донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.04.2007 р.                                                                            справа №40/19

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
не з»явився,

від відповідача:
Боєнко О.В. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка Донецькаобласті

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
12.02.2007 року

по справі
№40/19

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-енергетична компанія"Укренергозбереження" м.Київ

до
Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка Донецькаобласті

про
про стягнення 5889778грн.77коп.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Паливно-енергетична компанія "Укренергозбереження" м.Київ (позивач)  із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка Донецької області про  стягнення  інфляційних  у  розмірі 4 651166,71грн. та 3% річних у розмірі 1238612,06грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.02.2007р. позовні  вимоги  позивача задоволені   в  повному  обсязі.

Відповідач не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 12.02.2007р. по справі 40/19 та задовольнити  клопотання  про  зменшення  3% річних  та  інфляційних на 100%.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом були порушені  норми  процесуального права.

Позивач  до  судового засідання  апеляційної  інстанції  не з»явився, однак  надав  клопотання  про  розгляд справи  без  його  участі та пояснення в яких вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з  матеріалів  справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 01.12.06р. по справі 40/353  були задоволені   позовні  вимоги  позивача  до  відповідача про стягнення  основного боргу у розмірі 14 311 282 грн.16 коп.

Зазначеним  рішенням  встановлено, що між відповідачем та ДВАТ "Свердловвуглезбут”, правонаступником якого є ДП "Свердловантрацит", було укладено договір №6 від 30.12.99р. на постачання у 2000р. вугілля на адресу Луганської ТЕС, яка є структурним підрозділом відповідача. Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору ДВАТ "Свердловвуглезбут" поставляло вугілля на адресу  Луганської ТЕС. Відповідач  свої  зобов»язання  щодо  повної  та своєчасної  оплати  не  виконав та за ним  склалася  заборгованість у  сумі 14 311 282 грн. 16 коп.

Також  встановлено, що між позивачем та ДП "Свердловантрацит"  був укладений договір №129/1-06 від 21.08.06р. про відступлення права вимоги, згідно якого ДП| "Свердловантрацит" відступило позивачу  право вимоги до ВАТ "Донбасенерго" із оплати заборгованості у розмірі 14 311 282 грн.16 коп. за договором №6 від 30.12.99р.

Листом №4/8-532 від 22.08.06р. ДП| "Свердловантрацит" повідомило відповідача про уступку позивачу права вимоги до ВАТ "Донбасенерго" оплати заборгованості в розмірі 14 311 282 грн. 16 грн. за вугілля поставлене за договором №6 від 30.12.99р. між  ДВАТ"Свердловантрацит"  та ВАТ "Донбасенерго" .

За приписами  ч.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За приписами ст. 514 Цивільного  кодексу  України  до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач за прострочення виконання грошового зобов'язання по сплаті заборгованості   нарахував відповідачу інфляційні у період з  лютого 2004р. по грудень 2006р. у сумі 4 651 166 грн. 71 коп. та 3 % річних у сумі 1 238 612 грн. 06 коп. за період з 01.02.04р. по 19.12.06р.

Відповідач, не оспорюючи розмір нарахованих сум та підстави їх нарахувння, надав клопотання до суду про зменшення на 100% розміру 3% річних та інфляційних на підставі п. 3. ст. 83 ГПК України.

Судом першої інстанції в задоволенні цього клопотання було відмовлено.

За приписами п.3. ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення по справі має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія вважає  вірним  висновок господарського  суду  про відмову  у задоволені  клопотання  про 100% зменшення розміру 3% річних та інфляційних, оскільки  за своєю правовою природою це не є неустойкою, розмір якої може бути зменшено на підставі вищевказаної норми ГПК України, а є встановленою нормою закону відповідальністью за порушення грошового зобов”язання у вигляді збільшення  розміру  суми  боргу у зв»язку з  інфляційними  процесами  держави (інфляційні) та сплати 3 процентів річних  від просроченої суми незалежно від інших факторів.

Отже з матеріалів  справи  вбачається, що  відповідач  прострочив  виконання  грошового зобов»язання, тому  позовні  вимоги  про  стягнення  інфляційних  у  розмірі       4 651166,71грн. та 3% річних у розмірі 1238612,06грн. є  обґрунтованими, законних підстав до зменшення вказаних сум не встановлено.

Посилання  відповідача на  перебіг  позовної давності є також не заснованими на законі та судовою  колегією до  уваги не  приймаються.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2007р. у справі № 40/19 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до  ст. 49 ГПК України судові  витрати за  подання  апеляційної скарги  слід покласти  на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2007р. у справі № 40/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Донбасенерго" м.Горлівка Донецька області -  без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС