ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

16.05.07                                                                                           Справа  № 19/300

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників

від позивача:  з”явився,

відповідача : з”явився,

розглянув апеляційну скаргу Здолбунівської об»єднаної державної податкової інспекції (правонаступника державної податкової інспекції у Здолбунівському районі), м.Здолбунів

на постанову господарського суду Рівненської області від 19.12.2006 року, суддя Тимошенко О.М., в справі №19/300,

за позовом відкритого акціонерного товариства  «Укрцемремонт», м.Здолбунів

до відповідача Здолбунівської об»єднаної державної податкової інспекції, м.Здолбунів

про: скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.10.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Рівненської області від 19.12.2006 року задоволено позов  відкритого акціонерного товариства  «Укрцемремонт»до  Здолбунівської об»єднаної державної податкової інспекції про  скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.10.2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 173355 грн. за безпідставне включення  до складу податкового кредиту суми податку по податкових накладних, виписаних в період з липня по вересень 2005 року НВПП "Метал-Холдінг", свідоцтво платника податку на додану вартість та установчі документи якого визнані недійсними з моменту реєстрації.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом не доведено порушення позивачем визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість, оскільки позивачем процедуру сторнування (зобов'язання з ПДВ/ податковий кредит) та розрахунків з бюджетом проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, судом зазначено, що позивач не наділений повноваженнями щодо контролю за своєчасністю і правильністю сплати податків та подання звітності контрагентами за господарськими операціями.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту податок на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних контрагентом позивача - НВПП "Метал-Холдінг" в період з липня по вересень 2005 року в порушення п.п.7.2.3 п.7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість", оскільки свідоцтво платника податку на додану вартість та установчі документи контрагента визнані недійсними з моменту реєстрації.

При цьому, скаржник покликається на те, що відповідно до п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам зареєстрованим як платники податку на додану вартість, а тому, враховуючи скасування свідоцтва платника ПДВ, НВПП "Метал-Холдінг" не мало права виписувати податкові накладні для будь-яких суб'єктів господарської діяльності.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що факт здійснення господарських операцій з контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.  Позивачем дотримані всі вимоги Закону України «Про податок на додану вартість»при включенні по виписаних контрагентом податкових накладних ПДВ до податкового кредиту, а тому відсутні підстави для визначення податкового зобов»язання  з податку на додану вартість  та прийняття оскаржуваного рішення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття податкового повідомлення -рішення №/0 від 23.10.2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 173355 грн., в тому числі 115570 грн. основного платежу. та 57785 грн. штрафних (фінансових) санкцій, є  встановлений актом перевірки від 18.10.2006 р. № 252/23-00293048  факт порушення  п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7  Закону України «Про податок на додану вартість», а саме безпідставне включення  до складу податкового кредиту суми ПДВ по податкових накладних, виписаних в період з липня по вересень 2005 року НВПП "Метал-Холдінг", свідоцтво платника податку на додану вартість та установчі документи якого визнані недійсними з моменту реєстрації.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додну вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звітному періоді, у зв"язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, а згідно  п.п.7.4.5 вказаної  статті не дозволяється включення до складу податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) –актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Керуючись п.7.5 ст.5 вищенаведеного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: за вимогами п.п.7.5.1. дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п.п.7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні від 29.07.2005 р. № 29/07048, №29/07048.2, № 29/07048.3, № 29/07048.1, від 30.08.2005 р. № 3008049, № 3008048, від 31.08.2005 р. № 3108048, від 26.09.2005 р. № 2609048, № 2909048, № 2909050 та від 30.09.2005 р. б/н містять усі необхідні реквізити передбачені п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” та підтверджують сплату сум ПДВ позивачем в ціні товару, який придбавався, що відповідає вищезазначеним вимогам.

Помилковим є висновок  податкового органу про непідтвердження позивачем права на податковий кредит з огляду на визнання за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18.08.2005р. недійсними державної реєстрації, статуту та реєстрації платником ПДВ контрагента позивача вже після здійснення господарських операцій, за якими ним були видані податкові накладні, та фактичну несплату податку до бюджету контрагентом позивача.

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних. Крім цього, податковим органом не подано доказів визнання недійсними договорів, по яких здійснювались позивачем господарські операції з контрагентом, в судовому порядку..

Податковим органом також не спростовані доводи позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій в позивача у відповідність до вимог Закону України «Про податок на додану вартість»виникло право на віднесення до податкового кредиту, сум податку на додану вартість, оскільки  продавці були зареєстровані  в Єдиному державному реєстрі, у них було свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. З пояснень представників сторін в судовому засіданні вбачається, що на момент здійснення господарських операцій і виникнення в позивача права на податковий кредит, НВПП "Метал-Холдінг" було включено до ЄДРПОУ.

За таких обставин, не передбачена діючим податковим законодавством відповідальність покупця(в даному випадку –позивача)  за несплату податків контрагентами угод, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Закон України «Про податок на додану вартість»не пов»язує право на віднесення до податкового кредиту, сплачених сум ПДВ в ціні товару, окрім тих, підстав, які викладені у змісті цього закону і додаткових підстав не передбачає, в тому числі, і щодо визнання в наступному недійсними  державну реєстрацію, реєстрацію платником ПДВ.

Чинним на момент розгляду справи Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податковий орган не може нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

З наведеного, висновок податкового органу про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту податку на додану вартість по податкових накладних, виписаних в період з липня по вересень 2005 року НВПП "Метал-Холдінг",  не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства, а тому податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.10.2006 року підставно скасовано місцевим судом.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Рівненської області від 19.12.2006 року в  справі за номером 19/300 залишити без змін, а апеляційну скаргу Здолбунівської об»єднаної державної податкової інспекції –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                               Т.Б.Бонк

Р.І.Марко