ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"29" січня 2007 р.
Справа №  4/423

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.за участю  секретаря  судового  засідання  Волоткевича  А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №4/423

за позовом: Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області м. Кіровоград

до відповідача 1: Приватного підприємства "Омега-Центр" м. Кіровоград

до відповідача   2:  АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково - реставраційна проектно-виробнича  майстерня” м.Кіровоград

про визнання  правочину  недійсним  та стягнення 43000 грн.

Представники сторін:

від позивача - Марченко В.Б. , довіреність № 7985/10/10-021  від 19.10.06;

від відповідача І - участі не брав;

від відповідача ІІ - участі не брав;

час  прийняття  постанови :  15 год.55 хв.

Суть  спору:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору субпідряду №9 від  12.05.2004  року між відповідачами, як такого, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та  просить застосувати наслідки передбачені ст. 208 ГК України: зобов’язати ПП „Омега-Центр” повернути  АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково - реставраційна проектно-виробнича  майстерня” одержане по договору, а саме кошти в сумі  43000  грн.; стягнути з  АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково - реставраційна проектно-виробнича  майстерня”  на користь держави від імені якої діє позивач, вартість робіт по договору в розмірі  43000  грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник ПП „Омега-Центр” до суду не з’явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав. Ухвали суду надсилались ПП „Омега-Центр” за адресою вказаною в позовній заяві: м.Кіровоград  вул. Менделєєва  37 кв.2., але повернуті  до суду  з  відміткою   поштового підприємства  про  те, що  вказана   організація вибула  і  відсутня  можливість  вручити  кореспонденцію.  Іншої адреси ПП „Омега-Центр” в матеріалах справи немає.

Відповідач 2   до  призначеного  на  20.12.2006  року  судового  засідання надав  до суду клопотання   про  відкладення  розгляду  справи  на   іншу  дату,  через зайнятість повноважного  представника   в  судовому  засіданні  Вищого   господарського  суду  України.  Про  час та місце  розгляду  справи  відповідач  2  належним    чином  повідомлявся  у  відповідності  до   вимог  Інструкції  з  діловодства  в  господарських  судах України ухвалою  від   18.01.2007  року  (№1401 від  19.01.2007 р.)

Справа розглядається за наявними в ній документами та при даній явці сторін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача  господарський  суд з’ясувавши  наступні факти та відповідні їм правовідносини,-

ВСТАНОВИВ:

Між  відповідачами   12.05.2004  року   укладено  договір  субпідряду №9 на проведення  ремонтних  робіт фасаду  будинку  по  вул. К.Маркса 32/11 в м.Кіровограді, вартість  підрядних  робіт, що доручались  для  виконання    відповідачу  1  складала   107496  грн. враховуючи  ПДВ в розмірі  17916  грн.

На  виконання умов  зазначеної  угоди   згідно  до  виписаного відповідачем  1 рахунку-фактури  №29  від 30.07.2004  року  та  на  підставі   виписаної  відповідачем 1 довідки  про  вартість виконаних  робіт та  акту  приймання  виконаних  підрядних  робіт, платіжним  дорученням  №91 від  20.05.2004  року   відповідач2  перерахував  на  розрахунковий  рахунок  відповідачу  1  аванс  в  розмірі   43000  грн. Відповідач 1 , отримавши  кошти в розмірі  43000  грн. 20.05.2004  року   виписав  податкову  накладну  №21 на суму  43 000  грн,  в  тому  числі ПДВ  7167 грн., у  зв'язку  з  чим  між  відповідачами  виникли  податкові  зобов'язання.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.06р. по цивільній справі за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави від імені якої виступає ДПІ у м. Кіровограді до приватного підприємства „Омега-Центр”, Полякова О.М., третя особа –виконавчий комітет Кіровоградської міської ради про визнання установчих документів та свідоцтва платника податку на додану вартість приватного підприємства „Омега-Центр” недійсними, позовні вимоги задоволені повністю. Визнані недійсними установчі документи приватного підприємства „Омега-Центр” та свідоцтво платника податку на додану вартість приватного підприємства „Омега-Центр” з моменту перереєстрації на Полякова Олександра Миколайовича, тобто з 25.12.2003 року (а.с. 24- 25).

Рішення суду прийнято з наступних підстав.

Судом встановлено, що Поляков О.М. не мав наміру здійснювати підприємницьку діяльність  в порядку ст. 42 ГК України та створювати підприємство. Через розрахунковий рахунок особисто ніяких господарських операцій не проводив, податкову звітність особисто не формував та не підписував, податки та збори до державного бюджету України не сплачував.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦК України ПП „Омега-Центр” є установою, відповідно до ст. 87 цього ж кодексу передбачено, що установа створюється на підставі індивідуального або спільного установчого акта, складеного засновником ( засновниками). Згідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи вказується у її установчих документах.

Таким чином, створення ПП „Омега-Центр” не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст. ст. 83, 87, 88, 89, 93 ЦК України, пунктам 3-8 Положення про державну реєстрацію суб’єктів підприємницької діяльності.

Фінансові операції, здійснені ПП „Омега-Центр” на розрахункових рахунках підпадають під категорію сумнівних та незвичних відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.05.2002 року „Про визначення критеріїв віднесення фінансових операцій до сумнівних та незвичних”.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як передбачено ст. ст. 207, 208 ГК України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції ( спеціальної правосуб’єктності ), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін –у разі виконання зобов’язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язанням, а у разі виконання зобов’язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Статті 207, 208 ГК України за своїм правовим змістом аналогічні ст. 49 ЦК УРСР, тому господарський суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р. та роз’яснення президії ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99р.

Як вказано в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р. „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” / з наступними змінами / при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст. 49 ЦК України судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Згідно з пунктом 11 роз’яснення президії ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.99р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” / з наступними змінами / необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до статті 49 Цивільного кодексу є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

До угод, що підпадають під ознаки статті 49 Цивільного кодексу, належать, зокрема, угоди, спрямовані на приховування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Таким чином, необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до ст. ст. 207, 208 ГК України є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

В обґрунтування позову позивач зробив посилання на наявність протиправного умислу лише у ПП „Омега-Центр”. Однак наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда про визнання установчих документів ПП „Омега-Центр” недійсними, оскільки предметом дослідження у цивільній справі була відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при  оплаті   вартості  виконаних  робіт  по  договору   субпідряду №9  від  12.05.2004 року. Висновки Кіровського районного суду м.Кіровограда  викладені в рішенні від 13.06.06р. не є обов’язковими та безспірними для господарського суду в силу ч. 1 ст. 72 КАС України. Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда саме по собі не звільняє господарський суд при розгляді даної справи від встановлення наявності умислу ПП „Омега-Центр” на укладення угоди, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідно до ч. 15 ст. 58 ГК України скасування ( припинення ) державної реєстрації суб’єкта господарювання здійснюється за його особистою заявою, а також на підставі рішення суду у випадках визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, або  в інших випадках, передбачених законом.

Скасування державної реєстрації припиняє господарську діяльність і є підставою для здійснення заходів щодо ліквідації суб’єкта господарювання.

Юридичним наслідком визнання установчих документів ПП „Омега-Центр” недійсними є скасування його державної реєстрації та здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішується питання про задоволення вимог кредиторів. В тому числі держави. Сам факт визнання установчих документів  недійсними, не тягне за собою визнанням недійсними всіх цивільно-правових угод, укладених ПП „Омега-Центр” з моменту його державної реєстрації ( перереєстрації ) і до моменту виключення з державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

В наданих позивачем та зібраних судом доказах відсутні документи на підтвердження того, що укладаючи угоду, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства. Навпаки, надані матеріали свідчать про те, що  АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково- реставраційна проектно-виробнича  майстерня”   сплатило ПП „Омега-Центр” в ціні  вартості  наданих послуг  податок на додану вартість, що підтверджується податковою накладною № 21 від 20.05.04р.

Договір  субпідряду  не  є  таким,   що суперечить інтересам держави та суспільства,  оскільки  надання  послуг   по  ремонту  фасаду  будинку  не  має  законодавчих обмежень  стосовно його  укладення  та  виконання.

Позивач не надав господарському суду доказів порушення ПП „Омега-Центр” або АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково- реставраційна проектно-виробнича  майстерня”  податкового законодавства, доказів про порушення відносно посадових осіб цих підприємств кримінальних справ за ухилення від сплати податків.

На час виписки ПП „Омега-Центр” податкової накладної № 21 від 20.05.04р. і перерахування АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково- реставраційна проектно-виробнича  майстерня”  43000 грн. по платіжному дорученню № 91 від 20.05.04р. відповідачі, як юридичні особи були включені до ЄДРПОУ. Такими вони і залишились на час розгляду даної господарської справи, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Кіровоградській області від 04.12.06р.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. Полякова Олександра Миколайовича звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. „в” ст. 1 Закону України „Про амністію” від 31.05.2005р. Кримінальну справу про вчинення Поляковим О.М. злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України закрито внаслідок акту амністії.

В постанові Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. зазначено наступне.

Поляков О.М. за попередньою змовою із Свєшніковою О.В. здійснив придбання суб’єкту підприємницької діяльності ( юридичної особи ) ПП „Омега-Центр”.

Після цього, Поляков О.М. продовжуючи виконання умов злочинної змови досягнутої із Свєшніковою О.В. з метою розширення сфери та об’ємів незаконної фінансово-господарської діяльності останньої, 25.11.2003 року в Кіровоградській філії АКБ „Новий” відкрив розрахунковий рахунок ПП „Омега-Центр” в національній валюті, підписав банківську картку із зразками підпису та відбитком печатки ПП „Омега-Центр”, а також не заповнену чекову книжку, яку передав Свєшніковій О.В.

Після цього, відкритий Поляковим О.М. розрахунковий рахунок ПП „Омега-Центр” став використовуватись для розрахунків у безготівковій формі по проведеним Свєшніковою О.В. фінансово-господарським операціям, та зняття грошових коштів готівкою.

Після цього, а саме 07.04.2004 року Поляков О.М. з метою розширення сфери та об’ємів незаконної фінансово-господарської діяльності Свєшнікової О.В., а саме проведення операцій з купівлі-продажу товарів ( робіт, послуг ), які не відображались в бухгалтерському обліку та податковій звітності ПП „Омега-Центр” і за вказівкою останньої, в філії Кіровоградського регіонального управління ВАТ КБ „Надра” відкрив розрахункові рахунки ПП „Омега-Центр” в національній валюті, підписав банківські картки із зразками підписів та відбитком печатки ПП „Омега-Центр”, а також не заповнену чекову книжку, яку передав Свєшніковій О.В.

23.03.2006 року Кіровоградською об’єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ПП „Омега-Центр” за 2004 –1 півріччя 2005 року, при проведенні якої встановлено факт заниження підприємством валових доходів в сумі 1682126 грн. за 2004 рік та 2034215 грн. за 1 півріччя 2005 року, таким чином ПП „Омега Центр” було занижено та не сплачено до бюджету податок на прибуток в сумі 929086 грн.

В судовому засіданні підсудний Поляков О.М. свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаювався.

Проаналізувавши   наявність підстав  для  прийняття рішення  за  позовом,  господарський  суд   звертає увагу  на те, що  частиною 4 ст. 72 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов’язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Вказана постанова  суду  від 20.04.06р. не є вироком, оскільки  згідно  до   ст. 327 КПК України вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний. Постанова суду розцінюється господарським судом за правилами ст. 86 КАС України.

Крім  того,  згідно  до вказаної  постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.06р. стосовно  Полякова  О.М. застосовано амністію і він звільнений від  кримінальної  відповідальності  на  підставі  п.”в” ст.1 Закону  України  “Про амністію” від  31.05.2005  року,  та закрито  кримінальну  справу про вчинення  Поляковим  О.М. злочину, передбаченого ч.2  ст.205 КК України  „Фіктивне підприємництво”, тобто за придбання суб’єкту підприємницької діяльності ( юридичної особи  - ПП „Омега-Центр” ) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона і заподіяння великої матеріальної шкоди державі, банкові, кредитним установам, іншим юридичним особам або громадянам.

Однак, кому саме заподіяна велика матеріальна шкода в постанові Ленінського районного суду не зазначено.

Відомості про засудження Полякова О.М. по ст. 212 КК України Ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів позивачем не надано. Як  вбачається  з  постанови   Ленінського  районного  суду м.Кіровограда  від  20.04.2006  року  обвинувачення   Полякову  О.М. за  ст.212 КК України взагалі  не  пред'являлось ( а.с. 22-23).

Вірогідний  висновок ДПІ в Кіровоградській  області    про  можливу  наявність   факту  несплати  платежів  суд  не  може  визнати  належним  доказом по  справі. Будь-яких доказів про наявність порушень  податкового законодавства  відповідачами 1 та 2 позивачем  до  суду не  надано зовсім.  Фактично  до  винесення  вироку  по кримінальній  справі відносно осіб, які  скоїли дії,  що  протирічили інтересам  держави та  суспільства  у вигляді  ухилення  від  сплати податків,  враховуючи  презумпцію  невинуватості,  взагалі  неможливо  розглядати   позови про  визнання  господарських  зобов'язань недійсними.

За  приписом ст. 72 Кодексу  адміністративного судочинства України для  адміністративного  суду, що  розглядає справу  про правові  наслідки дії  чи бездіяльності особи, щодо  якої ухвалено вирок або  постанова  суду є  обов'язковим тільки  вирок суду в кримінальній  справі або  постанова  суду у  справі  про адміністративний  проступок, які  набрали законної  сили, лише  у  питаннях чи  мало  місце  діяння та  чи  вчинене воно  цією  особою.

Тому, викладені в позовній заяві припущення, що особа, яка підписувала накладну № 126 від 24.06.04р. від імені ПП „Омега-Центр” мала на меті ухилятися від сплати податків з коштів отриманих в оплату товарів і оспорювана угода спрямована на приховування ПП „Омега-Центр” від оподаткування доходів, не підтверджуються жодним доказом, крім власних міркувань позивача з цього приводу.

Крім того,  позивачем  надано  довідку  № 5/23-30 від 23.03.06р. про проведення аналізу грошових оборотів ПП „Омега-Центр” за період з 01.01.2004р. по 01.07.2005р. та  вказано  наступне.

Первинні бухгалтерські документи обов’язкового податкового обліку щодо здійснення фінансово-господарської діяльності та отриманих доходів та витрат для аналізу грошових оборотів ПП „Омега-Центр” не  досліджувались,  а для   аналізу використовувалась обов’язкова звітність яка була подана до Кіровоградської ОДПІ,  зокрема: декларації по податку на додану вартість   за січень-грудень 2004 року та січень-травень 2005 року, декларації по податку на прибуток за 2004 рік та 1 квартал 2005 року, установчі документи, довідки про взяття на облік.

Згідно  вказаних  документів,   відповідач 1 подавав  податкову звітність до органів податкової інспекції у 2004 році, тобто у період виписки рахунку №29, податкової  накладної №21  від 20.05.2004  року , що також підтверджується ксерокопіями податкових декларацій за вказаний період прийнятих  позивачем  від  відповідача 1.

Слід  також  відзначити, що    позивачем  не  проведено   перевірок  щодо  дотримання   вимог  податкового  законодавства  відповідачем  2, зокрема  щодо    правильності  оподаткування  спірної  операції.

Таким  чином,  проаналізувавши  всі зібрані по справі і подані сторонами документи, господарський суд вважає, що доказів які б беззаперечно і однозначно свідчили б про наявність умислу юридичної особи приватного підприємства „Омега-Центр” при укладенні договору субпідряду №9 від 12.05.2004  року, на  виконання  якого  складено   рахунок №29 від  20.05.2004   року та  платіжним дорученням від 20.05.04р. перераховано  кошти  в  розмірі  43 000 грн, між ПП „Омега-Центр” і АТЗТ “Кіровоградська міжобласна спеціальна науково- реставраційна проектно-виробнича  майстерня”   з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, позивачем –ДПА в Кіровоградській області не надано. Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На час виписки ПП „Омега-Центр” податкової накладної № 21 від 20.05.2004 р., рахунку №29  від  20.05.2004  року  і перерахування  43000 грн.  по платіжному документу від 20.05.2004  року  відповідачі, як юридичні особи були включені до ЄДРПОУ. Такими вони і залишились на час розгляду даної господарської справи, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Кіровоградській області від 04.12.2006р.

Данні про притягнення до кримінальної відповідальності  Полякова О.М. по ст. 212 КК України „Ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів” відсутні.

Один лише факт заниження та несплата підприємством податків на протязі певного часу не є доказом  укладення на протязі цього часу всіх угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Такий підхід позивача до оцінки доказів на підтвердження наявності у сторін  або сторони  мети укладання угод, є помилковим та ставить добросовісного набувача майна за угодами, в т.ч. спірним договором,  у залежність від службових осіб підприємств-контрагентів за договорами, які допускають порушення податкового законодавства.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрат з позивача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ст. ст. 58, 207, 208 ГК України, ст. ст. 69 –71, 72, 86, 122, 158 –163 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Сторони мають право оскаржити   в  апеляційному  порядку постанову в   порядку і строки  відповідно до ст.   186 Кодексу адміністративного судочинства  України.  Про  апеляційне  оскарження   рішення   суду     першої  інстанції спочатку   подається заява. Обґрунтування мотивів   оскарження і вимоги до суду апеляційної  інстанції викладаються в   апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та  апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через   суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної  скарги одночасно надсилається особою,   яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне     оскарження   постанови  суду   першої   інстанції  подається  протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному  обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня   складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути  подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,   якщо скарга  подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи    апеляційна скарга, подані після закінчення  строків,   встановлених       цією   статтею,   залишаються   без   розгляду,   якщо   суд   апеляційної   інстанції  за  заявою   особи,   яка  їх   подала,   не   знайде   підстав  для  поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова   набирає   законної   сили   відповідно   до   ст.   254   Кодексу   адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,   встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений цим Кодексом, постанова  суду  першої  інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо  його  не  скасовано,   набирає  законної сили   після   закінчення  апеляційного розгляду   справи.   Якщо   строк   апеляційного   оскарження   буде   поновлено,   то  вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова виготовлена в повному обсязі    29   січня   2007 року.

Суддя

Ю. І. Хилько