СУД
ПОСТАНОВА

03.04.07р.

Справа № А23/52

За позовом  Західно-Донбаської об'єднаної державної
податкової інспекції, м. Павлоград, Дніпропетровської області

до  відповідач-1: Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Павлоград, Дніпропетровської області

відповідач-2: Приватного
підприємства "УкрАзовДон", м. Донецьк

про
стягнення 2916,00 грн.

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Мельник В.В. - головдержподатінспектор, дов. від 15.01.07,
№564/10

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не
з"явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про
визнання недійсною усної угоди (правочину), укладеної 19.12.02 між Суб'єктом
підприємницької діяльності- фізичною особою ОСОБА_1 та Приватним підприємством
"УкрАзовДон"; стягнення з Приватного підприємства
"УкрАзовДон" на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 грошових коштів за отриманий товар у розмірі 2916,00
грн.; стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
на користь державного бюджету грошових коштів розмірі 2916,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач-2 створений без наміру здійснення підприємницької діяльності, рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Донецька від 22.07.02 визнані недійними
засновницькі документи відповідача-2. Відповідач-2 податкову звітність до ДПІ
не подає, за юридичною адресою не знаходиться. Згідно акту НОМЕР_1 від 25.09.03
анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість.

Вищенаведені доводи є доказами
умислу ПП "УкрАзовДон", направленого на безпідставне отримання
прибутків (доходу) та ухилення від сплати податків, обов'язкових платежів до
бюджету та державних цільових фондів від результатів своєї діяльності.

Відповідач-1 проти позову
заперечує, посилається на те, що факт визнання установчих документів
відповідача-2 недійними не є підтвердженням протиправного умислу, в матеріалах
справи відсутні докази того, що особа, якою підписана оскаржувана угода, не
мала повноважень на її підписання і діяла з протиправним умислом. Неподання
звітності та несплата податків не є свідченням умислу на протиправність угоди.

Крім того, позивачем пропущений
строк позовної давності.

12.02.07 відповідач-1 заявив
письмове клопотання про залишення поданих позивачем доказів без уваги, як
неналежних. Суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню за
відсутності доказів в підтвердження неналежності поданих позивачем доказів. В
порядку ст. 86 КАС України докази досліджуються
судом в їх сукупності.

Відповідач-2 відзив на позовну
заяву не надав.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом
належним чином, про що свідчить, зокрема підпис представника відповідача-1 на
повістці. Причини неявки представника відповідача-1 в судове засідання суду
не  відомі.

Про час і місце судового засідання
відповідач-2 повідомлений судом за юридичною адресою, зазначеної в довідці
Головного управління статистики у Донецькій області про включення відповідача-2
до Єдиного державного  реєстру
підприємств та організацій України.

У відповідності із ст. 93
Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем
її державної реєстрації.

До початку судового засідання заяви
та клопотання від сторін не надходили.

Нез'явлення представників
відповідачів у судове засідання за викладених обставин не перешкоджає розгляду
справи по суті. Розгляд справи відбувається за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В  :

На підставі накладної НОМЕР_2від
19.12.02 (податкова накладна НОМЕР_2 від 19.12.02) Приватне підприємство
"УкрАзовДон" (відповідач-2) поставило суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичної особі ОСОБА_1. - відповідачу-1 -товар папір на загальну
суму 2916,00 грн., в т.ч. ПДВ -486,00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового
касового ордеру НОМЕР_3 від 19.12.02 відповідач-1  здійснив оплату зазначеного товару в повному
обсязі -2916,00 грн. готівковими коштами.

Такі дії відповідачів підпадають
під норми діючого на момент виникнення спірних відносин Цивільного кодексу УРСР
(ст.ст. 4, 41, 151, 224 ЦК УРСР) і свідчать про існування між сторонами угоди
купівлі-продажу. Наявність у відповідачів інших правовідносин останніми не
доведена, матеріалами справи не підтверджена.

Як вбачається з наявних в
матеріалах справи документів, отриманий відповідачем-1 товар був в подальшому
реалізований кінцевим споживачам (письмові пояснення відповідача-1 від
02.03.06, акт документальної перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особі ОСОБА_1. від 02.03.06).

Відповідно до ст.49 ЦК УРСР,
діючого на момент укладення спірної угоди,
недійсною є угода, укладена з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, тобто, яка порушує основні принципи існуючого
суспільного ладу.

Відповідно до ст.207 Господарського
кодексу України, діючого під час звернення позивача до суду, може бути визнано
недійсним господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

В даному випадку відповідна мета
визначена позивачем в діях ПП "УкрАзовДон" - відповідача-2.

Приватне підприємство
"УкрАзовДон"  зареєстровано
Ленінською районною радою м. Донецька 08.08.01 на підставі рішення НОМЕР_4, про
що видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності
-юридичної особи.

На момент вирішення спору із
Єдиного Державного Реєстру Підприємств та Організацій України ПП “УкрАзовДон”
не виключено.

14.08.01 відповідач-2 взятий на
облік платника податків, 17.08.01 Приватному підприємству
"УкрАзовДон"  Державною
податковою інспекцією в Ленінському районі м. Донецька видано свідоцтво
платника податку на додану вартість НОМЕР_6.

Рішенням місцевого суду Ленінського
району м. Донецька від 22.07.02, яке набрало законної сили 22.08.02, визнані
недійсними установчі документи ПП "УкрАзовДон" з моменту реєстрації,
а свідоцтво платника податку на додану вартість - з моменту видачі. Вказаним
рішенням встановлено, що реєстрація підприємства відбувалась на підставну особу
без наміру здійснювати підприємницьку діяльність. Згідно пояснень засновника
підприємства ОСОБА_2 він в серпні 2001 року за винагороду підписав документи
від свого імені в якості засновника ПП "УкрАзовДон". Внесків в
установчий фонд підприємства не здійснював, витрати по державній реєстрації
підприємства не ніс. Після державної реєстрації до фінансово-господарської
діяльності не приступав і угод від імені підприємства не здійснював, ніяких
документів в якості директора не підписував та нікого не уповноважував керувати
підприємством.  За місцезнаходженням, яке
вказано в Статуті підприємства, відповідач-2 не знаходиться.

25.09.03 Державною податковою
інспекцією в Ленінському  районі м. Донецька складений акт,
затверджений начальником ДПІ 25.09.03, про анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість ПП "УкрАзовДон".

Згідно довідки ДПІ у
Ленінському  районі м. Донецька від
14.03.07 НОМЕР_5 відповідач-2 у 2002 році податки до бюджету не сплачував.

Разом з цим, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Сам по собі факт визнання в
судовому порядку недійними установчих документів ПП "УкрАзовДон",
анулювання його свідоцтва платника податку на додану вартість не є підставою
для визнання спірної угоди такою, що укладена з метою, суперечною інтересам
держави та суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Як встановлено, на момент укладення
спірної угоди ПП "УкрАзовДон" перебувало в Єдиному державному
реєстрі, дієздатності не позбавлено, особа, яка виступила засновником, не
заперечувала проти факту заснування підприємства на своє ім'я.

Обставини, які б підтверджували
наявність у сторін за оскаржуваним договором, зокрема у ПП
"УкрАзовДон", умислу на укладення цього договору всупереч інтересам
держави та суспільства, зазначеним вище рішенням суду не встановлені.

Також не є свідченням наявності
умислу на укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави та суспільства,
і сам по собі факт неподання звітності та несплата податків оскільки, виходячи
з положень Законів України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", "Про
оподаткування прибутку підприємств", які регулюють взаємовідносини
податкових органів та платників податків, в даному випадку відсутній причинний
зв'язок між взаємовідносинами відповідача-2 як платника податку та його
взаємовідносинами як контрагента за господарським зобов'язанням.

Ухилення від сплати податків після
реалізації укладеної угоди згідно з діючим законодавством України не є
підставою для визнання цієї угоди недійсною, а є підставою для притягнення
винної особи до відповідальності в установленому порядку.

Позивачем не надано належних
доказів на підтвердження того, що факт ухилення від сплати податків посадовими
особами відповідачів встановлений обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили.

У зв'язку з викладеним суд вважає,
що позивач не довів обставин, в чому саме полягала завідомо суперечна інтересам
держави і суспільства мета укладання договору і чи була вона спрямована на
приховування від оподаткування доходів.

Інші докази в підтвердження
наявності умислу у відповідача-2 на укладення оскаржуваної угоди з метою,
суперечною інтересам держави та суспільства, позивачем, в тому числі на вимогу
суду, не подані, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином доводи, наведені
позивачем в обґрунтування своїх вимог, як того вимагає ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України, останнім не доведені, матеріалами справи
не підтверджені, у зв'язку з чим суд вважає, що законні підстави для визнання
оскаржуваного договору недійсним відсутні, вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача-2 на користь відповідача-1 грошових коштів за отриманий товар в
розмірі 2916,00 грн; стягнення з відповідача-1 на користь державного бюджету
грошових коштів в розмірі 2916,00 грн.
також не підлягають задоволенню, оскільки така вимога ґрунтується на
нормах ст.208 Господарського кодексу України, яка передбачає наслідки визнання
господарського зобов'язання недійсним і застосовується лише у випадках визнання
недійсним господарського зобов'язання.

Керуючись ст. 94, ст.ст.
160-163  Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

04.06.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна