донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.03.2007 р.                                                                            справа №35/359

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Бахтін І.О. за довіреністю, Сазонов М.В. за довіреністю,

від відповідача:
від третьої особи 1
від третьої особи 2
Клює ва В.С. за довіреністю
Стріцина О.В. за довіреністю
не з»явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
18.12.2006 року(суддя Мальцев М.Ю.)

по справі
№35/359

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка

до

третя особа
Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області
1. Джулай Валерій Степанович м.Макіївка Донецької області
2. Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" м.Донецьк

про
стягнення 4 028,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У  2006 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка Донецької області (позивач) із позовом до Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області (відповідач) за участю Української акціонерної страхової компанії "АСКА" м.Донецьк (третя особа 2  )про стягнення  510 грн.  франшизи  та  3 518,83грн. майнової шкоди.

Ухвалою господарського  суду  від 30.10.06р. до  участі  у  справі був залучений у  якості   третьої особи, яка не заявляє самостійних  вимог на предмет  спору Джулай Валерій Степанович (третя особа 1).

В процесі  розгляду  справи позивач  уточнив  свої  позовні  вимоги та просив  стягнути  з  відповідача 3808,83грн.

Рішенням  господарського суду Донецької області від 18.12.2006 року позовні  вимоги  позивача були   задоволені в  повному  обсязі  та з відповідача на  користь позивача  стягнуто 3808,83грн.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідна шкода вже відшкодована позивачу третьою особою.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що суд порушив  норми  процесуального  права та не повно з»ясував  обставини, які   мають значення.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського  суду  від  19.01.07р. до участі у  справі на боці  відповідача без  самостійних  вимог  було залучено Українську  страхову  компанію «АСКА».

Третя особа 2 у судовому засідання  пояснила, що ним  на  користь  позивача було сплачено 2522,08грн. у якості  відшкодування шкоди.

Третя особа 1 у  судове засідання  не з»явилась, про причини не явки  судову  колегію не  повідомила, через що  судова  колегія вважає за можливе  розгляну  справу у  Ії  відсутності.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що  03.03.06р. о 10 00год. Джулай В.С., знаходячись  в трудових  відносинах  з відповідачем та  керуючи автомобілем  марки ГАЗ 53А, державний  номер 23358 ЕВ,що належав  останньому, рухаючись  по вул. Леніна  у м. Макіївка Донецької  області в порушення п.14.6 ПДР України  не  впевнившись в безпеці, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з мікроавтобусом  позивача ГАЗ 322132 дер. номер  АН 1917 АХ,  чим  спричинив  останньому майнову шкоду.

Постановою Гірницького районного  суду м. Макіївки від 14.04.06р.  водій Джулай В.С. визнаний  винним у скоєнні  адміністративного  правопорушення  передбаченого ст.124  КУаП.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються.

За приписами ч. 1 ст. 1166,  ч.1 ст. 1172  Цивільного  кодексу  України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки  обидва  учасники ДТП є  джерелами   підвищеної небезпеки, то  посилання  суду  першої  інстанції на ст. 1187 ЦК України  при  обґрунтуванні рішення  є  неправомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний автомобіль відповідача був застрахований третьою особою  2 відповідно до  страхового полісу ВА/4441951.

Позивачем до позовної заяви надано копію  Звіту, складеного Макіївською   філією  Експертної  компанії  Укравтоекспертиза-Холдінг про оцінку вартості матеріального збитку спричиненого володільцю транспортного засобу від 10.03.06р. №29/3, що виконаний на замовлення третьої особи 2, відповідно до якого вартість  матеріальної  шкоди,  спричиненого автомобілю позивача  внаслідок ДТП склала  3032, 08грн.

Відповідно до п.5 даного Звіту, розмір матеріальної шкоди, що за   умовою доцільності  відновлення пошкодженого транспортного засобу, визначається як сума  вартості відновлювального  ремонту з урахуванням зносу деталей, які замінюються  та втрати  товарної вартості.

Позивач у своїх позовних  вимогах у  якості  відшкодування шкоди внаслідок ДТП  вимагає стягнути фактично  понесені витрати  на  ремонт пошкодженого автомобілю, а також розмір  втрати його товарної  вартості у сумі 1484,70грн., що  визначена  звітом №01/04 ПП «Експерт-оцінка»від 03.04.06р.

Відповідно до  ст. 20. Цивільного  кодексу  України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За приписами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач  самостійно обрав спосіб захисту у вигляді відшкодування фактичних  витрат, що понесені ним  для  відновлення  пошкодженої  речі.

Судова колегія приймає у якості доказів цього відновлення  документи, що підтверджують  придбання позивачем запасних деталей на суму 1880грн та проведення ТОВ «Автомастер»ремонту автомобіля позивача ГАЗ 322132 на суму 2025 грн. у  тому  числі ПДВ, а саме товарний чек та  платіжне доручення №89 від 20.03.06р. та акти від 16.03.06р. та 20.03.06р.

Вищевказана загальна сума  3905грн. є такою, що мала бути  відшкодованою позивачу за вищенаведених підстав.

Разом з тим, оскільки позивач вже обрав певний спосіб захисту своїх прав, його вимоги  про доповнення до суми відшкодування фактично понесених витрат на поновлення автомобілю ще на величину втрати товарної  вартості  автомобіля у розмірі  1484,70 грн, що визначена відповідно до  звіту  №01/04 про експерту  оцінку транспортного  засобу  від 03.04.06р.  є не заснованими на законі.

Обґрунтовувавши  свої вимоги про стягнення величини втрати товарної  вартості автомобіля у сумі 1484,70грн, позивач посилається на  те, що  при  продажі  транспортного  засобу в майбутньому ним не  буде доотримано 1484,70 грн, на яку знизилася вартість автомобілю внаслідок попадання останнього в ДТП.

Судова  колегія вважає  зазначені  вимоги не доведеними, оскільки вказана сума є лише розрахунковою, позивачем не надано ніяких доказів фактичного понесення цих збитків.

Оскільки судовою колегією не  прийнято у  якості доказу відповідний експертний звіт №01/04, то  і  вимоги про відшкодування  витрат на  його проведення  в сумі 100грн. також задоволенню не  підлягають за  безпідставністю.

Позовні вимоги про стягнення „франшизи”  у  розмірі 510 грн судова колегія  вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки даний термін стосується договірних відносин між відповідачем та третьою особою та не стосується прав та обов’язків позивача. В рішенні суду висновок щодо задоволення вказаних вимог ніяким чином не обґрунтований.

Отже зазначені  вимоги задоволенню не  підлягають за безпідставністю.

Висновки суду про  визначення  загальної суми в 5489,70грн., що мала бути відшкодована позивачу внаслідок ДТП в межах заявлених позовних  вимог та стягнення з позивача на користь   відповідача суми  3808,83грн. із виключенням фактично сплаченої суми на користь позивача третьою особою 2 є такими, що прийняти з порушенням матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення по суті, тому вказане рішення підлягає скасуванню на підставі ч.1 п.4 ст.104 ГПК України, з прийняттям нового рішення по справі.

Оскільки третьою особою на користь позивача на даний момент   було сплачено 2522,08грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, вказана оплата прийнята позивачем, судова колегія вважає за необхідне зменшити суму в 3905грн., що підлягає відшкодуванню на відповідний  розмір та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних  вимог на  суму 1382,92грн., у задоволені інших вимог відмовити.

Відповідно до  ст.49 ГПК України судові витрати покласти на  сторони пропорційно розміру  задоволених  позовних  вимог. З  урахуванням  фактично понесених  судових  витрат,  з відповідача на  користь позивача  підлягає  відшкодуванню  37 грн. державного мита при поданні  позовної заяви, 42,84грн витрат на інформаційно  технічне забезпечення  судового процесу, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 18,51 грн. державного  мита за  подання  апеляційної скарги.

Отже, з урахуванням  вищенаведеного з відповідача на  користь  позивача  слід  стягнути 61,33 грн. судових  витрат.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну  скаргу Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області  на рішення  Господарського  суду  від  18.12.06р. по справі №35/359 задовольнити  частково.

Рішення Господарського  суду від  18.12.06р. по справі №35/359 скасувати.

Прийняти  нове рішення, яким  позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка Донецької області до Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області задовольнити  частково.

Стягнути  з Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка Донецької області 1382,92грн. відшкодування шкоди.

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка Донецької області до Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області про стягнення втрати  товарної  вартості автомобілю у сумі 1484,70грн., 100грн. витрат на проведення оцінки та  510грн. франшизи – відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" м.Макіївка Донецької області 61,33 грн. судових  витрат.

Доручити Господарському  суду Донецької  області  видати  відповідний  наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС