ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.

№ 15/393-ПД

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого

Овечкіна  В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за  участю
представників  сторін:

позивача

- ОСОБА_1,

відповідача

- не з'явився,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

приватного підприємця ОСОБА_2

на  постанову

від 15.03.2005 Запорізького
апеляційного господарського суду

у справі

№15/393-пд

за позовом

приватного підприємця ОСОБА_2

до
про

Херсонської міської ради
зобов'язання внести зміни до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 19.01.2005 (суддя Задорожна Н.О.), залишеним без змін
постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 15.03.2005 (судді:
Антонік С.Г., Юхименко О.В., Яценко О.М.), в позові відмовлено з мотивів
недоведеності порушення Херсонською міською радою права користування позивача
земельною ділянкою та відсутності передбачених ст.651 ЦК України підстав для
зміни умов договору оренди від 22.07.2003.

Приватний підприємець ОСОБА_2 в
поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти
постанову про задоволення позову, оскільки вважає, що договір оренди не було
розірвано або визнано недійсним у встановленому порядку, а згідно зі ст.33
Закону України “Про оренду землі” та п.п.2.2 договору орендар має переважне
право перед третіми особами на поновлення договору на новий строк. Скаржник
також вказує на те, що саме порушення прав орендаря зі сторони орендодавця зумовило
приватного підприємця звернутися за захистом до суду (рішення господарського
суду Херсонської області від 30.07.2004 у справі №10/276-О), а також надання
цієї земельної ділянки іншому орендареві з ігноруванням умов договору НОМЕР_1
щодо переважного права на продовження договору на новий строк.

Колегія суддів, перевіривши
фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення і правильності
юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення
присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова
-скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду
Херсонської області з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувані рішення та
постанову суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено
та судом не встановлено порушення Херсонською міською радою права позивача на
користування земельною ділянкою, яке (порушення) згідно зі ст.651 УК України
могло би бути підставою для зміни договору оренди земельної ділянки від
22.07.2003.

Проте, колегія не може погодитися з
висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на
що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено судом першої
інстанції, рішенням господарського суду
Херсонської області від 30.07.2004 у справі № 10/276-0, яке набрало
законної сили, визнано недійсним рішення Херсонської міської ради від 28.05.2004
НОМЕР_2 в частині визнання недійсним укладеного з приватним підприємцем ОСОБА_2
договору оренди від 22.07.2003 та в частині надання займаної позивачем
земельної ділянки площею 16 кв.м. іншому орендарю - ТОВ “РНТ “Кристал”.

Зазначеним рішенням у справі
№10/276-0 за участю сторін договору встановлено факти прийняття орендодавцем
рішення про передачу використовуваної приватним підприємцем ОСОБА_2 земельної
ділянки іншому орендарю під час дії договору оренди від 22.07.2003, який не
припинив чинності, не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому
порядку. Вказані факти, які в силу вимог ч.2 ст.35 ГПК України не підлягають
доведенню при вирішенні даного спору, свідчать про вчинення орендодавцем дій,
спрямованих на істотне порушення умов договору оренди від 22.07.2003, внаслідок
чого орендар неправомірно позбавлявся права користування наданою земельною
ділянкою. Зазначене порушення Херсонською міською радою законних прав орендаря
було усунуто лише в судовому порядку.

Судами не враховано, що згідно
п.3.1 договору оренди орендодавець зобов'язаний не втручатися у господарську
діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов
цього договору.

За таких обставин, передчасними
визнаються висновки суду про недоведеність істотного порушення відповідачем
умов договору оренди від 22.07.2003 та прав орендаря (позивача), які виникли на
підставі вказаного договору.

Окрім того, норма ч.3 ст.33 Закону
України “Про оренду землі” передбачає обов'язковість пролонгації договору
оренди земельної ділянки (поновлення на той самий строк і на тих самих умовах)
в разі відсутності письмових заперечень орендодавця (у формі
листа-повідомлення) протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Судами не досліджувалися питання
наявності чи відсутності пролонгації договору оренди від 22.07.2003 на момент
вирішення спору (листопад 2004р. -березень 2005р.), так як встановлено лише
факт останньої пролонгації -до 22.10.2004р.  Однак, з'ясування цих обставин має істотне
значення для правильного вирішення спору, оскільки із заявою про внесення змін
до договору в частині строку його дії позивач звернувся до господарського
суду  19.11.2004р.   шляхом зміни первісного предмета позову
(а.с.40), а чинне цивільне законодавство чітко передбачає можливість внесення
змін до діючого договору, який не припинився у встановленому порядку. Згідно з
абзацом 2 ч.1 ст.31 Закону України “Про оренду землі” однією з підстав
припинення договору оренди землі є закінчення строку, на який його було
укладено.

В зв'язку з цим касаційна інстанція
вважає за необхідне на підставі ст.11112 ГПК доручити суду першої
інстанції при новому розгляді справи з достовірністю встановити наявність чи
відсутність направлення орендодавцем протягом 22.10-22.11.2004р. та протягом
22.01-22.02.2005р. письмових заперечень проти продовження дії договору оренди
від 22.07.2003 та за наслідками цього вирішити питання про наявність чи
відсутність передбачених п.11 ч.1 ст.80 ГПК України підстав для
припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Зазначеним обставинам, які
безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та
апеляційної інстанції всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального
кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних
вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна
інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального
кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам
справи, в зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування інших обставин, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської
області від 19.01.2005 та постанову Запорізького апеляційного господарського
суду від 15.03.2005 у справі №15/393-пд скасувати з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду Херсонської області.

Головуючий, суддя                                                                           В.Овечкін

Судді :
Є.Чернов

В. Цвігун