АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.06.07
Справа  № 2/224

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Краєвської
М.В.

суддів:
Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 без номера

на рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від 20.02.2007 р.

у справі № 2/224

за позовом ПП
“Фабрика кондитерських прикрас”, м.Рівне

до суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення
279 595, 35 грн. заборгованості за отриманий товар (з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог, а.с.42-43)

За участю представників сторін:

від позивача -Волошин
С.Г. (представник, довіреність № 6 від 12.01.2007 р. у матеріалах справи);

від відповідача -не
з”явився

Представнику позивача роз”яснено
його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів
не поступало.

Оскільки позивач не заявляв
клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол
судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без
забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розпорядженням голови суду від
11.06.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах
справи).

Заяв про відвід суддів не
поступало.

Розгляд апеляційної скарги
відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного
господарського суду від ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 20.02.2007 р. у справі № 2/224 (суддя Круглова
О.М.) позов задоволено повністю за обгрунтованістю та підставністю позовних
вимог.

Відповідач з даним рішенням не
погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого
господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин
справи. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що на всіх видаткових
накладних поставлений не його підпис; печатка, проставлена на накладних, була
втрачена відповідачем в червні 2006 року на території позивача, про що свідчить
довідка органів внутрішніх справ; при визначенні розміру заборгованості
позивачем не подано доказів про здійснення оплати.

У відзиві на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу -без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Відповідач своїм конституційним
правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки
повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки не
повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду
апеляційної скарги, про що свідчить повернення поштового повідомлення з
підписом про отримання ухвали (поштове повідомлення про вручення знаходиться в
матеріалах справи).

Оскільки явка повноважних
представників сторін ухвалою суду апеляційної інстанції від ІНФОРМАЦІЯ_2 була
визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія суддів вважає за
доцільне переглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними
у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 між ПП “Фабрика кондитерських прикрас” (продавець
за договором, позивач у справі) і суб”єктом підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1(дистриб”ютор за договором, відповідач у справі) був укладений
договір дистрибуції НОМЕР_1 (а.с.16-21).

Відповідно до п.6.4 укладеного
договору датою отримання товару вважається дата прийняття товару дистриб”ютором.

Згідно з п.6.5 даного договору в
момент приймання товару дистриб”ютор зобов”язується передати продавцеві
належним чином оформлені документи, що підтверджують приймання товару
-накладні, товарно-транспортні накладні. Дистриб”ютор у момент приймання товару
надає продавцеві доручення на одержання товару на бланку суворої звітності.

Відповідно до п.8.4 вищевказаного
договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються протягом:

- до ІНФОРМАЦІЯ_4. -40 (сорок)
календарних днів з моменту відправки товару дистриб”ютору;

- з ІНФОРМАЦІЯ_4. -21 (двадцять
один) банківський день з моменту відправки товару дистриб”ютору.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від
20.02.2007 р. у справі № 2/224 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу
суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 - без задоволення.

При цьому колегія виходила з
наступного.

Згідно з ст.193 Господарського
кодексу України (далі -ГК України) та ст.526 Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як встановлено у судовому засіданні
та вбачається з матеріалів справи, в підтвердження факту отримання відповідачем
товару протягом лютого-липня 2006 року позивачем подано видаткові накладні
(а.с.47-106), згідно з якими відповідачем отримано товар на загальну суму 395
659, 35 грн. Оригінали видаткових накладних оглянуті колегією суддів у судовому
засіданні.

У порушення умов п.8.4 укладеного
договору відповідачем проведено лише часткову оплату за отриманий товар, у
матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості за договором
дистрибуції НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 в повному обсязі.

За таких обставин, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції підставно стягнув суму заборгованості в
розмірі  279 595, 35 грн.

Подані відповідачем докази в
підтвердження втрати печатки, що нібито свідчать про неотримання ним товару по
заявлених позивачем накладних, не можуть бути визнані судом як такі, що
підтверджують доводи відповідача.

Продаж товару ПП “Фабрика
кондитерських прикрас” для суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 здійснювалася в період з січня по липень 2006 року, а тому заявлення
останнім про втрату печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 не має відношення до отримання товару
відповідачем і стягнення з нього боргу, позивачем не доведено втрату печатку в
даному періоді..

Посилання на виготовлення печатки в
травні 2006 року не підтверджує виготовлення її замість втраченої, оскільки в
дозволі НОМЕР_2. Богородчанської ДС при ВАСМ УМВС в Івано-Франківській області
міститься відмітка про виготовлення її вперше.

Пунктом 3.1.12 Інструкції про
порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади,
підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам
дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил
провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних
майстерень, виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 11 січня 1999 року N 17, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за N 264/3557, передбачено, що
у разі крадіжки, втрати печаток чи штампів керівники підприємств, установ і
організацій, господарських об'єднань або громадяни зобов'язані вжити заходів
задля їх розшуку, а також негайно повідомити про це органи внутрішніх справ.

Дозвіл на оформлення замовлень на
виготовлення печаток і штампів замість викрадених, загублених видається на
загальних підставах після подання заяви про крадіжку, втрату, а також після
опублікування в пресі повідомлення про недійсність викрадених, загублених
печаток і штампів.

Печатки і штампи, виготовлені
замість викрадених, втрачених, повинні мати у відбитку літеру "Д"
(дублікат).

Будь-яких доказів про повідомлення
в пресі про недійсність печатки відповідач як суду першої, так і суду
апеляційної інстанції не подав, а саме звернення в серпні 2006 року з заявою до
Івано-Франківського МВ УМВС не є доказом втрати печатки в періоді, коли мала
місце поставка по накладних.

Таким чином, відповідачем не
доведено факт втрати печатки, що міститься на накладних і акті звіряння
взаєморозрахунків від ІНФОРМАЦІЯ_6, яким підтверджена сума заборгованості, а,
отже, накладні є належним доказом отримання відповідачем товару від позивача.

Крім того, ухвалами Львівського
апеляційного господарського суду від 19.03.2007 р. і ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача
було зобов”язано подати акт звіряння взаєморозрахунків по кожній накладній
окремо, для чого з”явитись до позивача. У разі незгоди або виникнення
розбіжностей у письмовому вигляді з документальним підтвердженням викласти свої
заперечення. Проте, відповідач вимог ухвал не виконав, поважності причин такого
невиконання не повідомив.

Покликання апелянта на те, що на
всіх видаткових накладних поставлений не його підпис, колегією суддів не
беруться до уваги, оскільки підпис завірений печаткою отримувача, що  було законною підставою для відпуску товару
відповідачу. Договором не передбачено повідомлення чи затвердження переліку
осіб, які мають право отримувати товар та ставити підпис у видаткових накладних
про отримання товару.

В силу ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, що в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Отже, з огляду на вище викладене,
колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення
Господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи,
грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально
необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини,
а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 20.02.2007 р. у справі № 2/224 залишити без
змін, а апеляційну скаргу суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя
Г.Т.Кордюк

Суддя
Х.В.Мурська