ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"25" червня 2007 р.                                                           Справа № 5/94-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ситюка В.Г. при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Херсон

до КП "Міський водоканал" м.Нова Каховка Херсонської області

про  стягнення 26873,55 грн.

за участю представників сторін:

від  позивача: Марченко І.П. - пров.спеціаліст-юрист, дов. у справі,

від  відповідача: Кукурудза О.М. - представник, дов. у справі,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 26873,55 грн.  штрафних санкцій, нарахованих відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" у зв'язку з невиконанням останнім нормативу по створенню робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні позивачем позовні вимоги уточнено та зменшено, просить стягнути з відповідача 17915,70 грн. санкцій за невиконання в 2006 році нормативу по працевлаштуванню інвалідів, з посиланням на подання  відповідачем уточнюючого звіту за 2006 рік, відповідно до якого на підприємстві не створено 2 робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що подано до суду відповідну заяву.

Окрім того доповнено позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 166,47 грн. пені за прострочку сплати штрафних санкцій, про що подано до суду відповідну заяву.

Клопотання позивача щодо зменшення позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України є правом позивача, а тому у зв"язку з поданням позивачем відповідної заяви, позовні вимоги розглядаються судом в сумі 17915,70 грн.

Клопотання позивача щодо доповнення позовних вимог та стягнення пені за прострочку сплати штрафних санкцій судом не може бути задоволено і відхиляється, оскільки відповідно до ст. 51 КАС України, позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду. Клопотання ж позивача про збільшення суми позовних вимог і стягнення пені є доповненням до позову, а не збільшенням позовних вимог та є новою позовною вимогою, яка не була заявлена при зверненні до суду з позовом і заявлена з інших підстав та містить окремий предмет спору та може бути предметом розгляду окремого провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнає з посиланням на відсутність обов'язку підприємства по працевлаштуванню інвалідів, надання на протязі року інформації до служби зайнятості та органів соціального захисту населення про потребу в інвалідах, створення 10 робочих місць для працевлаштування інвалідів та їх атестацію, не прийняття відповідними органами - центром зайнятості та управлінням соціального захисту населення заходів щодо працевлаштування інвалідів на підприємстві. Також повідомлено про працевлаштування на кінець року на підприємстві 13 інвалідів.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" в редакції Закону чинній на час спірних правовідносин, для підприємств, установ і організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового штату за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи,  організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві,  установі,  організації, у тому числі підприємстві, організації, громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації, громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 цього Закону, адміністративно-господарські санкції розраховуються і сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями, громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в ч. 1 цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи - державної статистичної звітності - форма              № 10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" наданої відповідачем до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 19.06.07р., середньооблікової кількості інвалідів за 2006 рік, таблиці роботи інвалідів на КП "Міський водоканал" за 2006 рік, відповідачем встановлений Законом норматив по працевлаштуванню інвалідів не виконано, при середньообліковій кількості штатних працівників 242 особи та нормативі робочих місць для працевлаштування інвалідів - 10 осіб інвалідів (242 х 4%  = 9,68% =10 місць), на підприємстві фактично працювало 8 осіб.

Сума санкцій за невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів, встановленого ст. 19  Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідно до ст. 20 цього Закону, визначена позивачем виходячи з середньої річної заробітної плати на підприємстві за кожне робоче місце  не зайняте інвалідом і становить 17915,70 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 вищевказаного Закону та п. 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70  від 31.01.07р. ( постанова Кабінету Міністрів України № 1776 від 28.12.01р.), штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Відповідачем штрафні санкції в добровільному порядку  не сплачено і доказів їх сплати до суду не подано.

За таких обставин позовні вимоги цілком обґрунтовані і підлягають задоволенню.

При цьому посилання відповідача на прийняття та виконання всіх належних заходів щодо працевлаштування інвалідів, відсутність обов'язку по працевлаштуванню інвалідів та невиконання державними органами, зазначеними в ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" обов'язків по працевлаштуванню інвалідів, судом не приймаються до уваги, оскільки ч. 3 ст. 19 цього Закону передбачає саме обов'язок підприємства, установи, організації по самостійному працевлаштуванню інвалідів у рахунок нормативів робочих місць і виконанням нормативу робочих місць згідно ч. 5 цієї статті, вважається саме працевлаштування підприємством, установою та організацією інвалідів. За вказаних умов, ненаправлення на підприємство центром зайнятості чи органом соціального захисту інвалідів для працевлаштування, не звільняє саме підприємство від виконання встановленого нормативу. Більш того Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не пов'язує застосування штрафних санкцій з будь-якими іншими обставинами, що перешкоджають працевлаштуванню інвалідів, оскільки вказана відповідальність за своєю природою є альтернативним зобов'язанням.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", ст. ст. 87, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з комунального підприємства "Міський водоканал" Херсонська область м.Нова Каховка вул.Електромашинобудівників, 3, код ЄДРПОУ № 33218122 на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Херсон пров. 40 років Жовтня, 5-А, код ЄДРПОУ № 14125171 - 17915 (сімнадцять тисяч дев"ятсот п"ятнадцять) грн. 70 коп. адміністративно-господарських санкцій.

3.Роз"яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                    В.Г. Ситюк