ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.04.07р.

Справа № А37/98-07

за позовом  Приватного підприємства "Спецінвест", м. Дніпропетровськдо  Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська          про визнання нечинними податкових повідомлень- рішень.

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від позивача:  Міронова В.М. дов № 05/03 від 05.03.2007 року

Від відповідача:  не з’явився

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство „Спецінвест”  (далі –позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська (далі –відповідач) і з ураувханням уточнення позовних вимог від 21.03.2007року просить суд  визнати  не чинними податкове повідомлення –рішення  форми „Р” за № /0/13779 від 02.08.2006 року та рішення форми „С” за № /0/15793 від 04.09.2006 року відповідача на суму штрафних санкцій в розмірі 8750,0гшрн.

В обґрунтування позову  позивач  посилається  на:

- відсутність  у податкового органу першого рівня  права  винесення  рішення  про  відкликання  оспорюваного рішення  у сфері  регулювання  обігу   готівки  форми „Р” з одночасним  повідомленням  про набуття  чинності  іншого  рішення форми  „С”, яке  винесене  поза  меж  законодавчо  визначеного  терміну (строку) на його винесення  саме  по законодавчо встановленій  формі;

- відсутність  у податкового органу  першого рівня  права  розгляду питань  у сфері  регулювання  обігу готівки, які  суб’єктом  господарювання  порушені  у первинній скарзі  і які  не входять  до повноважень органів  державної  податкової служби  та підлягають пересиланню за належністю  відповідному органу в термін  не більше п’яти  днів  з повідомленням  особи,  що подала таку скаргу;

- безпідставність застосування податковим органом  до наведених  в акті  касових операцій   вимог п. 2.11 Положення  про ведення    касових операцій  в  національній валюті  в Україні, в редакції іншій ніж та , що  діяла саме  на момент  здійснення  таких операцій;

- безпідставність визначення    податковим органом  десяти денного  терміну  сплати (погашення )  визначених вказаним  вище  рішенням  штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач позов не визнав, в останнє судове засідання не з’явився, раніше надав письмові та усні заперечення, в яких посилається на те, що податкове повідомлення –рішення  ним відкликане  у зв’язку  з неправильним  обранням форми  документу про застосування  спірних штрафних санкцій. Рішення від 04.09.2006 року за № /0/15793  про застосування  штрафних (фінансових) санкцій прийнято у зв’язку з встановленням порушень  з боку  позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 18.07.2006 року за № 209ДСК/23-4-26/32906298/100  „Про результати виїзної  планової перевірки приватного підприємства „Спецінвест”  з питань дотримання  вимог податкового,  валютного та іншого законодавства за період  з 20.05.2004 року по 31.03.2006 року відповідачем видано  податкове повідомлення рішення  від 02.08.2006 рок за № /0/13779, яким  до позивача  застосовані штрафні санкції на суму 8750 грн.

Листом від  04.09.2006 року за № 15798/10/23-3-33  відповідач  повідомив  позивача, що податкове повідомлення –рішення за формою „Р” від 02.08.2006 року за № /0/13779 слід вважати  відкликаним   і надіслав до виконання  рішення про застосування  штрафних (фінансових) санкцій  за формою „С”  від  04.09.2006 року  за № /0/15793 на ту ж суму.

Обставини справи  свідчать  про те,  що застосування  вказаних штрафних санкцій  пов’язується з наступними обставинами.

Перевіркою встановлено, що  в порушення п. 2.11  Положення про проведення  касових операцій  в національній валюті  в Україні,  затвердженого Правлінням  Національного Банку  україни № 637 від 15.12.2004 року  підприємством  був затверджений  авансовий  звіт   з   порушенням  встановлених  термінів  складання та подання  до бухгалтерії відповідних звітів,  своєчасності  повернення  до каси  підприємства залишку  невикористаних коштів, а саме:

-  підзвітною особою Кириченко Андрієм Миколайовичем  був наданий  авансовий звіт  № АО –0000003 від 15.02.2005 року  згідно якого 15.02.2005 року  був витрачений  залишок   не використаних коштів у сумі 10000,00 грн.. Грошові кошти  були отримані  Кириленко  Андрієм Миколайовичем під  звіт 11.02.2005 року  згідно видаткового  касового ордера  № 1 від 11.02.2005 року.

Перевіркою  встановлено, що  в порушення п. 2.11 Положення  про ведення  касових операцій  в національній валюті  в Україні, затвердженого Правлінням Національного банку  України № 637 від 15.12.2004 року з каси  підприємства  були видані  готівкові  кошти  під звіт   без повного звітування   підзвітною особою за раніше  отримані кошти, а  саме:

-  підзвітній особі Кириленко Андрію Миколайовичу, згідно  видаткового  касового ордеру  № 2 від 14.02.2005 року були видані  під звіт  грошові кошти у сумі 25000,00 грн. без  звітування  підзвітною особою за витрачання  невикористаних  коштів  у сумі  10000,00 грн.

На порушення п. 2.11 Положення про  ведення  касових операцій  в національній валюті  в Україні,  затвердженого Правлінням національного банку України  № 637  від 15.12.204 року,  перевіреним підприємством  був  затверджений авансовий звіт  з  порушенням встановлених термів  складання та подання  до бухгалтерії відповідних звітів своєчасності повернення  до каси  підприємства  залишку  невикористаних  коштів на суму 10000,00 грн., а також з каси підприємства були видані  грошові кошти  під звіт  у  сумі  25000,00 грн., без  повного звітування  підзвітною особою за раніше отриманні кошти.

Наведені фактичні обставини позивачем не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що  позов  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Факти, які встановлені відповідачем в ході  перевірки,  засвідчені  в акті не заперечуються позивачем, свідчать  про порушення  позивачем вимог п. 2.11 Положення  про ведення  касових  операцій  в національній валюті в Україні, затвердженого Правлінням  Національного банку України від 15.12.2004 року за № 637.

Штрафні  санкцій, що  застосовані  до позивача, відповідають нормам Указу Президента України від  12 червня 1995 року №436/95 „Про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки”.

У зв’язку з цим  рішення відповідача про застосування  штрафних (фінансових) санкцій від  04.09.2006 року за № /0/15793 є обґрунтованим і правомірним.

Посилання позивача на те, що  вказане рішення  прийнято з порушенням встановленого порядку суд вважає таким, що  не звільняє в будь-якому випадку позивача від  встановленої Законодавством відповідальності за вчинені  правопорушення .

Щодо  позовних вимог про визнання недійсним  податкового повідомлення –рішення  форми „Р”  від 02.08.206 року за № /0/13779   суд вважає  за можливе  відмовити  повністю  у  зв’язку з тим, що  даний акт  державного органу  ним відкликаний, повернутий  позивачем  до відповідача,  оригінал  цього  документу  залучений  до матеріалів  справи. Таким чином, для позивача вказане  податкове повідомлення -  рішення  не  створило будь –яких правових наслідків, тому  в даному  випадку суд  не вбачає порушення  прав  та інтересів позивача.

Аргументи позивача про те, що в акті  перевірки  відповідач  не вказав про  застосування   норм правого акту з усіма  доповненнями  та  змінами, суд  вважає таким, що не  впливає на результати вирішення  спору.

Керуючись ст.  94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                      Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 23.04.2007року