АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                                ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.07.07
Справа  № 2-2093/2003

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

Головуючий-суддя
Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши
матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, б/н від 05.01.2007 р.

на рішення Хустського
районного суду Закарпатської області від 23.12.2003 року

у справі
№ 2-2093/2003 (суддя - Волощук О.Я.)

за позовом ОСОБА_2,
АДРЕСА_1

ОСОБА_3, АДРЕСА_1

ОСОБА_4, АДРЕСА_1

до
відповідача Закритого акціонерного торгівельного товариства „Поріччя”,
м. Хуст Закарпатської області

про
визнання права власності та усунення перешкод у володінні та розпорядженні
майном

за участю представників сторін:

від позивача -
не з'явились;

від відповідача -ОСОБА_8.
-в. о. голови правління;

від гр. ОСОБА_1  -ОСОБА_5. -представник (довіреність
зареєстрована в реєстрі за №Д 590 від 12.02.2007 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хустського районного суду
Закарпатської області від 23.12.2003 року у справі №2-2093/2003 позовні вимоги
фізичних осіб ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено, визнано їх власниками
корпоративних прав Хустського ЗАТ „Поріччя”. Голову правління Хустського ЗАТ
„Поріччя” зобов`язано внести в установчі документи Хустського ЗАТ „Поріччя”
відповідно до даного рішення необхідні зміни згідно чинного законодавства.

Рішення Хустського районного суду
мотивовано наступним. У відповідності до Статуту ЗАТ „Поріччя” статутний фонд
товариства поділено на 2683 простих акцій номінальною вартістю 100 гривень
кожна, які розподіляються між учасниками товариства. Рішення щодо випуску
цінних паперів (акцій) учасниками товариства не приймалося, статутний фонд
залишився розподіленим на частки, випуск акцій цінних паперів не відбувся.
Виходячи з вищевикладеного та положень Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств”, Закону України „Про цінні папери та фондову біржу”,
Закону України „Про власність”, представлені в судове засідання нотаріально
завірені передавальні розпорядження учасників ЗАТ „Поріччя”, на думку суду є
підставою для визнання позивачів власниками корпоративних прав ЗАТ „Поріччя”.

Скаржник, ОСОБА_1, 05.01.2007 р.
звернулась з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою б/н, в
якій просить скасувати рішення районного суду як таке, що винесене з порушенням
вимог чинного законодавства,  неповним
з`ясуванням фактичних обставин справи та невжиттям заходів для всебічного та
об`єктивного вирішення справи по суті. Згідно Установчого договору про
створення закритого аціонерного торгового товариства „Поріччя” від 10.12.1996
р., додатку до нього та Статуту Товариства, скаржник є засновником та дійсним
учасником ЗАТ „Поріччя”, а тому, на його думку, має право на одержання акцій
цього товариства. За наслідками ознайомлення 19.12.2006 р. з матеріалами справи
№22-2093/2003 та рішенням Хустського районного суду Закарпатської області по
справі №20-2093/2003, скаржнику стало відомо, що без її участі та повідомлення
Хустським районним судом вирішено питання про належні скаржнику права, чим, на
думку останньої, позбавлено права на одержання акцій ЗАТ „Поріччя”. Оскаржуване
рішення Хустського районного суду, на думку фізичної особи ОСОБА_1., підлягає
скасуванню з огляду на наступне. За наведеними в суді передавальними
розпорядженнями не здійснювалася та не могла бути здійснена передача будь-яких
прав позивачам, оскільки ЗАТ „Поріччя” не здійснювало випуску цінних паперів, а
відповідно до ч.3 ст.2 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу” права
та обов`язки щодо цінних паперів виникають з моменту їх передачі емітентом (в
даному випадку -ЗАТ „Поріччя”). З огляду на наведене, в апелянта відсутній
відповідний документ (цінний папір-акція), що дає йому право розпоряджатися
належними корпоративними правами ЗАТ „Поріччя” та відповідно неможливості
здійснювати передачу як акцій так і прав жодному з позивачів. Згідно Закону
України „Про господарські товариства”, учасники товариства мають право вийти в
установленому порядку з товариства, для акіонерних товариств встановлено вихід
учасника з товариства шляхом здійснення продажу таким учасником належних йому
акцій, а оскільки, в даному випадку акції Товариством не випускалися, отже  вийти учасник з товариства міг лише після їх
одержання. За вказаними передавальними розпорядженнями не передавалося право на
одержання акцій ЗАТ „Поріччя”, про що свідчить відсутність відповідних
договорів (правові підстави виникнення зобов`язання Позивача передати
відповідне право власності Відповідачу). Вказане передавальне розпорядження не
має характеру угоди. Умови вказаних передавальних розпоряджень зобов`язують
позивача до обов`язків та дій, які не можуть бути виконані позивачем, порушують
його права та суперечать чинному законодавству. Судом проігноровано факт
відсутності договору на підставі якого підлягає виконанню вказане передавальне
розпорядження, а саме передавальне розпорядження не є угодою, а тому не
виступає згідно вимог ст. 4 ЦК УРСР підставою виникнення прав та обов`язків у
позивачів. Безпідставним і неправомірним є висновок суду про те, що
корпоративні права є одним з видів цінних паперів. Корпоративні права, як
зазначає скаржник, не є цінними паперами, а лише похідними від них, що
засвідчує ці права та є підствою їх виникнення. Закон України „Про власність”
визначає цінні папери як об`єкт права власності та передбачає можливість
існування спеціального порядку набуття права власності на них. В зв`язку з
вищевикладеним, встановлений в даному рішенні факт відсутності здійснення випуску
ЗАТ „Поріччя” цінних паперів (акцій) спростовує висновки суду про передачу
корпоративних прав та виникнення права власності на них в Позивачів. Крім того,
під час встановлення даних обставин судом порушено принцип допустимості засобів
доказування, оскільки, факт передачі та виникнення прав власності на
корпоративні права було підтверджено недопустимими засобами доказування та за
відсутності вищезазначених правовстановлюючих документів. Судом при
постановленні рішення вирішено питання про права та обов`язки осіб, що не брали
участі у справі (скаржник та інші засновники ЗАТ „Поріччя”), чим порушено
вимоги ст.15-1 ЦПК України. З огляду на викладене, Скаржник просить скасувати
рішення Хустського районного суду як таке, що порушує її права як учасника
товариства та винесене з недотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по них докази, вислухавши думки представників сторін, Львівський
апеляційний господарський суд прийшов до висновку про невідповідність рішення
Хустського районного суду нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Закрите акціонерне торгівельне
товариство „Поріччя” засноване згідно з рішенням засновників від 10.12.1996 р.
№1 шляхом перетворення суб`єкта підприємницької діяльності Хустського
торгово-орендного підприємства „Поріччя”, зареєстроване розпорядженням голови
Хустської державної адміністрації 21.01.1997 р. за №18 (т.І, а.с.5-15).
Відповідно до п.5.1. Статуту статутний фонд товариства склав 268 300 грн., та
поділений на 2683 простих акцій номінальною вартістю 100 грн., які розподілені
між учасниками (п.5.2. Статуту).

02.12.2003 р. ОСОБА_2., ОСОБА_4.,
ОСОБА_3. звернулися до Хустського районного суду Закарпатської області з
позовом про визнання їх власниками часток (корпоративних прав) Хустського ЗАТ
„Поріччя” згідно представлених передавальних розпоряджень. Крім того,
виставлена вимога про зобов`язання голову правління ЗАТ „Поріччя” у
відповідності з вимогами ст. 164 ЦК України, прийняти передавальні
розпорядження до виконання, провести відповідні зміни до установчих документів
товариства, усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном
ЗАТ „Поріччя” (т.І, а.с.2-4). Позовна заява мотивована тим, що до позивачів в
період з травня по вересень 2003 року звернулися 349 учасників Хустського ЗАТ
„Поріччя” з письмовими заявами про передачу у власність позивачам належних
учасникам товариства часток у статутному фонді товариства. Позивачами оформлено
передавальні розпорядження та проведено грошову компенсацію з учасниками
товариства.

Рішенням Хустського районного суду
Закарпатської області від 23.12.2003 року у справі №2-2093/2003 (суддя Волощук
О.Я.) позовні вимоги фізичних осіб ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено, визнано
їх власниками корпоративних прав Хустського ЗАТ „Поріччя”. Голову правління
Хустського ЗАТ „Поріччя” зобов`язано внести в установчі документи Хустського
ЗАТ „Поріччя” відповідно до даного рішення необхідні зміни згідно чинного
законодавства.

22.11.2004 р. державний реєстратор
повернув без виконання подані головою правління Пап І.М. документи для внесення
змін в установчі документи ЗАТ „Поріччя” без виконання, мотивуючи тим, що
рішення Хустського районного суду не може бути виконане, оскільки в ньому чітко
не розподілено частки між учасники товариства.

26.11.2004 р. голова правління
Хустського ЗАТ „Поріччя” Пап І.М. звернувся в Хустський районний суд
Закарпатської області з заявою про роз`яснення порядку виконання рішення (т. І,
а.с.420).

08.12.2004 р. Ухвалою Хустського
районного суду роз`яснено голові правління ЗАТ „Поріччя” та державному
реєстратору порядок виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської
області від 23.12.2003 р. та зобов`язано внести зміни в установчі документи
Хустського ЗАТ „Поріччя” в частині визначення права власності на частки в
статутному фонді Хустського ЗАТ „Поріччя” (т.І, а.с.423-443). Згідно
передавальних розпоряджень та за результатами винесеного Хустським районним
судом рішення частки статутного фонду розподілилися наступним чином: ОСОБА_2.
-127 900 грн. (48%СФ), ОСОБА_4. -49 300 грн. (18%СФ), ОСОБА_3. -58500 грн. (22%
СФ), що сумарно склало 235 700 грн. (88% СФ).

Ухвалою судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2005 р. за апеляційними
скаргами ОСОБА_6. та ОСОБА_7. ухвалу Хустського районного суду Закарпатської
області від 08.12.2004 р. скасовано та відмовлено в задоволенні заяви про
роз`яснення рішення Хустського районного суду Закарпатської області від
23.12.2003 року.

05.01.2007 р. з апеляційною скаргою
на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 23.12.2003 р.
звернулась громадянка ОСОБА_1.

Ухвалою судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Закарпатської області від 13.02.2007 р. задоволено
клопотання громадянки ОСОБА_1. про поновлення строку на апеляційне оскарження
рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 23.12.2003 р.

Ухвалою судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Закарпатської області від 14.02.2007 р. справу
№2-2093/2003 надіслано за підсудністю Львівському апеляційному господарському
суду.

Рішенням судової колегії палати в
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 22.12.2005 р.
апеляційну скаргу ОСОБА_8. на рішення Хустського районного суду від 31.08.2005
р. по справі за позовом ОСОБА_8. до Пап І.М., ОСОБА_2. та ЗАТ „Поріччя” про
визнання права власності на частку в статутному фонді та визнання
передавального розпорядження недійсним, задоволено. Рішення Хустського
районного суду від 31.08.2005 р., яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8.
відмовлено, скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_8. задоволено, визнано за ОСОБА_8.
право власності на частку в статутному фонді ЗАТ „Порічя” в розмірі 1200 грн.
та право на одержання акцій ЗАТ „Поріччя” в кількості 12 штук номінальною
вартістю 100 грн. кожна, що відповідно становить 0, 45 % від загального розміру
статутного фонду. Заяву ОСОБА_8. та передавальне розпорядження від 08.05.2003
року визнано недійсними (т.І, а.с.547-550). Тотожне рішення винесено і щодо
заяви ОСОБА_9. (Рішення від 29.03.2006 р. у справі №22-293/2006), яким заяву
ОСОБА_9. про передачу права на акції ЗАТ „Поріччя” ОСОБА_3 та передавальне
розпорядження від 12.05.2003 року визнано недійсними. Рішення судів мотивовані
тим, що заяви зазначених фізичних осіб про передачу права на акції ЗАТ
„Поріччя” та передавальні розпорядження не відповідають вимогам закону, а тому
визнані недійсними з підстав передбачених ст. 48 ЦК Української РСР та ст. 215
ЦК України.

При перегляді рішення Хустського
районного суду Закарпатської області судова колегія Львівського апеляційного
господарського суду керувалась наступним. У відповідності до ч.1 ст.167 ГК
України , корпоративні права -це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на
участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами. Згідно ст. 24 Закону України „Про господарські
товариства”, акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд,
поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе
відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства. До акціонерних
товариств, згідно ст. 25 Закону, належать відкрите акціонерне товариство та
закрите акціонерне товариство, акції якого розподіляються між засновниками і не
можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на біржі.

Частина друга статті 28 Закону
України "Про господарські товариства", регулює підстави придбання
акцій, серед яких: придбання акцій на підставі договору з її власником або
держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на
фондовому ринку; набуття права на акції у порядку спадкоємства громадян;
набуття права на акції у порядку правонаступництва сторін. З 1 січня 2004 року
таке право закріплено, зокрема частиною третьою статті 81 Господарського
кодексу України.

Акція - це цінний папір без
установленого строку обігу, що засвідчує дольову участь у статутному фонді
акціонерного товариства, підтверджує членство в акціонерному товаристві та
право на участь в управлінні ним, дає право його власникові на одержання
частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на участь у розподілі майна при
ліквідації товариства. Частина перша статті 25 Закону України "Про
господарські товариства", визначаючи види акціонерних товариств і
відмінності між ними, встановлює, що акції ЗАТ розподіляються між засновниками
і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на
біржі. Стаття 11 Закону України «Про господарські товариства», зобов'язує
учасників товариства додержувати установчих документів товариства, виконувати
свої зобов'язання перед товариством, нести інші обов'язки, якщо це передбачено
цим Законом, іншим законодавством України та установчими документами. Перелік
відомостей, що повинні містити установчі документи товариства, встановлює
стаття 4 Закону України "Про господарські товариства". Він не є
вичерпним, оскільки частина п'ята цієї статті передбачає, що до установчих
документів товариства можуть бути включені інші умови, які не суперечать
законодавству України. Як вбачається з матеріалів справи, розділом 6 Статуту
ЗАТ „Поріччя” врегульовано порядок видачі та відчуження акцій товариства. Так,
товариство випускає прості акції для розповсюдження їх серед учасників. Акції
товариства можуть бути видані учасникам товариства лише після повної сплати їх
вартості у порядку, визначеному загальними зборами. Відповідно до п.6.2 Статуту
акціонери не можуть продавати, передавати, відчужувати будь-яким способом
належні їм акції без згоди правління. При вибутті учасника із товариства (його
смерті), його акції можуть передаватись спадкоємцям. Повернення коштів
акціонеру, який виявив бажання продати свої акції проводиться лише після оплати
вартості даних акцій іншим акціонером, або після прийняття правлінням рішення
про купівлю даних акцій самим товариством. Таким чином, продати акції акціонери
можуть шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, а також в порядку
успадкування та іншого правонаступництва. Продаж акцій допускається іншим
акціонерам товариства, самому товариству, третім особам, однак лише за згодою
правління.

Положення пункту 1, абзацу першого
пункту 5 ст.4 Закону України «Про власність»у контексті частин першої, сьомої
ст. 41 Конституції України, у системному зв'язку з частиною третьою ст..81
Господарського кодексу України треба розуміти так, що власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, але, здійснюючи
своє право, він зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом
інтереси громадян, юридичних осіб і суспільства, в тому числі переважне право (
яке не є абсолютним) акціонерів закритого акціонерного товариства на придбання
акцій, що відчужуються іншим його акціонерам.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, та,
як наслідок -необхідність скасування рішення Хустського районного суду. Так,
судом необґрунтовано, всупереч вимог приватизаційного та господарського
законодавства, підставою виникнення корпоративних прав визнано оформлення
передавальних розпоряджень. Зазначені акти не можуть, в розумінні ст. 4 ЦК
Української РСР та ст. 11 ЦК України, виступати підставою виникнення прав та
обов`язків позивачів як учасників ЗАТ „Поріччя”. Такою підставою міг бути лише
договір купівлі-продажу акцій чи інша законодавчо передбачена угода (договір
дарування, заповіт тощо). Крім цього, як вбачається з матеріалів справи ЗАТ
„Поріччя” не здійснювало випуску цінних паперів, а відповідно до вимог ч.3 ст.
2 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу”, права та обов`язки щодо
цінних паперів виникають з моменту їх передачі емітентом.  Таким чином, вимоги Позивачів є
безпідставними та не підлягають задоволенню оскільки: ЗАТ „Поріччя” не
здійснювало випуску цінних паперів, придбавши які позивачі набували б
корпоративних прав; передавальні розпорядження, представлені позивачами не є належними
і допустимими доказами набуття прав власності на частку в статутному капіталі
товариства та не є угодою, на підставі якої такі права набуваються; відчуження
часток в статутному фонді закритого акціонерного товариства, в даному випадку
-ЗАТ „Поріччя” (п.п.6.2., 6.3 Статуту) можливе лише за згодою правління
товариства, яка теж відсутня.

Оцінивши докази в їх сукупності,
судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку
про невідповідність рішення Хустського районного суду Закарпатської області
чинному законодавству, матеріалам справи та дійсним обставинам.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102,
103, 104, 105 ГПК України ,-

Львівський
апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_1, б/н від
05.01.2007 р. задоволити.

2.          Рішення Хустського районного суду
Закарпатської області від 23.12.2003 року у справі №2-2093/2003- скасувати,
прийняти нове, яким в позові відмовити.

3.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Справу №2-2093/2003 повернути
Хустському районному суду Закарпатської області.

Головуючий-суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Г.Т. Кордюк

Суддя
Х.В.Мурська