ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.05.07
Справа №6/8-Б-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

головуючий: Антонік С.Г.,

судді: Юхименко О.В. (доповідач), Радченко О.П.,

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

кредитора - не з'явився,

боржника - Трибушна А.М., довіреність б/н від 16.02.2007
р.,

арбітражний керуючий - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Херсонського міжгосподарського колективного шляхо-будівного
підприємства, м. Херсон,

на ухвалу господарського суду Херсонської області від
28.12.06р. у справі №6/8-Б-07,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю
спільне німецько-британо-українське підприємство “Трансгазбуд”, м. Київ,

до  Херсонського
міжгосподарського колективного шляхо-будівного підприємства,  м.Херсон,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпоряджень голови Запорізького
апеляційного господарського суду склад колегії суддів змінювався. Згідно
розпорядження № 1449 від 14.05.2007 р. колегією суддів у складі: головуючого
судді - Антоніка С.Г., суддів: Юхименка О.В. (доповідач), Радченко О.П. справу
№ 6/8-Б-07 прийнято до свого провадження.

Розгляд апеляційної скарги, розпочатий 29.03.2007 р.,
відкладався до 16.05.2007 р. у зв'язку з необхідністю витребування додаткових
доказів.

За заявою представника боржника розгляд справи
здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу. За
його згодою в судовому засіданні 16.05.2007р. оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від
28.12.2006 р. у справі № 6/8-Б-07 (суддя Пригуза П.Д.) за заявою ТОВ спільне
німецько-британо українське підприємство “Трансгазбуд” порушено провадження у
справі про банкрутство Херсонського міжгосподарського колективного
шляхо-будівного підприємства, призначено підготовче засідання, введено
процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого ОСОБА_1, заборонено божникові укладати угоди без згоди
розпорядника майна, заборонено власникові боржника здійснювати будь-які дії по
реорганізації або ліквідації боржника або відчуження його основних засобів,
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із введенням процедури розпорядження
майном та призначенням розпорядника майна боржник подав апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржувану ухвалу в частині призначення розпорядника майна (п. п.
3, 4 оскаржуваної ухвали) скасувати. При цьому посилається на те, що
господарський суд взагалі не мав права вводити по відношенню до боржника
процедуру розпорядження майном та призначати розпорядника майна, оскільки
згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом” суд має право ввести процедуру розпорядження
майном боржника лише з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів. Також
вказує, що судом першої інстанції не з'ясовані обставини незаінтересованості
розпорядника майна стосовно кредитора та призначено розпорядником майна особу,
ліцензія якої видана неповноважним органом. На думку боржника, державним
органом, який видає ліцензії, є Міністерство економіки та з питань європейської
інтеграції, а не Державний департамент з питань банкрутства.

У судових засіданнях 29.03.2007 р. та 16.05.2007 р.
представник боржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить
її задовольнити, а оскаржувану ухвалу в частині призначення розпорядником майна
ОСОБА_1 скасувати.

Кредитор відзиву на апеляційну скаргу не надав, свого
представника в судові засідання 29.03.2007 р. та 16.05.2007 р. не направив, про
причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового засідання кредитор
повідомлений належним чином (а.с. 33).

У відзиві б/н від 28.03.2007 р. на апеляційну скаргу
арбітражний керуючий ОСОБА_1 проти її доводів заперечив. Зазначив, що
господарський суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не порушив
жодної норми діючого законодавства та на виконання вимог ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом» ввів процедуру розпорядження майном боржника і призначив
розпорядника майна. Крім того, вказав, що Державний департамент з питань
банкрутства є повноважним органом з питань видачі ліцензій арбітражним
керуючим. В зв'язку з цим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Також у відзиві на апеляційну скаргу арбітражним керуючим ОСОБА_1 заявлено клопотання
про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні, призначеному на 29.03.2007
р., без його участі.

В судове засідання 16.05.2007 р. арбітражний керуючий
також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце
судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 16.05.2007 р. представником
боржника заявлено усне клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги,
у зв'язку із неявкою представника кредитора.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті і, оскільки згідно
зі ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі, розгляд скарги можливий за відсутності
представників кредитора. В зв'язку з цим, в задоволенні клопотання боржника
слід відмовити.

Вислухавши пояснення представника боржника, розглянувши
матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” суддя, прийнявши заяву
про порушення справи про банкрутство, не пізніше ніж на п'ятий день з дня її
надходження виносить і направляє сторонам та державному органу з питань
банкрутства ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій
вказується про прийняття заяви до розгляду, про введення процедури
розпорядження майном боржника, призначення розпорядника майна, дату проведення
підготовчого засідання суду, яке має відбутися не пізніше ніж на тридцятий день
з дня прийняття передбачено цим Законом, введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 13 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з метою забезпечення
майнових інтересів  кредиторів в
ухвалі  господарського суду про порушення
провадження у справі про банкрутство або в ухвалі, прийнятій на підготовчому
засіданні, вказується про введення процедури розпорядження майном боржника і
призначається розпорядник майна у порядку, встановленому цим Законом.

Розпорядник майна призначається господарським судом із
числа осіб, зареєстрованих державним органом з питань банкрутства як арбітражні
керуючі, відомості про яких надаються в установленому порядку Вищому
господарському суду України. Кредитори мають право запропонувати кандидатуру
розпорядника майна, яка відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником
майна може бути призначено  фізичну особу
- суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну
освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно
боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію
арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Розпорядником майна не можуть призначатися особи, які:
здійснювали раніше управління боржником - юридичною особою, за винятком
випадків, коли з моменту усунення даної особи від управління боржником пройшло
не менше трьох років; мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ухвала суду про
призначення розпорядника майна може бути оскаржена у встановленому порядку.

У відповідності до зазначених норм чинного
законодавства, місцевий господарський суд правомірно, порушивши провадження у
справі про банкрутство Херсонського міжгосподарського колективного
шляхо-будівного підприємства, ввів процедуру розпорядження майном боржника та
призначив розпорядника майна.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд
призначив розпорядником майна ОСОБА_1 на підставі ліцензії серії АВ № 081063,
виданої 26.05.2006 р. йому Державним департаментом з питань банкрутства на
строк з 07.06.2006 р. до 06.06.2011 р. (а.с. 16).

Згідно з п. 4-1 переліку органів ліцензування,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 р. № 1698
(зі змінами і доповненнями станом на 31.01.2007р.), органом, що здійснює
ліцензування діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) є Державний департамент з питань банкрутства.

Державний департамент з питань банкрутства був утворений
постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2006 р. № 370 як урядовий орган
державного управління у складі Міністерства економіки, у зв'язку з чим
Постановою Кабінету Міністрів України від
16.05.2007 р. № 674 було внесено відповідні зміни до Переліку органів
ліцензування.

Таким чином, на момент видачі ОСОБА_1 ліцензії
арбітражного керуючого повноважним органом з питань ліцензування діяльності
арбітражних керуючих був Державний департамент з питань банкрутства.

Отже, доводи боржника про те, що державним органом, який
видає ліцензії арбітражним керуючим є Міністерство економіки та з питань
європейської інтеграції, слід визнати необґрунтованими.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак боржник, посилаючись на те, що господарський суд
першої інстанції не з'ясував обставини щодо незаінтересованості ОСОБА_1
стосовно кредитора (кредиторів), не надав жодних доказів на підтвердження
існування такої заінтересованості, та не навів жодних доводів, які б викликали
сумнів у незаінтересованості ОСОБА_1 А тому колегія суддів вважає ці посилання
боржника безпідставними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до
висновку, що ухвала місцевого господарського суду відповідає обставинам справи
та вимогам закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99,
101, п. 1 ст. 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонського міжгосподарського
колективного шляхо-будівного підприємства, м. Херсон, залишити без задоволення,
а ухвалу господарського суду Херсонської області від 28.12.2006 р. у справі №
6/8-Б-07 -  без змін.