ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.07р.

Справа № 22/177-07

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь

до  -1: Державного підприємства "Придніпровька залізниця", м. Дніпропетровськ

-2: Держаного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки

про стягнення 3 127 грн. 45 коп.

Суддя Пуппо Л.Д.

Представники:

Від позивача: Бойко Н.Л. - дов. № 143-4016 від 27.12.06.

Від відповідача-1: Шляєв І.В. - дов. № 74 від 01.01.07.

Від відповідача-2: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ

Позивач просить стягнути з належного відповідача 3127 грн. 45 коп. шкоди від недостачі антрациту за залізничними накладними №№ 48652430, 48652382.

Перший та другий відповідачі  проти позову  заперечують, посилаючись на вину друг друга.

ВСТАНОВЛЕНО

Згідно вказаним накладним на адресу позивача від другого відповідача у вагонах №№ 63818546, 64645344 прибув антрацит за вагою і навантаженням останнього, в накладних вказана маса по 65000кг в кожному вагоні.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача ... під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами..., які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

1.   У доповнення до  акту загальної форми № 16325 від 26.07.06. станції Запоріжжя-Ліве щодо поглиблень на станції призначення  Нікополь при комісійному зважуванні  у порівнянні з масою, вказаною відправником в накладній 48652430, вантажу виявлено на 1300 кг менше, який в вагоні 63818546 вміститися  міг. Навантаження нижче рівня бортів 30см, маркований вапном, крім поглиблення над 6,7 люками розміром 120х280х30см. Люки щільно зачинені, замість дверей справні торцеві стіни. Витікання вантажу не було. Зазначені дані зафіксовані в комерційному акті № БН 749575/192 від 28.07.06., який складений у згідності з Правилами складання актів.

За положеннями статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

З огляду на викладене вбачається, що у  вагоні  63818546 недостача виникла при транспортуванні, оскільки до перевезення вантаж прийнятий залізницею без зауважень, а до одержувача він надійшов з ознаками доступу до нього (поглиблення) і недостачею, тому відповідальність за недостачу повинна бути покладена на першого відповідача.

Проте суд вважає, що у задоволенні вимог відносно залізниці повинно бути відмовлено, виходячи з наступного:

відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Частиною  другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, який набрав чинності одночасно з Цивільним кодексом України, та норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України.

Це стосується і положень про позовну давність.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 315 Господарського кодексу України для пред’явлення заявником до перевізника  позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів до залізниць, зокрема, статтею 136  Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відтак, з огляду на положення статей 134, 136 Статуту залізниць України, вказаний термін позовної давності у даній справі пов’язаний з днем настання подій, що є підставою для подання позову, а саме, з днем видачі вантажу та виявлення при цьому його недостачі, засвідченої комерційними актами.

Звертаючись до суду з даним позовом 17 травня 2007 року про стягнення грошових коштів за документами, складеними в липні 2006 року, позивач  цей строк пропустив.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позивач не  клопотав про відновлення пропущеного строку, не подав докази наявності поважних причин пропущення позовної давності.

2.  На станції призначення Нікополь по заяві одержувача на  підставі статті 52 Статуту залізниць України  здійснено зважування вантажу, в результаті якого проти даних накладної 48652382 його виявлено менше  на 7700 кг, який у вагоні 64645344 вміститися  міг. Навантаження нижче  бортів 40см., правильне, рівномірне. Вантаж  не маркований. Слідів втрати вантажу не виявлено. На вагоні  замість дверей справні торцеві стіни, люки зачинені. Витікання вантажу не було. Зазначені дані зафіксовані у комерційному акті  БН  №749570/187 від 26.07.06. Акт  відповідає  Правилам складання актів.

З огляду на викладене відповідальність за виявлену недостачу  у зазначеному вагоні  повинна бути покладена на відправника, який недовантажив у вагон продукцію до тієї кількості, яку зазначив в накладній, оскільки з опису  комерційного акту  вбачається, що  перевезення було справне.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яку її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Керуючись статтями 267, 1166 Цивільного кодексу України, статтями   110,  129, 134, 136 Статуту залізниць України, статтями 44, 49, 82-85, 223, частиною 4 статті 315 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держаного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки  на користь Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь   2863 грн. 44 коп. основної суми, 93 грн. 39 коп. державного мита і 108 грн. 04 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видавши наказ.

В  решті позову  і до першого відповідача відмовити.

Суддя                                                                                                                  Л.Д.Пуппо