ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.
№ 11/370/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді          Плюшка І.А.

суддів          Ковтонюк Л.В., Козир Т.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу          Закритого акціонерного товариства “Актон”

на рішення          господарського суду Миколаївської області від 07.08.2006 року

та постанову           Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 року

у справі           № 11/370/06

за позовом           Закритого акціонерного товариства “Актон”

до           Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради

про          спонукання до укладення договору оренди

та за зустрічним позовом          Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради

до           Закритого акціонерного товариства “Актон”

про           виселення

за участю представників сторін

-          позивача –Брюханов А.А. –генеральний директор; Уманського С.О.;

-          відповідача – Влащук В.М.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін у справі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07 серпня 2006 року у справі №11/370/06 позовні вимоги за первісним позовом Закритого акціонерного товариства “Актон” до Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради про зобов’язання укласти з ЗАТ “Актон” договір оренди щодо приміщень розташованих за адресами: пр. Миру, 17-Г (магазин №210) та пр. Жовтневий, 20 (магазин №237) в м. Миколаєві залишені без задоволення. Зустрічний позов Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради про виселення ЗАТ “Актон” з не житлових приміщень розташованих за адресами: пр. Миру 17-Г та пр. Жовтневий, 20 задоволено в повному обсязі уточнених позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2006 року у справі №11/370/06 рішення господарського суду Миколаївської області від 07.08.2006 року у справі №11/370/06 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Закрите акціонерне товариство “Актон” (Скаржник) звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України з вимогою про скасування рішення господарського суду Миколаївської області від 07 серпня 2006 року та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 року у справі №11/370/06, з мотивів прийняття останніх з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ЗАТ “АКТОН” за первісним позовом, в задоволені зустрічного позову відмовити.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши оскаржувані судові рішення на предмет дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при прийнятті останніх, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних

доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти

докази.

Встановлення фактичних обставин справи, перевірка та оцінка доказів, надання переваги одним доказам над іншими є виключною прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

При вирішенні справи по суті та прийнятті оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що між сторонами по справі 22.06.1999 року було укладено договір оренди №96 спірних нежитлових приміщень строком до 22.06.2000 року. Згідно Угоди про зміни в договорі оренди нерухомого майна №96 від 22.06.1999 року, що вступила в силу 21.06.2004 року, орендодавець (Фонд комунальної власності Миколаївської міськради) передав орендарю (ЗАТ “Актон”) в оренду спірне майно строком на один рік (до 21.06.2005 року). При розгляді справи по суті судом першої інстанції було встановлено, що п. 10.6 Договору оренди №96, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах. Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи по суті було встановлено, що листом №1107-13/06 від 22.06.2006 року Фонд комунальної власності Миколаївської міськради повідомив орендаря про припинення договору оренди №96 від 22.06.1999 року, вказаний лист було отримано ЗАТ “Актон” 23.06.2006 року, у зв’язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про припинення дії договору.

З огляду на встановлені судом першої інстанції та підтверджені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відповідне положення міститься і в п. 10.6 спірного договору оренди. Оскільки, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини, випливає, що орендодавець повідомив орендаря про припинення договору оренди на наступний день після закінчення строку його дії, то колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо припинення дії договору.

Відносно викладених Скаржником в касаційній скарзі посилань щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права які передбачають переважне право на продовження договору оренди на новий строк, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до наступних висновків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спірний договір оренди було припинено, у зв’язку з відмовою орендодавця від подальшого його продовження, направленої у передбаченому договором порядку. Відповідно до положень ст. 777 ЦК України, наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов’язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором –в розумний строк. Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що заява про продовження строку дії спірного договору з урахуванням переважного права орендаря була направлена 23.06.2006 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди. Таким чином, переглядаючи оскаржувані судові рішення в касаційному порядку колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку щодо достатності встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи необхідних для вирішення справи по суті та погоджується з мотивами застування судами відповідних інстанцій норм матеріального і процесуального права. Інші посилання Скаржника викладені в касаційній скарзі, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки розгляд останніх призводить до дослідження наявних в матеріалах справи доказів, надання їм оцінки, що суперечить положенням ст. 1117 ГПК України.

Згідно роз’яснень пленуму Верховного Суду України викладених в п.1 постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Законним рішення є тоді, коли суд, дотримавшись всіх вимог процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо повноти встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, необхідних для правильного застосування норм матеріального права згідно встановленого процесуального порядку та відсутність порушень норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, у зв’язку з чим підстав для скасування оскаржуваних судових актів, колегією суддів не вбачається.

Відповідно до викладеного вище, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Актон” залишити без задоволення.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 року зі справи №11/370/06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             І. Плюшко

Судді                                                                                Л. Ковтонюк

Т. Козир