ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                   Справа № 34/116-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий  –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Торхов Д.О., довіреність від 27 грудня 2006 року № 144-4016;

від відповідача-1  –Сакало А.А., довіреність від 01 серпня 2006 року № 1591;

від відповідача-2 –Лакіза Ю.В., довіреність від 29 грудня 2006 року №10972/24; Нагорянський О.В., довіреність від 30 травня 2007 року № 4207/14;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року у справі № 34/116-07

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтертрейдінг систем”, м.Дніпропетровськ

Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод”, м.Макіївка Донецької області

про стягнення 4982,32 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року у справі № 34/116-07 (суддя Примак С.А.) в задоволенні позову ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” до ТОВ “Інтертрейдінг систем” та ВАТ “Ясиновський коксохімзавод” про стягнення 4982,32 грн. вартості недостачі коксової продукції відмовлено.

При прийнятті рішення господарський суд виходив із відсутності підстав для покладення відповідальності за нестачу продукції на відповідачів. Судом вказано на порушення позивачем вимог Інструкції П-6 при прийманні продукції за кількістю, у зв’язку з чим складені позивачем акти не мають доказової сили.

Не погодившись з рішенням суду, позивач –ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та стягнути з належного відповідача суму вартості вагової недостачі коксової продукції у розмірі 4982,32 грн.

В апеляційній скарзі позивач вказує про правомірність визначення ним маси тари вагонів з коксовою продукції з трафарету на вагоні без перевірки фактичної маси тари. Також позивач зазначає про правомірність направлення відповідачам факсимільного повідомлення про виклик для участі у прийманні вантажу, що вважається повідомленням по телефону.

Відповідач-1 –ТОВ “Інтертрейдінг систем” проти апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду просить залишити без змін, зазначає про відсутність його вини у виявленій нестачі продукції.

Відповідач-2 –ВАТ “Ясиновський коксохімзавод”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У поданому відзиві зазначає, що за умовами договору виклик представників продавця та вантажовідправника у разі виявлення недостач товару при його приманні є обов’язковим, а прийомна повинна проводитись відповідно до Інструкції П-6. Позивачем при прийманні продукції за кількістю допущені порушення вказаної Інструкції, а тому складені акти не можуть бути прийняті до уваги як доказ недостачі.

В порядку ст.77 ГПК України у зв’язку з неявкою у судове засідання представника позивача розгляд справи відкладався з 07 червня 2007 року до 03 липня 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

21 червня 2005 року між сторонами –ВАТ Нікопольський завод феросплавів” (покупець) та ТОВ “Інтертрейдінг систем” (продавець) укладено договір № 31-05/05-01/1998 /а.с.11-14/, відповідно до умов якого продавець зобов’язався передати у власність, а покупець прийняти і оплатити коксову і вугільну продукцію в асортименті, по цінам і в кількості, вказаних в специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до договору, які є його невід’ємною частиною (п.1.1 договору).

Згідно п.3.1 договору кожна партія товару поставляється покупцю на умовах “С.Р.Т.” (Інкотермс в редакції 2000 року), і в строки, зазначені в специфікаціях до даної партії товару.

Пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що приймання товару по кількості та якості здійснюється у відповідності з Інструкціями про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості (№ П-6) та якості (№ П-7) із змінами і доповненнями, з обов’язковим викликом представників продавця і вантажовідправника. У випадках розходження фактичних показників кількості і якості з показниками в товаросупровідних документах, виклик представника продавця і вантажовідправника обов’язковий.

На підставі договору від 21 червня 2005 року № 31-05/05-01/1998 відповідач-2 –ВАТ “Ясиновський коксохімзавод” по залізничній накладній № 52790933 відвантажив на адресу позивача кокс кам’яновугільний /а.с.21-22/.

У вагонах №№ 63383962, 60337946, 66631128, 67358531 вантаж прибув на станцію Нікополь 05 листопада 2005 року в справному стані, без ознак втрати, розкрадання і виданий залізницею в порядку ст.52 Статуту залізниць України без перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи, 05 листопада 2005 року комісією позивача в складі начальника зміни ЖДЦ ВАТ “НЗФ” Андрух А.П., ваговика Юрко О.Ю., за участю представника громадськості Карнаух Я.М., який діяв на підставі посвідчення від 04 листопада 2005 року № 3966/1 /а.с.18/, при прийманні продукції виявлено недостачу, у зв’язку з чим приймання продукції були призупинено та складений акт від 05 листопада 2005 року № 3966/1 /а.с.16/

06 листопада 2005 року комісією позивача в складі начальника зміни ЖДЦ ВАТ “НЗФ” Павлючик О.У, ваговика Порожньої К.І., за участю представника громадськості Кузьмич В.В., який діяв на підставі посвідчення від 04 листопада 2005 року № 3966/2 /а.с.19/, складений акт № 3966/2 про приймання продукції по кількості /а.с.17/, відповідно до якого виявлена недостача продукції у кількості 6,494 тони, з урахуванням норми природної втрати ваги, на суму 3960,90 грн., причиною недостачі зазначено неправильне визначення маси вантажу відправником.

В лютому 2006 року позивач –ВАТ “НЗФ” звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ “Інтертрейдінг систем” та ВАТ “Ясинівський коксохімзавод” про стягнення  з належного  відповідача  вартості нестачі коксової продукції у кількості 6,494 тони з урахуванням норми природної втрати ваги і граничної погрішності показань вагів (1% маси нетто у вагоні) на загальну суму 4982,32 грн. (з ПДВ та залізничним тарифом).

Судова колегія вважає правильним висновок господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ “НЗФ”.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вірно зазначено в рішенні господарського суду, при прийманні продукції та складанні акту прийняття продукції по кількості позивачем порушені вимоги Інструкції П-6, у зв’язку з чим акт від 06 листопада 2005 року № 3966/2 не може бути доказом недостачі кокосової продукції.

Згідно п.3 Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 року № П-6, підприємство-отримувач зобов’язано забезпечити прийняття продукції по кількості у точній відповідності до стандартів, технічним умовам, Основним та Особливим умовам поставки, цієї Інструкції, іншим обов’язковим правилам та договору.

Пунктом 4.2 договору від 27 грудня 2002 року № У 1631/2002/881 сторонами встановлено, що приймання товару по кількості здійснюється у відповідності з Інструкцією П-6, а також передбачений обов’язковий виклик представників продавця та вантажовідправника для участі у прийомці продукції у випадку виявлення її неякісності або недостачі.

Пунктом 16 Інструкції П-6 встановлено, що при виявленні недостачі отримувач продукції зобов’язаний призупинити подальше її приймання, забезпечити збереження продукції, а також прийняти заходи щодо запобігання її змішанню з іншою однорідною продукцією. Про виявлену недостачу продукції складається акт за підписами осіб, які проводили прийняття продукції.

Відповідно до п.17 Інструкції П-6 одночасно з призупиненням прийомки отримувач зобов’язаний викликати для участі у продовженні прийомки та складання двостороннього акту представника одномісцевого відправника. Представник позамісцевого відправника (виробника) викликається у випадках, передбачених в Основних та Особливих умовах поставки, інших обов’язкових правилах або в договорі.

Пунктом 17а Інструкції передбачено, що повідомлення про виклик представника відправника (виробника) повинно бути надіслано (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 год. після виявлення недостачі, якщо інші строки не встановлені Основними та Особливих умовами поставки, іншими обов’язковими правилами або договором.

Проте, як вірно зазначено господарським судом, позивачем не надано доказів належного виклику представників відповідачів для участі у прийманні продукції за кількістю.

Твердження позивача про повідомлення відповідачів факсом про направлення представників для участі у контрольному перевантаженні вагонів судовою колегією відхиляється, оскільки позивачем не надано доказів фактичного відправлення вказаного повідомлення і отримання його відповідачами, які факт отримання повідомлень від позивача заперечують.

Також, в матеріалах справи відсутні докази забезпечення належного збереження отриманої продукції на час зупинення її приймання. Так, згідно актів №№ 3966/1 і 3966/2 приймання продукції зупинялось позивачем о 10.46 05 листопада 2002 року і було продовжено о 12.55 06 листопада 2005 року. Проте, вказані акти не містять відмітки про те, де саме знаходився вантаж під час зупинення прийоми, відсутні докази прийняття його під збереження воєнізованою охороною заводу.

Також, господарським судом правомірно зазначено про порушення позивачем вимог п.14 Інструкції П-6 щодо визначення ваги нетто спірної продукції.

Як встановлено цим пунктом, перевірка ваги нетто провадиться в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами. При неможливості переважування продукції без тари визначення ваги нетто провадиться шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції та ваги тари після вивільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформлюються актами. Визначення ваги нетто шляхом віднімання ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в супровідних і в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не допускається.

Проте, позивачем не здійснено переваження вагону після його вивільнення з-під продукції для визначення ваги нетто. Недостача позивачем встановлена шляхом віднімання із ваги брутто ваги тари по трафарету на вагонах, що є недопустимим.

Господарським судом правомірно відхилені посилання позивача на ДСТУ 322-12-2-94 щодо визначення маси нетто по різниці маси навантаженого складу (брутто) і маси порожніх вагонів (тари), зазначеній на їх трафаретах, оскільки позивачем не надано доказів додержання встановлено цим стандартом порядку виявлення та розрахунку недостачі продукції.

Пунктом 4.3 ГСТУ 322-12-2-94 передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватись за ГСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів.

Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу.

Методика контрольної перевірки маси партії коксу, що надходить до споживача (в перерахунку на суху речовину), наведена в додатку А до ГСТУ 322-12-2-94, згідно якого масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженого составу (брутто) визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів - тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі при надходженні партії відбирають та готують пробу за ГСТУ 22083.

Пунктом А.З додатку А до ГСТУ 322-12-2-94 наведена формула, за якою розраховується маса сухої речовини надходження партії, пунктом А.5 - формула, за якою визначається величина розхожості маси сухої речовини коксу, розрахованої за документом про якість та результату контрольної перевірки її у споживача.

Пунктом 4.3 ГСТУ 322-12-2-94 також передбачено, що допускається використовувати для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масову долю загальної вологи, визначеною у постачальника та вказану в документі про якість.

Тобто, посилаючись на ГСТУ 322-12-2-94, у випадку виявлення нестачі продукції споживач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксу-продукції, розрахувати масу сухої речовини або надати обґрунтований розрахунок нестачі продукції згідно з актом приймання продукції за кількістю.

Докази проведення такої перевірки, а також належного розрахунку нестачі кожної партії спірної продукції на вимогу суду позивачем не надано.

З урахуванням зазначеного судова колегія визнає вірним висновок господарського суду про недоведеність позовних вимог ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” і відсутність підстав для задоволення позову за вказаними позивачем обставинами.

У зв’язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року  у справі № 34/116-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” – без задоволення.

Головуючий                                                                                              О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                          Л.М.Білецька

І.М.Науменко