ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.05.07 р.                                                                               Справа № 6/35

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіной Л.Д.

При секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія” м.Луганськ

до відповідача:  Державного підприємства “Торезвуглезбут” м.Торез, Донецької області (правонаступник ДП “Торезантрацит”)

третьої особи ____________________________________________________________________

про стягнення  185 755грн. 98коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Колесніков Ю.О. -  представник по довіреності  №34 від 03.01.2007р.

від відповідача – Іващенко Г.М. - представник по довіреності  №2-04/01-975 від 29.05.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Луганська вугільна компанія” м.Луганськ, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства “Торезвуглезбут” м.Торез, Донецької області основного боргу у сумі             91 845грн. 66коп. за поставлене вугілля кам’яне, пені у сумі 40 246грн. 02коп., 3% річних у сумі 6 771грн. 42коп., інфляційних у сумі 30 005грн. 98коп. відповідно договору поставки №26/п від 08.07.2004р. А також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті послуг адвоката у сумі  16 886грн. 90коп. відповідно договору на надання юридичний послуг №27 від 25.10.2005р., додаткового узгодження до нього №1 та платіжного доручення №804 від 16.01.2007р.  (Усього  185 755грн. 98коп.).

Справа слуханням відкладалася, для представлення сторонами додаткових документів по справі. Такі документи суду були представлені повністю.

27.03.2007р. позивач звернувся до суду з доповненням до позовної заяви вих.№23/03-07, у порядку ст.22 ГПК України, в якому просить стягнути з відповідача основний борг у сумі  91 845грн. 66коп., пеню у сумі 7 669грн. 74коп., 3% річних у сумі 6 771грн. 42коп., інфляційні у сумі 30 005грн. 98коп. та послуги адвоката у сумі 16 886грн. 90коп. (Усього  153 179грн. 70коп.). Суд приймає до уваги дане доповнення та розглядає справу по суті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 01.03.2007р. вих.№2  суму основного боргу в розмірі 91 845грн. 66коп. визнав у повному обсязі, про що свідчить акт звірки розрахунків за липень 2006р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками. Але заперечив проти нарахування пені, 3% річних, інфляційних, а також  витрат пов”язаний з надання адвокатських послуг.

У процесі слухання справи відповідач звернувся до суду з клопотанням відповідно п.6 ст.83 ГПК України про розстрочення виконання рішення по погашенню заборгованості строком на 1 рік. Суд відхиляє дане прохання, оскільки відповідачем не надано ніяких  доказів, які б підтверджували обставини на підставі яких суд повинен розстрочити виконання рішення

Позивач заперечує проти розстрочення виконання рішення по погашенню заборгованості строком на 1 рік.

30 травня 2007р. сторони звернулися до суду з клопотанням здійснити заміну відповідача-Державного підприємства “Торезвуглезбут” м.Торез, Донецької області на  Державне підприємство “Торезантрацит” у зв”язку з реорганізацією. Суд  задовольняє дане клопотання та заміняє первісного відповідача належним відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

встановив:

8 липня 2004р. між Закритим акціонерним товариством “Луганська вугільна компанія” м.Луганськ та Державним підприємством “Торезвуглезбут” м.Торез, Донецької області був укладений договір постачання № 26/п, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов”язання поставити у адресу відповідача вугілля кам”яне енергетичний українського  походження, а відповідач зобов”язався прийняти та оплатити його вартість.

Додатковим узгодженням від 29.05.2007р. до договору поставки №26/п від 08.07.2004р. у зв”язку з реорганізацією ДП “Торезвуглезбут” згідно наказу Мінвуглепрому України №609 від 19.12.2006р. шляхом приєднання до ДП “Торезантрацит”, який є правонаступником усіх прав та обов”язків ДП “Торезвуглезбут”  сторони встановили, що покупцем за договором №26/п від 08.07.2004р. є Державне підприємство “Торезантрацит”.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у  виконання умов договору, станом на 31.07.2004р. відвантажив вугілля за реквізитами зазначеними покупцем-відповідачем по справі на загальну суму 2 371 522грн. 16коп.  У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені суду докази поставки  вугілля, а саме: акти приймання-передавання вугілля, квитанції про приймання вантажу, посвідчення якості вугілля та акт звірки розрахунків за липень 2006р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками  і переконав суд у факті відвантаження вугілля  у адресу Державного підприємства “Торезвуглезбут” м.Торез.

У процесі слуханням справи відповідач повідомив суд, що згідно наказу Міністерства вугільної промисловості України №609 від 19.12.2006р. Про реорганізацію державних підприємств із збуту вугільної продукції, наказу ДП “Торезвуглезбут” №1 від 05.01.2007р. “Про реорганізацію ДП “Торезвуглезбут” №6 від 10.01.2007р., наказу №71 від 05.04.2007р., ДП “Торезвуглезбут” припинив діяльність державного підприємства шляхом реорганізації-приєднання до ДП “Торезантрацит”, який є правонаступником усіх прав та обов”язків ДП “Торезвуглезбут” за  передатним  балансом  на 11.05.2007р.

Позивач  просить суд вважати належним відповідачем по справі  Державне підприємство “Торезантрацит” м.Торез.

Згідно ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов”язків іншим юридичним особам-правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації, тому позов розглядається відносно до Державного підприємства  “Торезантрацит”.

Пунктом 6.1 договору №26/п від 08.07.2004р.сторони встановили, що оплата за поставлене вугілля здійснюється відповідачем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на протязі десяти банківських днів з часу підписання акту прийому-передачі або відкриття аккредитиву  відповідачем на користь позивача. Платежі по акредитиву здійснюються на підставі акту прийому-передачі наданого позивачем в уповноважений банк.  Але відповідач договірні зобов’язання перед позивачем  виконав частково у сумі 2 279 676грн.50коп. В результаті чого у Державного підприємства  “Торезантрацит” перед позивачем  виникла заборгованість у  сумі  91 845грн. 66коп., яка до теперішнього часу ним не погашена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання  повинні виконуватися  належним чином та у встановлений  строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.  (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України  свої зобов’язання   по оплаті   поставленого вугілля своєчасно  не виконав.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону              відповідачу нараховані  3% річних у сумі 6 771грн. 42коп., інфляційні у сумі 30 005грн. 98коп.,  які  також підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем   до теперішнього часу відвантажене позивачем вугілля не оплачено, то суд вважає вимоги позивача  обґрунтованими  та підлягаючими задоволенню повністю.

Вимоги  позивача по стягненню пені у сумі 7 669грн. 74коп.  задоволенню не підлягають, оскільки    згідно  ст.232 п.6 ГК України  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється  через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, а відповідно  матеріалам справи, позивачем пропущено вказаний строк позовної давності.

Крім того позивач просить суд  стягнути з відповідача витрати за  адвокатські послуги у сумі  16 886грн. 90коп. відповідно договору на надання юридичний послуг №27 від 25.10.2005р., додаткового узгодження до нього №1 та платіжного доручення №804 від 16.01.2007р. Суд задовольняє дані вимоги частково у сумі  10 000грн., у зв”язку з  тим, що  позовні вимоги задоволені частково. Сторони погодилися з вказаною сумою.

Прохання відповідача  про розстрочку виконання рішення на  1 рік суд відхиляє,  оскільки   складне фінансове положення підприємства не є поважною причиною  для задоволення  клопотання. Відповідно до ст.121 ГПК України  суд у виняткових випадках може відстрочити  або розстрочити  виконання рішення. Документи, які б свідчили, що даний випадок є винятковим суду не були представлені.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита,  та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необгрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 104, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49,  82,  84, 85  ГПК  України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія” м.Луганськ до Державного підприємства “Торезантрацит” м.Торез про стягнення 153 179грн. 70коп.  задовольнити  частково.

Стягнути з Державного підприємства “Торезантрацит” (86600, м.Торез, вул.Енгельса,88, п/р № 1602 у філії АК Промінвестбанку м.Торез, МФО 334282, ЗКПО 32366906) на користь Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія” (91027, вул.Радянська, 18, м.Луганськ, р/р № 0201 в АБ “Південний” м.Одеса, МФО 328209, код 32474386) основний борг у сумі                      91 845грн. 66коп., пеню у сумі 7 669грн. 74коп., 3% річних у сумі 6 771грн. 42коп., інфляційні у сумі 30 005грн. 98коп., витрати пов”язані з оплатою послуг адвоката у сумі 10 000грн.,  витрати по сплаті держмита у сумі  1 362грн.92коп.   та  витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

В решті частині позову відмовити.

Рішення   було оголошено  у судовому засіданні    30.05.2007р.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя