ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

29 травня 2007 р.           Справа 13/203-07

Господарський суд Вінницької області  у складі:

Головуючий  суддя    С. Тісецький

Секретар суду              Л.Новожилова

Представники :

позивача :     Книжник Я.В. - за дорученням, Коломийчук В.П. - директор

відповідача:  Козлов М.К. - директор

інші:

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1115

розглянувши справу за позовом: Приватного підприємства «Охоронне Агентство «ЩИТ»до ТОВ «Агрокомплекс Хмільник продукт»про стягнення 113640,00 грн. –основного боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Відповідач подав суду клопотання в якому просить зупинити провадження у справі на підставі того, що Хмільницьким РВ УМВС України у Вінницькій області порушено кримінальну справу по факту крадіжки технологічного обладнання на ТОВ «Агрокомплекс Хмільникпродукт». Однак, як видно із змісту ст..79 ГПК України, вказана обставина не підпадає під перелік обставин передбачених вказаною статтею, які дають підстави для зупинення провадження у справі. Разом з тим, відповідачем не надано в підтвердження своїх доводів доказів того, що кримінальну справу дійсно порушено, а відповідно до ст..33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті доводи чи заперечення на які вона посилається. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлене відповідачем клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 113640,00 грн. –основного боргу за період з 01.05.2006 р. по 01.02.2007 р. (9 місяців), посилаючись на те, що сторони уклали договір про надавання послуг від 01.05.2006 р., яким обумовили вартість послуг по охороні. Однак відповідач за отримані послуги по охороні, згідно тверджень позивача, розрахувався частково, сплативши 3000,00 грн., допустивши заборгованість в сумі 113640,00 грн.

Відповідач заявлений позов не визнає, посилаючись на те, що в період надання послуг по охороні на об’єкті, який охороняв позивач, було скоєно крадіжку товарно матеріальних цінностей на суму, що фактично перевищує вартість отриманих послуг за охорону. А тому відповідач не оплачував вартості отриманих послуг по охороні та не підписував акти виконаних робіт.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили незмінність своїх позицій що до заявленого позову.

Вислухавши доводи сторін, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи та пояснення представників сторін, 01.05.2006 р. сторони уклали договір №б/н про надавання послуг, відповідно до якого позивач мав надавати відповідачу послуги по охороні об’єктів відповідача (п.1.1 договору), а відповідач мав щомісячно до 28 числа, сплачувати вартість послуг в сумі 12960,00 грн. (п.п.3.1., 3.2. договору). При укладанні договору, сторони передбачили строк дії договору з 01.05.2006 р. по 01.05.2007 р. За період з 01.05.2006 р. по 01.02.2007 р., згідно тверджень представника позивача, які не заперечує представник відповідача, позивач надавав відповідачу послуги по охороні об’єктів про які ішла мова в договорі. Однак відповідач частково розрахувався за отримані послуги, сплативши 3000,00 грн., платіжним дорученням №40 від 07.06.2006 р.

Отже заборгованість відповідача складає 12960,00 грн. * 9 місяців –3000,00 = 113640,00 грн.

Причиною не підписання актів виконаних робіт та часткової оплати послуг за охорону об’єктів, відповідач називає те, що в період надання послуг по охороні об’єктів, на одному з них було скоєно крадіжку товарно матеріальних цінностей, про що було складено акт від 16.08.2006 р. Як видно із змісту вказаного акту, його підписано лише працівниками відповідача. Разом з тим, п.п.5.1., 5.2 укладеного сторонами договору передбачено, що факти крадіжок, грабежу, розбою, а також порушення громадського порядку сторонніми особами, що виникли на охороняємо му об’єкті, або внаслідок пожежі. Встановлюється органами дізнання, слідства чи суду. А розмір збитку повинен бути підтверджений відповідними документами (Акт складається з обов’язковою участю представників сторін договору ті із залученням представників органів дізнання). Причиною не залучення до підписання акту осіб вказаних у п.5.2. договору та не звернення до правоохоронних органів із заявою про скоєний злочин зразу після скоєння крадіжки представник відповідача назвав те, що між позивачем та відповідачем була усна угода про відшкодування позивачем збитку заподіяного крадіжкою. Однак представник позивача заперечив факт існування такої усної домовленості.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим відповідачем не доведено існування домовленості між ним та позивачем про відшкодування збитків заподіяних крадіжкою, а також факту скоєння самої крадіжки.

Відповідно до змісту договору про надавання послуг від 01.05.2006 р., сторони обумовили строк дії договору, вартість послуг та термін розрахунків.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідач доказів щодо проведення розрахунків з позивачем суду не надав.

Отже позовні вимоги позивача про стягнення основної заборгованості в розмірі 113640,00 грн., підлягають задоволенню, з покладенням на відповідача відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.525, 526, 527 ЦК України, ст.4-3, 4-5, 25, 28, 30, 33, 43, ст. 82, 83, 84,  115, 116  ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Хмільник продукт», Вінницька область, м.Хмільник, вул.. Столярчука, буд. 16, кв. 3 () на користь Приватного підприємства «Охоронне Агентство «Щит», м.Вінниця, вул.. Фрунзе, 32 () 113640,00 грн. - основного боргу, 1136,40 грн.  –відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118,00 грн. –відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                             Тісецький С.С.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.85ГПК України  31.05.07