ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
Справа № 7/66-3/123

за позовом  АТ "Український інноваційний банк" , вул.Смирнова-Ласточкіна, 10а м.Київ в особі  Івано - Франківської філії  вул. Незалежності, 46, м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача  1.ТзОВ "Карпатигазмаш", вул.Хмельницького,2 м.Коломия Івано-Франківська область, 78200

2.Агропромислова фірма "Галичина"   вул.Крип'якевича, 54, м.Коломия, Івано-Франківська область,78200

про стягнення 136914 грн 29 коп

Cуддя  Фрич Марія Миколаївна

При секретарі   Толочко Інна Валеріївна

Представники:

Від позивача: Демчук Раїса Висилівна - в. о. начальника кредитного відділу, (довіреність № 04/93 від 06.02.2007 року)

Від позивача:  Совтус Ірина Василівна - юрисконсульт, (довіреність № 230 від 26.10.2006 року)

Від відповідача:  Наливайко Сергій Ярославович - представник, (довіреність від 23.10.2006 року)

Від відповідача:  Созоник Вадим Васильович - предстаник, (довіреність від 02.10.2006 року)

:  Пилипонько Л.П.-представник АТ"Укрінбанк", (довіреність № 04/374 від 23.05.06

СУТЬ СПОРУ:  позивачем пред'явлено позов про стягнення солідарно 136914 грн 29 коп заборгованості згідно договору поруки від 16.11.2004р та кредитної угоди №200136 від 26.12.2001р.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2007р, скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.10.2006р та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2006р у справі №7/66 та справу передано на новий розгляд.

Суд, розглянувши матеріали справи, з урахуванням вимог постанови Вищого господарського суду України, які є для суду обовязковими, заслухавши представників сторін, керуючись вимогами  діючого законодавства, встановив:

26 грудня 2001р між Івано-Франківською філією АТ "Укрімбанк" в особі директора Ляховича Володимира Дмитровича, що діяв на підставі Статуту та доручення №62 від 09.02.2001р,  надалі іменується БАНК та АПФ "Галичина", надалі іменується ПОЗИЧАЛЬНИК в особі директора Савюка Ростислава Маркіяновича, що діяв на підставі Статуту уклали кредитну угоду №200134, та Додаткові Угоди №1 від 30.04.2002р, №2 від 25.12.2002р та №3 від 20.10.2003р.

Відповідно до п.3.1, 3.4, 3.5.1, 3.5.2 розділу 3 та п.7.1 розділу 7 Кредитної угоди №200136 від 26.12.01р та з урахуванням змін внесеними додатковими   угодами №1 від 30.04.2002р, №2 від 25.12.2002р та №3 від 20.10.2003р., в яких передбачено, що:

-  Банк надав Позичальнику кредит з лімітом заборгованості 80000 доларів США на термін з 26.12.2001р до 30.06.2003р;

- Позичальник зобов'язувався погасити кредит в строк до 30..06.2003р;

- Позичальник сплачує Банку відсотки у розмірі 16% річних, які нараховуються за період наявності позикової заборгованості по обліку Банку. Такі відсотки нараховуються за фактичну кількість днів Періоду нарахування Відсотків на основі банківського року ( 365(366)  днів) і підлягають сплаті на Дату Платежів по Відсотках за Кредитом, зазначені в статті I цієї угоди, в доларах США на рахунок, вказаний в п.3.8 в період з 01-го числа по 10-те число кожного наступного місяця

- У разі порушення строків сплати Кредиту та відсотків за Кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму несвоєчасно сплачених Кредиту та відсотків за Кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів в розмірі 0,2% від суми боргу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

- Угода залишається чинною до дати повної сплати Позичальником заборгованості за Позикою, та інших платежів за цією Позикою відповідно до умов цієї Угоди.

Позичальник належним чином не виконував своїх зобов'язань та в забезпечення виконання свого зобов'язання по кредитній угоді залучив поручителя, відповідно 16.11.2004р ТзОВ "Карпатигазмаш" ( далі іменується Поручитель) в особі Генерального директора Юзевича Богдана Івановича, що діяв на підставі Статуту,  з одного боку та Івано-Франківською філєю АТ "Укрінбанк" ( надалі іменується "Кредитор") в особі Директора Ляховича Володимира Дмитровича, що діяв на підставі Положення про філію та довіреності з другого боку та Агропромислової фірми "Галичина"( надалі іменується "Боржник") в особі Директора Савюка Ростислава Маркіяновича що діяв на підставі Статуту з другого боку було укладено Договір Поруки.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору поруки, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Поручитель зобов'язався з 01.01.2005р відповідати перед Кредитором за виконання Боржником його зобов'язань за кредитним договором (угодою)  №200136 від 26.12.2001р, укладеним між Кредитором і Боржником (надалі іменується "Основний договір), у випадку невиконання чи неналежного виконання до 31.12.2004р Боржником названих зобов'язань.

Згідно ст.2 Договору поруки, Поручитель відповідає за сплату Боржником основного боргу, відсотків за сплату неустойки, за відшкодування збитків; Поручитель відповідає перед Кредитором всім належним йому майном і всіма належними йому грошовими коштами.

Відповідно до п.3.1 ст.3 Договору поруки,  у   випадку невиконання зобов'язання Поручитель і боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники при цьому Кредитор вправі вимагати виконання зобов'язання як від усіх боржників, так і від кожного з них окремо, при чому як цілком, так і в частині боргу.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі належним чином не виконували умови  кредитної угод, додаткових угод  та договору поруки, також будь-яких доказів, які свідчили б про протилежне ні суду, ні позивачу не надав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 20.03.2006р в сумі 136914 грн. 29 коп. в т.ч.  52532 грн 16 коп  відсотків по кредиту, 64764 грн 35 коп пені за простроченим кредитом, 18724 грн 74 коп пені за прострочення відсотків та 893 грн 05 коп комісії на купівлю нарахованих процентів ( 210 грн 13 коп- 0,4% на купівлю валюти та 682 грн 92 коп-  1,3% в пенсійний фонд), що і є предметом позову.

Щодо стягнення  відсотків по кредиту,  в сумі 52532 грн 16 коп   суд прийшов до висновку, про наступне.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст.  526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із пояснень представника позивача та розрахунку боргу до кредитної угоди станом на 20.03.06р за  позичальником утворилась заборгованість  в сумі 52532 грн 16 коп  відсотків по кредиту за період з 08.04.2005р по 28.02.2006р, що нараховано відповідно до п 3.5.1 кредитної угоди ( позичальник сплачує Банку відсотки у розмірі 165 річних, які нараховуються за період наявності позикової заборгованості по обліку Банку.)

За таких обставин, враховуючи наведене, беручи до уваги доводи позивача, неподання відповідачем доказів у спростування доводів позивача, доказів належного виконання зобов'язань, відсутність доказів погашення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення  52532 грн. 16 коп.  відсотків по кредиту, та наявність підстав для їх задоволення.

Щодо стягнення  18724 грн 74 коп пені за прострочення відсотків та 64764 грн 35 коп пені за простроченим кредитом,   суд прийшов до наступного висновку .

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано. Дане положення застосовується судом в силу ст.58 Конституції України, пункту 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність Позачальника. Згідно пункту 3.5.2. Договору „У разі порушення строків сплати Кредиту та відсотків за Кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму несвоєчасно сплачених Кредиту та відсотків за Кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів в розмірі 0,2% від суми боргу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України".

На виконання умов Договору  позичальнику позивачем нарахована пеня за прострочення відсотків  в сумі 18724 грн 74 коп та  пеня за простроченим кредитом   в сумі 64764 грн 35 коп  за періоди з 08.04.2005р по 20.03.2006р.

Суд розглянувши матеріли справи, беручи до уваги доводи позивача, неподання відповідачем доказів у спростування доводів позивача, доказів належного виконання зобов'язань, суд приходить до висновку, що із  18724 грн 74 коп пені за прострочення відсотків підлягає стягненню тільки сума 1268 грн 76 коп, оскільки така нарахована відповідно до вимог діючого законодавства.

В частині стягнення  решти суми: 17455 грн 98 коп пені за прострочення відсотків, суд відмовляє в позові, як неправомірно застосованих в супереч чинному законодавству.

Щодо стягнення  64764 грн. 35 коп. пені за простроченим кредитом,  суд  вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної суми в зв'язку з тим що термін виконання зобов'язання по кредиту встановлений  30.06.03р, а нарахування штрафних  санкцій  припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано, таким чином за період, який просить стягувати пеню позивач, діючим законодавством нарахування пені не передбачено.

Щодо стягнення 893 грн 05 коп комісії на купівлю нарахованих процентів ( 210 грн 13 коп- 0,4% на купівлю валюти та 682 грн 92 коп-  1,3% в пенсійний фонд),  то вимоги позивача підлягають відхиленню оскільки, суду не подано доказів фактично понесених витрат та не наведено правових підстав для такого стягнення. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у відповідності з ст.49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з ТзОВ "Карпатигазмаш", вул.Хмельницького,2  м.Коломия Івано-Франківська область( код 31603641) та Агропромислової фірми "Галичина", вул.Крип'якевича, 54, м.Коломия, Івано-Франківська область ( код 20541152) на користь АТ "Укрінбанк" , вул.Смирнова-Ласточкіна, 10а м.Київ в особі  Івано - Франківської філії, вул. Незалежності, 46, м.Івано-Франківськ 52532 грн. 16 коп відсотків по кредиту, 1268 грн 76 коп  пені за прострочення відсотків,  102 грн  державного мита ,  118грн витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу

видати накази.

В частині стягнення 64764 грн 35 коп пені за простроченим кредитом та , 17455 грн 98 коп пені за прострочення відсотків та  893 грн 05 коп комісії на купівлю нарахованих процентів відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

рішення підписане 05.07.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Жураківська Мар'яна Ігорівна