ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 42/653

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
Дерепи В.І.,

суддів
Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна кампанія "Еско-Північ"

на
рішення господарського суду м. Києва від 06.03.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2007 року

у справі          № 42/653

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

до
товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна кампанія "Еско-Північ"

третя особа
державне геологічне підприємство "Полтаванафтогазгеологія"

про
стягнення 69 697,24 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача –Панченко С.О.

відповідача –Соковська Л.М.

третьої особи – не з’явився

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року позивач звернувся з вказаним позовом в суд, посилаючись на те, відповідач не оплатив вартість наданих у квітні –травні 2003 року на підставі договору № 152А/ін на зберігання нафти від 14.03.2003 року послуг, заборгувавши 69 697,24 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2007 року повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ" до ВАТ "Укрнафта" про стягнення 1 004 341,67 грн. у зв’язку з тим, що зустрічні позовні вимоги не є взаємно пов’язаними з первісним позовом.

Рішенням господарського суду м. Києва від 6 березня 2007 року (суддя Паламар П.І.) позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ" на користь ВАТ "Укрнафта" 69 697,24 грн. боргу та судові витрати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2007 року (головуючий –Зеленін В.О., судді –Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) рішення  та ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 26.04.2000 року між державним геологічним підприємством "Полтаванафтогазгеологія" та ТОВ "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ" було укладено договір № 1 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність на території України без створення юридичної особи по геологічному вивченню (розробці), з дослідно-промислової експлуатації та з подальшою промисловою розробкою Карайкозівського родовища вуглеводнів (надалі –договір про спільну діяльність).

Відповідно до доповнень до договору від 02.08.2001 року учасником спільної діяльності стало також нафтогазовидобувне управління "Охтирканафтогаз", що є структурним підрозділом позивача.

14 березня 2003 року між позивачем в особі його структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" (охоронцем) та відповідачем, який діяв від імені учасників договору про спільну діяльність (поклажедавцем), було укладено договір № 152А/ін на зберігання нафти, за умовами якого позивач за завданням відповідача зобов’язався зберігати нафту від видобутку і повернути її в цілісності, а відповідач –прийняти нафту назад та оплатити надані послуги.

Протягом квітня-травня 2003 року позивач надав відповідачу послуги по зберіганню нафти на суму 69 697,24 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 31.01.2004 року за квітень 2003 року на суму 21 877,20 грн. (а.с.14) та за травень 2003 року на суму 43 820,04 грн. (а.с.15).

Вимогу позивача від 27.10.2006 року про оплату наданих послуг відповідач залишив без задоволення.

За таких обставин, суд обґрунтовано, відповідно до вимог статей 526, 901 Цивільного кодексу України задовольнив позов.

Посилання відповідача на те, що договір на зберігання нафти від 14.03.2003 року був укладений ним в межах договору про спільну діяльність, а тому відповідачами мають бути усі учасники договору про спільну діяльність, є безпідставними, оскільки  відповідно до частини 2 статті 1138 Цивільного кодексу України, якщо договір простого товариства пов’язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов’язаннями незалежно від підстав їх виникнення, а тому, відповідно до правил статті 543 Цивільного кодексу України, позивач має право вимагати виконання обов’язку з оплати за договором у повному обсязі окремо лише від відповідача.

Укладення вказаного договору в межах договору про спільну діяльність є підставою для покладення стягнутої судом суми на всіх учасників договору про спільну діяльність як спільних витрат за правилами статті 1137 Цивільного кодексу України та умов договору про спільну діяльність.

Також правильним є висновок суду про повернення зустрічного позову відповідача, оскільки питання витрат та збитків за договором про спільну діяльність має вирішуватись між всіма його учасниками згідно умов договору.

Враховуючи викладене, підстав для скасування судових рішень не вбачається, оскільки вони постановлені відповідно на підставі зібраних у справі доказів, яким дана належна юридична оцінка, та відповідно до вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 06 березня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2007 року в справі за № 42/653 –без змін.

Зупинення виконання рішення господарського суду м. Києва від 06 березня 2007 року скасувати.

Головуючий                                                              В.І. Дерепа

Судді                                                                          Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко