ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2007 р.
№ 15/313-05-8734

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
суддів:
Добролюбової Т.В.
Гоголь Т.Г., Швець В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Акціонерного банку “Банк регіонального розвитку”

постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 15.05.07

у справі
№15/313-05-8734

за позовом
Відкритого акціонерного товариства  “Білгород-Дністровський рибокомбінат”

до

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Акціонерного банку “Банк регіонального розвитку”

Приватне підприємство “Інеко”

про
визнання договору застави недійсним

Касаційна скарга Акціонерного банку “Банк регіонального розвитку” від 08.06.07 №22/1625 (отримана 06.07.07) не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 111  Господарського  процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом  повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні  їх пункти та статті.

Крім того, згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати

питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Проте, з касаційної скарги вбачається, що обґрунтовуючи свої доводи Акціонерний банк “Банк регіонального

розвитку” посилається на невірне застосування судом норм матеріального і процесуального законодавства, що є підставою для скасування судових актів у справі.  При цьому, скаржник фактичного виходить виключно з неправильної оцінки доказів. Зокрема, скаржник вважає, що суд невірно визначив предмет застави, як цілісний майновий комплекс; невірно визначив, що договір підписаний не уповноваженою особою без згоди спостережної ради; помилково неврахував баланс за I півріччя 2003 року. Водночас, Акціонерним банком “Банк регіонального розвитку” наголошено на тому, що позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог.

Однак у касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного господарського суду виключно на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і процесуального права, тобто,  в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи. Тобто, в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили,  що судами при розгляді спору не застосований Закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма Закону.

Зважаючи на те, що у поданій касаційній скарзі посилання на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зводиться до аналізу наявних у справі доказів та встановлених судом обставин справи, наголошується на невідповідність висновків суду обставинам справи,  враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства, касаційна скарга не дає підстав для перевірки постанови у справі в касаційному порядку та підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за приписами частини третьої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статей 53, 110 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 6 частини 1 статті 1113, статтями 1115, 1117  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В  :

Касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.05.07 у справі №15/313-05-8734 повернути скаржникові без розгляду.

Справу №15/313-05-8734 скерувати до господарського суду Одеської області.

Головуючий                                                                   Т.Добролюбова

Судді                                                                             Т.Гоголь

В.Швець