ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.07 р.                                                                               Справа № 10/74

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача – Маликов  В.К. – керівник; Ходаш В.Ю.-  довіреність;

від відповідача – не  з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю  «Сфера-Восток» м.Луганськ,

до  Приватної  фірми «ТЕХПРОМСЕРВІС»  Єнакієво,

про   стягнення 71 100  грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, Товариство  з  обмеженою  відповідальністю  «Сфера-Восток» м.Луганськ,  з  позовом  до  відповідача,  Приватної  фірми «ТЕХПРОМСЕРВІС» м.Єнакієво,  про  стягнення  попередньої  оплати  у  сумі  71 100  грн.

В  обґрунтування  своїх  позовних вимог позивач посилається на договір постачання  № 02/06  від 01.10.2006 р.,  копії  платіжного  доручення  № 391 та  № 392  від 03.10.2006 р.,  копію банківської   виписки,  копії  рахунків  № 21  від 03.10.2006 р.  та  № 22 від 03.10.2006 р.

Відповідач   у   судовому у засідання  14.05.2007 р.  позовні  вимоги  не  визнав,  пояснив,  що   є  засновником  товариства,  з  червня  2006 р.  першим  керівником  став Романенко Р.Ю.,  будь-яких  відомостей щодо спірної  поставки  йому  не  відомо.

Надав  клопотання  про  відкладення  слухання  справи.

Заявлене  клопотання  суд  задовольнив,  в  судовому  засіданні  була  оголошена  перерва  слухання  справи.

В  наступне  судове  засідання  представник  відповідача  не  з’явився,  письмовий  відзив  до  суду  не  надав,  поважної причини  неявки  до суду  не  сповістив.

Відповідно  до  вимог  ст.69  Господарського  процесуального  кодексу  України  строк  розгляду  справи  визначений  не  більше  двох  місяців.

Позовна  заява  надійшла  до  суду  13.03.2007 р.,  таким  чином,  спір  між  сторонами  має  бути  вирішений  в  строк  до  13.05.2007 р.

Враховуючи  викладене,  положення  ст.ст.69, 75  Господарського  процесуального  кодексу  України,  справу  розглянуто  за  наявними  в  ній  документами  за  відсутності  відповідача.

Розглянув  матеріали справи, додатково представлені  документи,  заслухав  пояснення сторін, оцінив  докази за своїм внутрішнім  переконанням,  суд  вважає, що  позов  підлягає задоволенню  з  наступних  підстав.

Судом  встановлено,  що  між    позивачем (покупцем)  та  відповідачем (постачальником)   був  укладений  договір  № 02/06  від 01.10.2006 р.

За  умовами  вказаного  договору,  відповідач  прийняв  на  себе  зобов’язання   поставити  на  умовах  договору,  а  позивач  сплатити  вартість  вугілля  марки А (антрацит).

Порядок  розрахунків  сторони  передбачили  у  Розділі 3  договору.

Термін  дії  встановили  до  31.12.2006 р.

Обґрунтовуючи   позовні  вимоги,  позивач  посилається  на  ті  обставини,   що  відповідач  надав  йому  для  сплати  рахунку  на  поставку  товару,  які  у  відповідності  до  вимог п.3.5.  договору  ним  були  сплачені,  відповідачем   поставка  товару  не  була  здійснена. Відповідно до  платіжного    доручення  №  335 відповідач  частково  повернув  попередню  оплату  у  розмірі  30 000  грн. Несплачена  сума  складає  71 100 грн.,  які  він  вимагає  зобов’язати   відповідача  повернути  йому.

Приймаючи  рішення,  суд  виходить  з  наступного.

Відповідно  до  ст.12  Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарським  судам  підвідомчі  справи  у  спорах,  які  виникають при  укладанні,  зміні,  розірванні і  виконанні господарських договорів.

Як  убачається  з  умов  договору б/н  від 01.10.2006 р.,  сторони  домовились  вчинити  певні  дії,   постачальник  (відповідач)  виконати  поставку  вугілля,   покупець (позивач) сплатити здійснити  оплату.

Положеннями  ст.638  Цивільного  кодексу  України  визначено,  що  договір  є  укладеним,  якщо  сторони  в  належній  формі  досягли  згоди  з  усіх  істотних  умов  договору.

Відповідно  до  ст.181  Господарського   кодексу  України,   господарський  договір  за  загальними  правилами  викладається  у  формі  єдиного  документа,  підписаного  сторонами  та  скріпленого  печатками.

Дослідив  представлений  договір № 02/06 від 01.10.2006 р.,  суд  встановив,  що  сторони  досягли  згоди  при  його  укладання  з  усіх  істотних  умов,  підписали  угоду,  яку  скріпили  печатками.

Як  убачається  з  усних  пояснень  відповідача,   наданих  у  судовому  засіданні   14.05.2006 р.,  керівником ПП «ТЕХПРОМСЕРВІС»   з  червня  2006 р.   Романенко Р.Ю.

Статтею  173 Господарського  кодексу  України  визначено,  що господарським  визначається  зобов’язання ,  що  виникає  між  суб’єктом   господарювання  та  іншим  учасником   відносин  у  сфері  господарювання з  підстав,  передбачених  господарським  кодексом,  в  силу  якого  один  суб’єкт  (зобов’язана   сторона, у тому  числі  боржник)  зобов’язаний   вчинити  певну  дію  господарського  чи  управлінсько-господарського  характеру  на  користь   іншого  суб’єкта  (виконати  роботи, передати  майно, сплатити  гроші,  надати  інформацію тощо),  або  утриматись  від  певних  дій, а інший  суб’єкт  (управлена  сторона, у тому  числі  кредитор)  має  право  вимагати  від  зобов’язаної   сторони  виконання  її  обов’язку.

Як  передбачено  у  статті 174  Господарського  кодексу  України,  підставами  виникнення  господарських  зобов’язань   є,   у  тому  числі,   господарські договори  та  інші  угоди,  передбачені  законом.

Таким чином,  за  умовами  договору  № 02/60  від 01.10.2006 р.  у  сторін виникли  певні  зобов’язання   при  його виконанні.

Відповідно  до  умов  договору (п.п.3.2.3.5.),  сторони  домовились,  що  розрахунок  за  отриманий  товар  проводиться  шляхом  перерахування  покупцем  на  поточний  рахунок  постачальника  на  умовах  100 % передплати   відповідно  рахунку  постачальника на передплату; суми  провізної  плати  в  зв’язку   з  постачанням  товару  до  станції  призначення  сплачує  покупець  окремо цільовим  платежем    на  умовах  100 % передплати  відповідно  рахунку  постачальника  на  передплату.

Як  убачається  з  наданих  позивачем  до  суду  додаткових  документів,  відповідачем  позивачу  були  надані  рахунки  № 21  від  03.10.2006 р.  на  сплату 39 000  грн.  ж/д тариф  та  № 22 від 03.10.2006 р.  на  суму 124 200  грн.  - вартість  товару.

Як  убачається  з  копії  платіжного  доручення № 391  та  № 392  від 03.10.2006 р.,  позивач    здійснив  попередню  оплату  на  суму 39 000  грн.  відповідно  до  рахунку  № 21  від 03.10.2006 р.    та  62 100грн.  відповідно  до  рахунку  № 22 від 03.10.2006 р.

З  копії  банківської  виписки    від  16.10.2006 р.   убачається,  що    відповідач  повернув    30  000  грн.,  що  підтверджується  копією   платіжного  доручення № 333.

Будь-яких  інших   відомостей  щодо повернення  грошових  коштів  на  користь  позивача,  відповідач  до  суду  не  надав.

Статтею  193  Господарського  кодексу  України  встановлено,  що  кожна  сторона  повинна  вжити усіх  заходів,  необхідних  для  належного  виконання нею  зобов’язання,  враховуючи  інтереси  другої  сторони  та  забезпечення  загальногосподарського  інтересу.

Положеннями  частини першої статті  193  Господарського  кодексу  України  визначено,  що суб’єкти   господарювання  та  інші учасники  господарських  відносин  повинні виконувати  господарські  зобов’язання   належним  чином  відповідно  до  закону,  інших  правових  актів,  договору.

Таким  чином,  суд  вважає,  що  відповідачем  не  були  додержані  вимоги поставки  товару  передбачені договором  № 02/06  від 01.10.2006 р.

Статтею  1212  Цивільного  кодексу  України  встановлено,  що  особа,   яка  набула  майно  або  зберігала  його  у  себе  за  рахунок  іншої  особи  без  достатньої  правової  підстави (безпідставно набуте  майно),  зобов’язана   повернути  потерпілому  це  майно. Особа  зобов’язана   повернути  майно  і   тоді,  коли  підстава,  на  який  воно  було  набуте   згодом  відпала.

Відповідно  до п.8.7.  договору,  сторони  встановили.  що  він  діє  з  дати  підписання  до  31.12.1006 р.

Відповідач  не  виконав  прийняті  на  себе  зобов’язання   по  поставці  товару  та  частково  повернув  суму  передплати  здійснену  позивачем  у  розмірі 30  000  грн.,  що  підтверджується  копією   банківської  виписки.

Позивач  надіслав  відповідачу  лист   № 4  від 06.02.2007 р.,  в  якому  вимагав   повернення  суми  передплати  у  розмірі 71 100  грн. Вказаний  факт  підтверджується  оригіналом    квитанції  поштового  відправлення   рекомендованою  поштою  № 00481956.

Враховуючи  викладене,  суд  приходить  до  висновку,  що  позовні  вимоги  обґрунтовані   та  підлягають  задоволенню.

Враховуючи  викладене,  судові   витрати   підлягають   віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись ст.ст. 12, 181, 612, 638, 1212  Цивільного  кодексу  України, ст.ст.173,  174  193 Господарського  кодексу  України,  керуючись ст.ст. 12, 22,  33,  43,   49,  75,  82,  84,  85   Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити  позовні  вимоги  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю  «Сфера-Восток» м.Луганськ,  заявлені  до   Приватної  фірми «ТЕХПРОМСЕРВІС”» м.Єнакієво,  про  стягнення  попередньої  оплати  у  сумі  71 100  грн.

Стягнути  з  Приватної  фірми «ТЕХПРОМСЕРВІС» м.Єнакієво,  на  користь  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю  «Сфера-Восток» м.Луганськ,  суму попередньої  оплати  по  договору  № 02//06  від 01.10.2006 р.  у  розмірі  71 100  грн.,  державне  мито  у  розмірі 711  грн.,  витрати  на  інформаційно-технічне забезпечення  процесу  у  розмірі 118  грн.

Суддя

Пом. с.: Давидовська Т.В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.