ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16.05.07                                                                                           Справа№ 5/620-3/85А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом  ЗАТ „ТЕК „Західукртранс”, м.Дрогобич

до  відповідача : Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі, м.Дрогобич

Про  визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 29.09.2006 р.  та № /0 від 06.10.2006 р.

За участю представників:

Від  позивача:  Пущало Ф.О., Білинський М.О. -представники

Від  відповідача: Пастернак У.І. -представник

Представникам сторін роз’яснено  права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51   КАС України.

Суть спору: ЗАТ „ТЕК „Західукртранс”, м.Дрогобич звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 29.09.2006 р.  та № /0 від 06.10.2006 р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити  позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній  заяві, матеріалах справи  та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач  проти позову заперечує з тих підстав, що погашення векселів здійснено заліком бюджетного відшкодування, а не шляхом перерахування коштів до бюджету, як передбачено ч.5 п.11.5 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 р.. На думку відповідача, позивач мав право на включення до складу податкового кредиту суми зобов’язань по податкових векселях у наступному звітному періоді після дати погашення векселів ( в травні 2006 року) а не в квітні 2006 року.

Повний текст рішення виготовлений , підписаний  та оголошений 16.05.2007 року.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  матеріали  справи, та оцінивши  докази в їх сукупності , встановив наступне:

ДПІ у Дрогобицькому районі було проведено невиїзну позапланову перевірку ЗАТ „ТЕК „Західукртранс”, м.Дрогобич з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за травень 2006 року (акт перевірки № 388/23-1/13825481 від 19.09.2006 р.) та виїзну позапланову перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за липень 2006 року (акт перевірки № 402/23-1/13825481 від 29.09.2006 р.). Зазначеними перевірками було зафіксовано  порушення позивачем п.11.5 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 р., а саме завищення заявленої суми бюджетного відшкодування в  травні на суму 398605 грн., а за липень 2006 року на суму 248755 грн. За результатами перевірок податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 29.09.2006 р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 398605,00 грн. та № /0 від 06.10.2006 р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 248755,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При  прийнятті  постанови,  суд  виходив  з наступного :

Відповідно до положення ч.4 п.11.5 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. платник податку може самостійним рішенням достроково погасити податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку суми бюджетного відшкодування, що рахувалась у картці особового рахунку платника, підтверджену податковим органом.

07.04.2006 року ДПІ у Дрогобицькому районі, у відповідності до зазначених вище положень Закону, на підставі листа ЗАТ „ТЕК „Західукртранс”, м.Дрогобич № 75 від 05.04.2006 року, достроково погасила податкові прості векселі шляхом зарахування наявної суми бюджетного відшкодування в рахунок оплати векселів на загальну суму 398605,00 грн.

18.05.2006 року ДПІ у Дрогобицькому районі своїм листом   №507/10/16-017 повідомила позивача про дострокове погашення податкових простих векселів шляхом зарахування наявної суми бюджетного відшкодування в рахунок оплати векселів на загальну суму 374094,45 грн. на підставі листа ЗАТ „ТЕК „Західукртранс”, м.Дрогобич № 101 від 16.05.2006 року.

Відповідно до  ч. 2 п.20 п'ятого розділу Постанови № 1104 від 01 жовтня 1997 року зі змінами та доповненнями "Про затвердження порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України": дозволяється включення суми податку на додану вартість, зазначеної у векселі до суми податкового кредиту платника податку, який видав цей вексель у звітному (податковому) періоді, в якому відбулося погашення векселя, за умови оплати векселя раніше дати, яка відповідно до векселя є строком платежу”.

В зв'язку з тим, що векселі були погашені достроково, сума виданих векселів була включена позивачем в податковий кредит і заявлена до відшкодування у квітневій та липневій деклараціях 2006 року, тобто у періоді дострокового погашення векселів.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями ДПІ у Дрогобицькому районі виключила зазначені вище суми з податкового кредиту. При цьому, як на підставу зменшення суми бюджетного відшкодування, податкова інспекція посилається на ч.5 п.11.5 ст. 11 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (із змінами і доповненнями), зазначаючи, що  "погашення векселів  здійснено заліком суми бюджетного відшкодування, а не шляхом перерахування коштів до бюджету".

Такі доводи відповідача необґрунтовані і суперечать положенням чинного законодавства.

Згідно ч.5 п.11.5 ст. 11 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість” „якщо термін сплати зобов'язань по податковому векселю виникає до закінчення терміну подачі декларації до податкового органу за звітний (податковий) період, у якому відбулася його поставка органу митного контролю, платник податку не включає суму зобов'язань по векселю до складу податкових зобов'язань та погашає вексель шляхом перерахування коштів до бюджету. При цьому платник податку має право на включення перерахованої суми зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому відбулась така сплата. Позивач скористався даною нормою Закону і включив перераховану суму зобов'язань по векселю до складу податкового кредиту у звітному періоді, в якому відбулась така сплата.

Безпідставним є посилання відповідача на те, що залік суми бюджетного відшкодування не є грошовою формою оплати (перерахуванням коштів). Жодним нормативним документом не заперечується той факт, що погашення векселів шляхом заліку суми бюджетного відшкодування, яка підтверджена відповідною перевіркою Відповідача (сума коштів, що підлягає поверненню з державного бюджету на рахунок підприємства за висновком ДПІ), є грошовою формою розрахунку з бюджетом. Списання коштів з особового рахунку позивача і зарахування їх до державного бюджету як раз і є перерахуванням коштів до бюджету. Крім того, жодним законодавчим актом не встановлено обмежень щодо того, з якого саме рахунку (поточного чи особового) здійснюється погашення векселів шляхом перерахування коштів до бюджету.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на Методичні рекомендації щодо порядку адміністрування видачі та погашення податкових векселів, надісланих листом ДПА України від 22.12.2005 року № 25595/7/16-1517, оскільки вони носять тільки рекомендаційний характер і не є обов'язковими до виконання платниками податків.

Відповідно до положень пп. 4.4.1 п.4.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-111 (із змінами і доповненнями станом на 02.04.2003 року), „у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускається неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків”.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судові витрати, за згодою сторін, покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 21, 69, 70, 160-163, 167 КАС України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.          Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дрогобицькому районі № /0 від 29.09.2006 р.  та № /0 від 06.10.2006 р.

3.          Судові витрати покласти на Позивача.

4. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 16.05.2007 р.

Суддя