ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.                                                          Справа №  12/474

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Ляхевич А.А.

суддів:                                                                        Вечірка І.О

Майора Г.І.

при секретарі                                                            Воробйовій Т.А. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Войтович С.К. - доручення №609 від 22.12.2006 р.,

відвідповідача: не з'явився,

від прокуратури: Сидоренко О.П. - старший прокурор відділу прокуратури Житомирської області (посвідчення №45 від 27.05.2004 р.),

розглянувши апеляційне подання заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі  Житомирського  міжрайонного  управління водного господарства, м. Житомир

на ухвалу господарського суду Житомирської області

від "09" жовтня 2006 р. у справі №  12/474 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Прокурора Житомирського району в інтересах держави в особі Житомирського  міжрайонного  управління водного господарства, м. Житомир

до Товариства  з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр", смт. Черняхів

про стягнення 1350, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 09.10.2006 р. за №12/474 господарський суд Житомирської області повернув без розгляду матеріали за позовом Прокурора Житомирського району в інтересах держави в особі Житомирського міжрайонного управління водного господарства, м.Житомир.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирського міжрайонного управління водного господарства звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційним поданням, в якому просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права.

Апеляційне подання мотивоване, зокрема, наступним:

- в позовній заяві прокурор самостійно визначив, у відповідності до вимог ст.2 ГПК України, що порушення інтересів держави в даному випадку, полягає в тому, що несплата боргу перед позивачем спричиняє несвоєчасну сплату останнім платежів до державного бюджету, ускладнює виплату заробітної плати працівникам, порушує фінансову дисципліну, а також обгрунтував необхідність захисту зазначених інтересів. Прокурор також вказав огран, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Житомирське міжрайонне управління водного господарства;

- згідно Указу Президента України "Про систему центральних органів виконавчої влади" та Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади", до органів виконавчої влади належать, в тому числі, й управління. Крім того, згідно з Положенням про Житомирське міжрайонне управління водного господарства, затвердженим Державним комітетом України по водному господарству 01.04.2005 р., управлінню надані повноваження щодо проведення перевірок додержання суб'єктами господарювання вимог водного законодавства, складання та розгляду справ про адмінправопорушення, видачі спільних нормативних актів з місцевими органами виконавчої влади, огранами місцевого самоврядування; контролю за дотриманням установлених режимів роботи водогосподарських систем і каналів, достовірністю державного обліку водокористування тощо. Зазначене свідчить про те, що позивач є органом, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах в Житомирській області, спрямованих на захист інтересів держави, а отже, виступає як орган державної влади, упоноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В засіданні суду прокурор підтримав доводи апеляційного подання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати позовну заяву на розгляд господарського суду Житомирської області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційне подання в повному обсязі та просить скасувати ухвалу господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідач відзиву на апеляційне подання не подав, свого представника в судове засідання не направив, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить реєстр рекомендованої кореспонденції Житомирського апеляційного господарського суду від 30.10.2006 р.

Неявка в судове засідання представника відповідача не є перешкодою для розгляду апеляційного подання по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, перевіривши в повному обсязі законність оскаржуваної ухвали, обговоривши доводи апеляцінйого подання, дослідивши матеріали справи, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційне подання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Виносячи ухвалу про повернення позовної заяви від 09.10.2006 р.,  господарський суд Жи томирської області послався на положення п.п. 1 та 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Застосування вказаних норм процесуального права слід визнати помилковим.

Згідно ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позива ча або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказа но.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України поклада ється представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, ви значених законом.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про прокуратуру" обсяг і межі пов новажень прокурора, який бере участь у судовому процесі, визначаються вказа ним Законом та процесуальним законодавством України. Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" визначені засади представництва прокуратурою ін тересів держави в суді, яке полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за по зовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарсько го суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту (ч. 2 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.99р. №3рп99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Згідно п.2 резолютивної частини цього рішення під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як передбачено п.5 мотивувальної частини зазначеного рішення, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора і на підставі частини першої статті 21 Арбітражного процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно із ст.22 ГПК України.

Предметом позову у даній справі, який подано прокурором Житомирського району, є стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 1350,00 грн. згідно договору від 30.07.2003 р. про надання в строкове користування відповідачу верстака К-400.

Звертаючись з позовом до суду, прокурор зазначив у заяві як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Житомирське міжрайонне  управління водного господарства.

Відповідно до наказу Державного комітету України по водному господарству від 10.12.2004 р., Житомирське управління осушувальних систем перейменоване в Житомирське управління водного господарства.

Так, згідно п.1.1. Положення про Житомирське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Держводжгоспу України від 01.04.2005 р., управління є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління Державного комітету  України по водному господарству.

На управління покладено функції по здійсненню діяльності, в межах повноважень, на території Житомирського, Черняхівського та Чуднівського районів Житомирської області, спрямованої на експлуатацію меліоративних систем та відповідальность за стан організації експлуатаційно-ремонтних робіт, використання і регулювання водних ресурсів.

Місцевий господарський суд помилково не звернув на зазначене уваги, як і на те, що Житомирське МУВГ є органом, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

З огляду на зазначені положення законодавчих актів, прокурор у позовній заяві обгрунтував порушення інтересів держави і необхідність їх захисту та правильно визначив орган, який уповноважений здійснювати функції держави в спірних правовідносинах.

За таких обставин, місцевим господарським судом помилково повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду з посиланням на п.1 ч.і ст. 63 ГПК України, оскільки позовна заява підписана із зазначенням посадового становища особою, яка має право підписувати позовні заяви.

Слід також зазанчити, що висновок місцевого господарського суду щодо відсутності доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу суперечить фактичним обставинам справи.

Прокурор надав як доказ відправлення копії позовної заяви касовий чек від 5.10.06 р., виданий відділенням зв'язку.

Згідно ст. 32 ГПК України такий чек є доказом. У випадку виникнення у місцевого господарського суду сумнівів у його достовірності або недостатності такого доказу суд першої інстанції вправі витребувати додаткові докази від прокурора.

З урахуванням викладеного, ухвала господарського суду Житомирської області від 09.10.2006 р. підлягає скасуванню з передачею позовної за яви з доданими до неї документами до суду першої інстанції зі стадії порушення справи у господарському суді.

Керуючись ст.ст.101 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання заступника прокурора Житомирської області вінтересах держави в особі  Житомирського  міжрайонного  управління водного господарства, м. Житомир задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 09 жовтня 2006 р. у справі № 12/474 скасувати.

3. Позовну заяву з доданими до неї матеріалами передати на розгляд  господарського суду Житомирської області.

Головуючий - суддя:                                                              Ляхевич А.А.

судді::

Вечірко І.О

Майор Г.І.

віддрук. 6 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - прокуратурі Житомирської області

5 - прокуратурі Житомирського району

6 - в наряд