ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007                                                                                             Справа № 23/233/06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Швець В.В., Чимбар Л.О.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: Томніковська К.С., довіреність №617/6/10/007  від 15.01.07

від  відповідача 1: Ребров Д.М., довіреність №б/н ,  Російський І.К., довіреність №б/н  від 10.04.07

від відповідача 2: не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  07.12.06р.  у справі № 23/233/06

за позовом Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська

до В1 товариства з обмеженою відповідальністю “Вотум-Україна”, м.Дніпропетровськ

до В2 товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра”, м.Дніпропетровськ

про  визнання недійсним господарського зобов’язання –договору

ВСТАНОВИВ:

- постановою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2006р. у справі №23/233/06 (суддя - Добродняк І.Ю.)  державній податковій інспекції (далі-ДПІ) у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору про надання транспортно-експедиторських послуг №21/01/2004т від 21.06.04р. між товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Вотум-Україна” та ТОВ”Ультра” як такого, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та стягнення з ТОВ”Вотум-Україна” на користь бюджету 206 860грн;

- приймаючи постанову, господарський суд виходив з ненадання податковою інспекцією обґрунтування укладення оспорюваного договору з зазначеною метою;

- не погодившись з постановою, ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права просить цю постанову скасувати, прийняти нове рішення та  задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;

-у поданій скарзі йдеться про неприйняття до уваги господарським судом та недослідження ним доказів наявності умислу при укладенні спірного договору з боку ТОВ”Ультра” з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, а також про те, що господарський суд не перевірив та не встановив чи не спрямовано даний договір на приховування доходів від оподаткування та чи з врахуванням доходів, отриманих за цим договором, ТОВ”Ультра” склало та подало до податкових органів податкову звітність;

- відповідач-1 просить залишити постанову господарського суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника;

- відповідач-2 заперечення на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з’явився; про час і місце судового засідання відповідач-2 повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1 колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Вотум-Україна" (відповідач-1) та ТОВ "Ультра" (відповідач-2) укладений договір надання транспортно-експедиційних  послуг №21/10/2004т від 21.06.04, відповідно до умов якого відповідач-1 поручає відповідачу-2 (виконавець) здійснити транспортно-експедиційне обслуговування при перевезенні вантажів автомобільним транспортом, залучаючи для цього третю сторону –перевізника.

На виконання цього договору відповідач-2 на протязі липня-грудня 2004 року здійснював транспортно-експедиційне обслуговування, що підтверджено актами здачі-приймання виконаних робіт, у зв’язку з чим виписав та видав відповідачу-1 відповідні податкові накладні на загальну суму 206 860,00 грн., в тому числі, податок на додану вартість –34 476,67 грн.

На підставі виставлених відповідачем-2 рахунків відповідачем-1 здійснена оплата наданих  транспортно-експедиційних послуг в повному обсязі в сумі 206 860,00 грн., про що свідчать банківські виписки, копії яких залучені до матеріалів справи.

Господарська операція, заснована на вказаному договорі, була предметом дослідження в процесі позапланової перевірки ТОВ”Вотум-Україна” податковою інспекцією.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення податковою інспекцією до господарського суду з позовом про визнання недійсним зазначеного договору, як такого, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

В обґрунтування своїх вимог податкова інспекція посилалася на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.05 по справі № 27/166, яким визнані недійсними установчі документи ТОВ "Ультра" з моменту державної реєстрації змін № 1 до Статуту ТОВ "Ультра" –11.06.04, свідоцтво по реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "Ультра" з моменту видачі - 17.06.04 та припинено юридичну особу товариства.

Даним рішенням встановлено, що ТОВ”Ультра” зареєстровано на підставну особу і після державної реєстрації товариства засновник не приступав до фінансово-господарської діяльності, де знаходяться установчі документи, йому не відомо. За юридичною адресою ТОВ "Ультра" не знаходиться.

Відповідно до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” недійсними є угоди, що укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і  суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходяться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про деякі питання  застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів” від 08.10.2004 року №15, ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів із їх обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом приховування об’єктів оподаткування, а також шляхом заниження об’єктів оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації, як правило, є одночасно і приховуванням об’єктів оподаткування.

Отже предметом доказування по даному спору є наявність у відповідача-2 на час укладення оспорюваного договору мети, направленої на приховування доходів від оподаткування.

Згідно з ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Щодо досліджуваної справи, то її матеріали свідчать про реєстрацію ТОВ “Ультра” рішенням виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська 22.08.00, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію.

До Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ТОВ "Ультра" внесено 14.06.04р..

На момент вирішення спору підприємство з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців України у встановленому порядку не виключено.

ТОВ "Ультра" поставлено на податковий облік в ДПІ У Жовтневому районі м.Дніпропетровська 01.09.2000р., зареєстровано як платник податку на додану вартість за № 04203706 від 17.06.04р..

Разом з тим, за інформацією ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ТОВ”Ультра” подавало податкові декларації з податку на прибуток, станом на 19.04.05р. за ним значиться податковий борг.

За данними, зазначеними в податкових деклараціях з податку на прибуток за спірний період (період дії оскаржуваного договору) - 9 місяців 2004 року, 2004 рік, копії яких знаходяться в матеріалах справи, ТОВ”Ультра” декларувало доходи. Суми податку, що підлягають нарахуванню і які визначені товариством за правилами, встановленими Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств", становлять, відповідно, 0,4 тис. грн., 0,6 тис. грн.

Крім того, ТОВ”Ультра” за цей же період подавало декларації з податку на додану вартість з відображенням  в них своїх податкових зобов'язань.

За данними облікових карток ТОВ”Ультра” станом на 31.12.04 у останнього рахується переплата по податку на прибуток, податку на додану вартість.

Виходячи з перелічених вище документів, господарський суд зробив правильний висновок про те, що факт невідображення ТОВ”Ультра” операцій з надання  транспортно-експедиційних послуг ТОВ”Вотум-Україна” в бухгалтерському та податковому обліках з метою ухилення від оподаткування податковою інспекцією не доведений.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що в даному випадку наявність рішення господарського суду по справі № 27/166 про визнання недійсними установчих документів ТОВ”Ультра”, свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість не є достатнім доказом наявності умислу у зазначеного товариства на укладення оскаржуваної угоди з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства.

На момент укладення спірного договору ТОВ "Ультра" перебувало в Єдиному державному реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість. Особа, яка виступила засновником, не заперечувала проти заснування підприємства на своє ім'я.

З огляду на викладене постанова місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

У зв’язку зі складністю справи у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

- постанову господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.06р.  у справі № 23/233/06 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                            І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        В.В.Швець

Суддя                                                                                                        Л.О.Чимбар

Дата виготовлення у повному обсязі 16.04.2007р.