ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 червня 2007 р.

№ 41/743

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Васищака І.М., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ВАТ Комерційний банк
“Петрокоммерц”

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2007 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ЗАТ “Компанія Росток”

до

ВАТ Комерційний банк
“Петрокоммерц”

про

розірвання договору іпотеки,

в судове засідання прибули  представники сторін:

позивача:

не з'явився,

відповідача:

Ковриженко О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року ЗАТ “Компанія
Росток” звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ Комерційний банк
“Петрокоммерц” про розірвання договору іпотеки від 19.05.2006 року та про
визнання зобов'язань за цим договором такими, що припинились.

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 08.12.2006 року клопотання позивача задоволено. Заборонено ВАТ
Комерційний банк “Петрокоммерц” та будь-яким іншим особам вчинювати будь-які
дії по розпорядженню, у тому числі відчуженню у будь-який спосіб, а також дії
по оформленню та реєстрації права власності на наступне нерухоме майно: корпус
ПІК (в літ. О) загальною площею 21952,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, бульвар Івана Лепсе, 4, яке належить ЗАТ “Компанія Росток”.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2007 року ухвалу місцевого господарського суду
від 08.12.2006 року залишено без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Не погоджуючись з ухваленими
судовими рішеннями ВАТ Комерційний банк “Петрокоммерц” подало касаційну скаргу,
в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від
02.04.2007 року та ухвалу господарського суду м. Києва від 08.12.2006 року
скасувати, провадження у справі припинити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що судами
неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконних судових актів.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається на будь-якій
стадії провадження по справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим
особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку. Зазначений перелік є вичерпним.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач звернувся з позовом про розірвання договору іпотеки від
19.05.2006 року, укладеного між ЗАТ “Компанія Росток” (іпотекодавець) і ВАТ
Комерційний банк “Петрокоммерц” (іпотекодержатель). Предметом договору іпотеки
є нерухоме майно: корпус ПІК (в літ. О) загальною площею 21952,80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 4 та належить на праві
власності ЗАТ “Компанія Росток”.

Зазначений договір іпотеки був
укладений позивачем в забезпечення повного та своєчасного виконання ТОВ “Нікре
Лімітед Лайебіліті” зобов”язань за кредитним договором № 20.2-06/20058 від
19.05.2006 року, укладеного з ВАТ Комерційний банк “Петрокоммерц”.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ВАТ Комерційний банк “Петрокоммерц”, на виконання п.6.4
договору іпотеки, надіслав лист № 968/05 від 01.12.2006 року позивачу, в якому
повідомив загальну суму боргових зобов'язань ТОВ “Нікре Лімітед Лайебіліті” та
граничний строк погашення заборгованості по кредитному договору до 05.12.2006
року. Зазначеним листом відповідач також повідомив, що у випадку непогашення
боргових зобов'язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні право
власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в
день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що предметом даного спору є розірвання договору іпотеки від 19.05.2006
року, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про вжиття
заходів по забезпеченню позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам
вчиняти будь-які дії по розпорядженню, у тому числі відчуженню у будь-який
спосіб, а також дії по оформленню та реєстрації права власності на нерухоме
майно, яке є предметом договору іпотеки, оскільки невжиття таких заходів може в
подальшому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду.

Не можуть братись судом до уваги доводи
скаржника відносно того, що даний спір не підсудний господарському суду
України, оскільки відповідно до ст.ст. 12-13, 38, 39 Закону України “Про
зовнішньоекономічну діяльність”, ст. 77 Закону України “Про міжнародне приватне
право” спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської діяльності, підлягаються вирішенню
господарськими судами України.

Враховуючи вищевикладене,
оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 ,11111, 11113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського
суду від 02.04.2007 року у справі № 41/743 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н. Кочерова

Судді:
І. Васищак

М. Черкащенко