ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2007
Справа № А23/379

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого
судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

Суддів:
Сизько І.А., Тищик І.В.,

при
секретарі судового засідання: Чоха Є.О.,

за
участю представників сторін:

відповідача: ОСОБА_1, свідоцтво НОМЕР_1, паспорт
ІНФОРМАЦІЯ_1;

представник
позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська на  постанову господарського суду
Дніпропетровської області  від  22.02.07р.
у справі    № А23/379;

за
позовом  Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська;

до
суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1;

про
стягнення 2 678,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою
господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007 року у справі № А
23/379 за позовом  Державної податкової
інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про  стягнення 2 678,40 грн. в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постанова
мотивована тим, що:

- до
відповідача на підставі акту перевірки НОМЕР_2 застосовані штрафні санкції
відповідно до п.6 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг"; ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва
та торгівлі спиртом етиловим, коньячним та плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами"; п.1 ст.8 Закону України "Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності" за відсутність торгового патенту.
Загальна сума штрафних санкцій, нарахованих відповідачеві, склала 2 678,40
грн., про що позивачем винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3;

- на
думку суду Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, який зазначає
позивач як підставу для звернення стягнення на активи відповідача, не
регулюється порядок застосування фінансових санкцій за порушення встановлених
законодавством правил здійснення господарської діяльності, пов'язаної з
виробництвом, оптовою і роздрібною торгівлею алкогольними напоями, тютюновими
виробами, порядку використання торгового патенту та правил застосування
реєстраторів розрахункових операцій, не застосовуються до фінансових санкцій,
передбачених Законами України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, “Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, “Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності”;

-
крім того позивачем пропущений встановлений діючим законодавством строк для
застосування (стягнення) штрафних санкцій.

Не
погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин справи, просить постанову у справі № А23/379
від 22.02.2007 року скасувати, позовні вимоги задовольнити. Вважає, що
заборгованість відповідача по сплаті штрафних санкцій, визначених відповідно до
Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", “Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, “Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності” є саме заборгованістю перед бюджетом і підлягає
стягненню відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

У
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення господарського суду
законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з
наступного:

Господарським
судом було встановлено, що до відповідача застосовані такі штрафні санкції:

-          відповідно до п.6 ст.17 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 85,00 грн., ст.22
цього ж Закону у розмірі 6,70 грн.;

-          відповідно до ст.17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва та торгівлі спиртом етиловим,
коньячним та плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" у
розмірі 2520,64 грн. з урахуванням вартості партії товару на суму 1260,32 грн.;

-          відповідно до п.1 ст.8 Закону України
"Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" за
відсутність торгового патенту у розмірі 66,06грн.

На
момент вирішення спору нарахована позивачем сума штрафних санкцій не сплачена.

Порядок
стягнення фінансових санкцій, застосованих до відповідача, не регулюється
Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, на який посилається позивач.

Цей
закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,
що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення. При цьому відповідно до п. 1.5 ст. 1 цього
Закону штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних
санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним
правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Фінансові
санкції невірно визначені позивачем як податкове зобов'язання, а підпадають під
визначення адміністративно-господарської санкції, визначеної Господарським
кодексом України.

Відповідно
до вимог статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк
звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів
особи -1 рік, який, якщо не встановлено інакше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач
звернувся до господарського суду з пропуском встановленого діючим
законодавством річного строку з дня, коли дізнався, або міг дізнатись про
порушення свого права. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову
відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія
суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи
скаржника стосовно порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими
.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська  залишити без
задоволення.

Постанову
господарського суду Дніпропетровської області
від  22.02.07р.  у справі
№ А23/379 залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо  до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.В. Тищик