех № 13) в субаренду ТОВ “Пластмодерн-Маш” з 01.01.2005 р. по 31.03.2005 р. на умовах, що надані відповідачем.

Отже, судом першої інстанції не було взято до уваги таку обставину справи, як перебування у субаренді ТОВ “Пластмодерн-Маш” корпусу № 14 (цех № 13) в період з 01.01.2005 р. по 31.05.2005 р. і того що позивач не мав можливості його використовувати.

Існування суборендних правовідносин підтверджується листом відповідача від 25.04.2005 р. № 579-1, в якому відповідач погоджує ТОВ НВФ “Пластмодерн” надання в суборенду ТОВ “Пласт-Модерн” зазначеного цеху.

Додатково факт існування суборенди підтверджується платіжними вимогами-дорученнями №32/1 від 20.01.2005 р., №133 від 02.02.2005 р., №183 від 25.02.2005 р.,№254/1 від 14.04.2005 р., №408/1 від 17.04.2005 р. в яких зазначено платником НВФ “Пластмодерн” за оренду корпуса №14 (цех №13), відповідними платіжними дорученнями №1334 від 21.01.2005 р., №1513 від 03.02.2005р., №1830 від 01.03.2005 р., №1883 від 05.03.2005 р., №459 від 14.04.2005 р. на відповідні суми з зазначенням призначення платежу – за оренду згідно виставлених відповідачем платіжних вимог-доручень.

Підтвердженням існування орендних правовідносин між сторонами справи є акти здачі-приймання виконаних послуг загальний строк яких становить з 01.03.2005 р. по 31.04.2005 р. (ст. спр. 94,95,96 том 2).

Однак вищезазначені факти не було прийнято до уваги та не було досліджено судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Враховуючи наявність та доведеність факту існування суборендних правовідносин між НВФ “Пластмодерн” та ТОВ “Пластмодерн-Маш” , які погоджені з відповідачем, об’єктом яких є цех №13, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не доведено такої обставини, як відсутність підписаного договору оренди, передбаченого п. 10 попереднього договору протягом 10-ти денного строку.

Також, висновок Господарського суду м. Києва про те що договір найму, укладений між сторонами 01.06.2005 р., тобто після припинення взаємних прав та обов’язків сторін за попереднім договором є самостійним договором, який не пов’язаний з договірними відносинами сторін за попереднім договором, не відповідає дійсності. Оскільки, договір оренди було укладено у спрощеному вигляді з 01.01.2005 року., а припинення взаємних прав та обов’язків сторін за попереднім договором не відбулося, шляхом повернення сплаченого авансу у сумі 400 000,00 грн., який зараховувався як плата за оренду. А оформлення договору оренди у вигляді єдиного документу відбулося тільки після повного звільнення орендованого корпусу № 14 (цех № 13) ТОВ “Пластмодерн-Маш”.

Щодо факту, який встановлений Господарським судом м. Києва, а саме те що ДПІ у Солом’янському районі м. Києва приписом від 27.04.2006 р. № 6209/10/24-137 заборонено укладати договір оренди з ТОВ НВФ “Пласт модерн” апеляційний суд зазначає наступне.

В листі ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 27.04.2006 р. № 6209/10/24-137 вказано, що дозвіл на укладення договору оренди може бути надано за певних умов, які визначені в цьому листі.

Таким чином, ДПІ у Солом’янському районі м. Києва не заборонила укладати договір оренди з ТОВ НВФ ”Пласт модерн”, а запросила необхідні, в такому випадку, документи, які відповідач повинен був надати.

Тому висновок суду першої інстанції про заборону податкового органу на укладання з позивачем договору оренди є не доведеним та не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до статей 11, 526 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов’язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов попереднього договору від 22.12.2004 р. було укладено у спрощений спосіб договір оренди з 01.01.2005 р. та оформлено вже існуючі правовідносини документально в договорі №ДО-19Б-2005 від 01.06.2005 р.

Відповідно до п.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються.

Отже, враховуючи вищевикладене апеляційний суд, вважає, що висновок суду першої інстанції про те що договір оренди, передбачений попереднім договором, не існував з 01.01.2005 р. є недоведеним, необґрунтованим та не відповідає дійсності. А тому відмова відповідача від внесення змін до договору оренди №ДО-19Б-2005 від 01.06.2005 р. є необґрунтованою.

Тому, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме зміні договору оренди №ДО-19Б-2005 від 01.06.2005 р. (пункт 4.1 викласти в наступній редакції: “4.1 Договір найму складається на строк 51 місяць: з 01.06.2005 р. по 31.08.2009 р.”).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки господарського суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, не дав їм належну оцінку та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення в порушення вимог матеріального права, а тому, рішення необхідно скасувати, а апеляційну скаргу задовільнити.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ “НПФ “Пластмодерн” на рішення Господарськогосуду м. Києва від 12.03.2007 р. у справі №17/264 задовільнити повністю.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2007р. у справі № 17/264 за позовом ТОВ “НПФ “Пластмодерн” ВАТ “Більшовик” скасувати повністю.

3. Прийняти постанову, якою задовільнити позовні вимоги ТОВ “НПФ “Пластмодерн” повністю. Внести зміни в договір найму №ДО-19Б-2005 від 01.06.2005 р. (пункт 4.1 викласти в наступній редакції: “4.1 Договір найму складається на строк 51 місяць: з 01.06.2005 р. по 31.08.2009 р.”).

4.Матеріали справи № 17/264 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до ВГС України протягом одного місяця з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги до апеляційного суду, який прийняв оскаржувану постанову.

Головуючий суддя

Судді

09.07.07 (відправлено)