ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.07 р.                                                                             Справа № 34/67а

14 год. 25 хв. місто Донецьк, вулиця Артема, 157

зал судових засідань - кабінет № 212

Господарський суд Донецької області  у складі судді Кододової О.В.

при  секретарі судового засідання Тараненко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою

Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк

до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 24 липня 2006 року.

За участю

представників сторін:

від позивача: Анохіна Т.І. (за довіреністю)

від відповідача: Чернега І.М. (за довіреністю)

Заявлено позов Обласним комунальним підприємством “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 24 липня 2006 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставне застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість за жовтень 2004 року відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року№ 2181-ІІІ . Доводить відсутність складу правопорушення, визначеного зазначеною нормою, а саме відсутність об’єкту обчислення штрафу внаслідок того, що надання уточнюючого розрахунку за жовтень 2004 року збільшило узгоджену суму податкових зобов’язань, і не посвідчує факт їх сплати.

Відповідач у запереченнях від 05 березня 2007року (вхід.№02-41/9078) зазначає, що  застосування штрафних (фінансових) санкцій обумовлено порушенням позивачем граничних термінів сплати податку на додану вартість за жовтень 2004 року в порушення норм підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” та підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Зазначене порушення встановлено ним при здійсненні перевірки своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Вислухавши у судовому засіданні представників позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Обласне комунальне підприємство “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Донецької міської ради 23 лютого 2001 року,  включене до ЄДРПОУ за номером 03337119 , перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, є платником податку на додану вартість, свідоцтво № 07282047 .

Відповідачем проведено перевірку своєчасності сплати податкового зобов’язання з ПДВ, результати якої відображені у акті № 580/15-3/03337119 від 19.07.2006року. Перевіркою встановлено порушення пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ  (надалі Закон №2181) при терміну сплати 24.04.2005року по декларації  з податку на додану вартість за уточнюючим розрахунком 04.2005р.  п/д 1975 надано до установи банку 24.10.2005р. на суму 502000грн. з порушенням граничного терміну сплати суми узгодженого податкового зобов’язання на 183дні.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.07.2006року щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за затримку на 183 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 502000,00грн.

Правовою підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення визначені норми підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 вищезазначеного Закону, згідно якого у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Факт надання позивачем до податкового органу податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2004 року , якою визначена сума податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за підсумками поточного звітного періоду, і яка дорівнює 168920 грн. відповідно до рядка 20, не заперечується сторонами.

Також не заперечується факт надання уточнюючого розрахунку №32152 - 22 квітня 2005року податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2004 року. Згідно зазначеного розрахунку визначена сума, яка підлягає додатковій сплаті до бюджету складає 502000 грн., уточнена сума звітного періоду, у якому виявлена помилка, яка підлягає сплаті до бюджету дорівнює 670920 грн. відповідно до рядка 6.1 . Позивач у зв’язку із самостійним виправленням помилки у рядку 12 уточнюючого розрахунку нарахував штрафну санкцію у розмірі 25100грн.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №2181 податкове зобов'язання, самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.  Зазначене податкове   зобов'язання  не  може  бути  оскаржене платником  податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у  майбутніх  податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону)  платник  податків  самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Тобто позивач скористався своїм правом і у квітні 2005року збільшив податкові зобов’язання з податку на додану вартість за жовтень 2004року

Граничний термін сплати визначених позивачем податкових зобов’язань за зазначеною податковою декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2004 року є 30 листопада 2004 року, що не заперечується сторонами.

Проблемою даного спору є наявність або відсутність об’єкту застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкових зобов’язань, визначених  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно пункту 1.2 статті 1 зазначеного Закону податкове зобов’язання – зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 цього Закону податковий борг (недоїмка) –податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Строки погашення податкових зобов'язань встановлені п. 5.3 ст. 5 Закону 2181. Підпункт 5.3.1 цього пункту встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно п.п. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  податковим періодом для позивача визначений календарний місяць.

Відповідно до абз. “а” п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону 2181 податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону у разі коли платник податків не  сплачує  узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів,  наступних за останнім днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання, - у  розмірі  десяти  відсотків  погашеної  суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Уточнюючим розрахунком від 22 квітня 2005 року, який наданий відповідно до абзацу 2 пункту 5.1 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” збільшена сума узгоджених податкових зобов’язань за жовтень 2004року  на 502000 грн.

Таким чином, позивач  збільшив податкові зобов’язання за жовтень 2004року  у квітні 2005року .

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач сплатив податкові зобов’язання у розмірі 670920грн. по декларації за жовтень 2004 року  платіжним дорученням №242 - 20 жовтня 2005 року призначенням платежу якого зазначено  “заборгованість по ПДВ станом на 01.01.2005р. згідно протоколу-погодження 05/2 від 11.10.2005р. ...”.

Тобто відповідачем правомірно зроблений висновок про порушення позивачем граничного терміну сплати  суми узгодженого податкового зобов’язання  на 183 дні та застосовані штрафні санкції у розмірі 251000грн.

Суд розглядає спір із застосуванням Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ).

Суд вважає, що позовні вимоги по заявленим позивачем підставам задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Основними засадами судочинства відповідно до ст. 129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна  сторона  повинна  довести  ті обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Одним із принципів ( п.4 ст.7 КАСУ) адміністративного судочинства є  змагальність    сторін,    диспозитивність   та   офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Згідно до п.1ст.11 КАСУ розгляд  і  вирішення  справ  в адміністративних   судах здійснюються  на  засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними  суду  своїх  доказів  і   у   доведенні   перед   судом   їх переконливості.

Пункт 2 ст.11 КАСУ передбачає, що суд  розглядає  адміністративні  справи  не  інакше  як за позовною заявою,  поданою відповідно до цього Кодексу,  і не  може виходити  за межі позовних вимог.  Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,  якщо це необхідно для повного захисту  прав, свобод  та  інтересів сторін чи третіх осіб,  про захист яких вони просять.

Відповідно до п.4 ст.70 КАСУ обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже граничним строком сплати податкових зобов’язань з позивача ПДВ вважається 30-й день після останнього календарного дня звітного (податкового) місяця, а для жовтня 2004року це 30.11.2004року. Позивач занизив податкові зобов,язання за жовтень 2004року на суму 502000 грн., які фактично сплатив платіжним дорученням №243 від 20.10.2005року при погашенні заборгованості з ПДВ станом на 01.01.2005року на загальну суму 3 585 039,00грн.

Позивачем не надано жодного документу який підтверджував би факт погашення податкового боргу за жовтень 2004 року іншим документом. Тобто,  суд вважає, що коли уточнюючий розрахунок подано, а зазначені в ньому суми недоплати до того так і не було сплачено позивачем, така їх несплата вважатиметься податковим боргом і має погашатися з нарахуванням пені та штрафних санкцій у порядку, установленому статтями 16 і 17 Закону № 2181.

Матеріалами справи доведено порушення позивачем сплати суми узгодженого податкового зобов’язання та правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій на загальну суму 251000грн. Відтак вимоги позивача про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення №/0 від 24 липня 2006 року задоволенню не підлягають.

Судові витрати покласти на позивача

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частина постанови у судовому засіданні 14 травня 2007 року в присутності представників сторін.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись Законом України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ,   Законом України “Про податок на додану вартість”  ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,         69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктом 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомун- енерго” м.Донецьк до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 24 липня 2006року відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 21.05.2007року.

Суддя