ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.05.07 р.                                                                               Справа № 43/280пд

Суддя господарського суду Донецької області Манжур В.В.

За участю секретаря судового засідання Москаленко О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” м. Донецьк

до відповідача Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк

про врегулювання розбіжностей за договором про постачання електроенергії та спонукання укласти договір

За участю:

Представників сторін :

від позивача:         Тютюма  К.В.  по  дор.

від  відповідача :                Чапек Т.В.  по  дор.

В С Т А Н О В И В:

Постановою   Вищого  господарського  суду   України   від 13.03.2007р.   було  скасоване  рішення  суду  від 18.10.2006р.  та    постанову    Донецького  апеляційного  господарського  суду  від  27.12.2006р.   , справу   № 43/280  пд      направлено  на  новий  розгляд  до  господарського  суду Донецької  області .

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 13.04.2007р.  справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест” м. Донецьк до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк про врегулювання розбіжностей за договором про постачання електроенергії та спонукання укласти договір прийнято до  провадження .

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не  було  надано клопотання про   фіксацію  судового процесу  технічними засобами,  з  приводу  чого  фіксація  процесу  не  була  здійснена.  Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на  проект  договору                           №  1.0031.000     від  01.09.2002р.  про    постачання   електричної   енергії   , просить  укласти  його  з  протоколом погодження розбіжностей  в  його  редакції .

Згідно   ч.4. ст. 22  ГПК  України  -  позивач  вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

Позивачем   до   в порядку  ст. 22  ГПК було надано  уточнення  до  позову від 21.05.2007р. ,   згідно  якого   він  змінює  предмет  позову    , а саме  : просить        спонукати      відповідача    укласти  договір    про  постачання  електричної енергії № 1 0031. 000  від 22.06.2006р.     у  редакції   , запропонованої    позивачем   у  протоколі    узгодження  розбіжностей    від 24.07.2006р.   ;  розглянути  розбіжності    , що  виникли  між   підприємствами    та  викласти п. 3.1., п.3.2.  додатку  № 2    до  цього  договору    у  редакції   , запропонованої    ТОВ  “  Сервіс-  Інвест”  у  протоколі  узгодження  розбіжностей  .

Відповідач     проти  заявлених  вимог  заперечує, стверджує, що   не може  прийняти     протокол  розбіжностей    в  редакції  позивача   , оскільки   зі  сторони  останнього  був  порушений  порядок  узгодження  розбіжностей    на  підставі  ч.7. ст. 181  ГК України  , внаслідок  чого    вважає  , що   спірний   договір  укладений  в  його  редакції  (   пояснення   № 609  від   15.05.2007р.)

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників  сторін , суд встановив:

Підставою  для здійснення діяльності по поставці електричної енергії позивачем є Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики N 1196 від 14.09.99; N 998 від 22.09.2000; N 1072 від 18.10.2000; N 393 від 20.04.2001; N 983 від 27.09.2001; N 280 від 25.03.2002; N 928 від 22.08.2002; N 1305 від 11.12.2003; N 910 від 17.10.2005; N 1497 від 22.11.2006).

Згідно із п. 1.3 вказаних правил договір на постачання електричної енергії укладається постачальником електричної енергії із споживачами на підставі типового договору.

01.09.2002р.   був  укладений     договір    №  1.0031.000    про постачання   електричної   енергії     .

17.10.2005р. Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 910 були внесені зміни та доповнення до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 02.08.1996р. за № 417/1442. За цими змінами Правила були викладені в новій редакції, а суб’єктів господарювання, на яких поширюється дія Правил, зобов’язано протягом трьох років від дати набрання чинності постанови, привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

Пунктом 1 Постанови зобов’язано суб’єктів господарювання, на яких поширюється дія Правил, протягом трьох років від дати набрання чинності постанови привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

Позивач згідно з ліцензіями серії АБ № 220571 та № 220572 має право на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією визначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.  Споживання електричної енергії без договору не допускається.

ТОВ “Сервіс - Інвест” м. Донецьк з метою приведення відносин з відповідачем у відповідність до чинного законодавства 23.06.2006р.  направив останньому договір про постачання електроенергії № 1 0031 000 від 22.06.2006р. з додатком № 2 від 22.06.2006р.

Відповідач - ДВП по зовнішньому централізованому  водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк –розглянувши умови договору , підписав його з протоколом розбіжностей б/н від 11.07.2006р та повернув позивачу супровідним  листом № 834 від 13.07.2006р. З протоколу розбіжностей вбачається, що при укладанні договору постачання електроенергії № 1 0031 000 від 22.06.2006р. з додатком № 2 від 22.06.2006р. виникли розбіжності по п.3.2, п.4.3.2 , абз.3 п.4.4 , п.44.договору та п.3.1 і п.3.2 додатку 2 від 22.06.06р до договору.

Отримавши протокол розбіжностей позивач погодився прийняти п.4.3.2, абз.3 п.4.4, п.10, та додатки до договору за текстом договору в редакції споживача. Пункти 3.1 та п.3.2 додатку  № 2  відмовився прийняти в редакції споживача та запропонував йому  іншу редакцію п.3.1 та 3.2 , про що склав протокол узгодження розбіжностей від 24.07.2006р.

З метою врегулювання розбіжностей за договором, позивач листом № 08-06/2502 від 25.07.2006р. направив відповідачу протокол  узгодження розбіжностей до договору від 24.07.2006р., який останнім не підписаний та не повернутий у запропонований ним термін. Згідно пояснень відповідача, односторонній протокол узгодження розбіжностей ним було отримано 07.08.06р. , та  , також   , первісний  позов до  суду  був  направлений, теж 07.08.2006р.,  після   сплину 20-ти  денного строку, встановленого на врегулювання розбіжностей,  на  підставі  чого    просить відмовити  в  задоволенні  позовних  вимог  .

З  огляду  на  зазначені  ствердження  , суд    з`ясував , що  позивачем  позов     було  подано  до  суду    у  межах    передбаченого  ст. 181   ГК  України    двадцятиденного    строку   , оскільки     протокол    розбіжностей    до  договору    про   поставку    електроенергії    позивачем  був    отриманий    17.07.2006р.  (  що  підтверджується  штампом  про  отримання   на   супровідному  листі    ДВП  “  Укрпромводочормет”               №  834  від 13.07.2006р.)  , двадцятиденний    строк      на звернення   до  суду    спливає    0  24-00   06.08.2006р.    -  в  неділю    , а  згідно   ст. 51 ГПК  України     та ст. 254 ЦК  України    ,встановлено ,   якщо  останній   день    строку   припадає    на  вихідний  , святковий   або    інший  неробочий  день  , днем  закінчення    строку   є  перший    за ним    робочий  день -  то б то    07.08.2006р.   (  понеділок) ,  в  який  позивачем і  був  направлений  позов  до суду   .

ТОВ “Сервіс - Інвест” м. Донецьк 07.08.2006р.  звернувся до господарського суду с позовом про спонукання відповідача укласти договір постачання електроенергії        №        1 0031 000 від 22.06.2006р в редакції,   запропонованій ним в протоколі узгодження розбіжностей від 24.07.2006р.   Позивач  передав    на  розгляд  суду    не нову  редакцію    умов  договору   , а   відразу  три   редакції   одних    і  тих  самих     умов  :  редакцію  , запропоновану  позивачем    у  договорі    , редакцію   , запропоновану     відповідачем   у  протоколі  розбіжностей  , та  , редакцію   , запропоновану  позивачем у  протоколі   узгодження  розбіжностей   .

Таким  чином   , позивач    передав  на  розгляд  суду    розбіжності  , які   залишились неврегульованими  , а  не  якусь    окрему    редакцію    спірних    умов.    А  як  результат    всіх редакцій   спірних  умов    позивач    просить  суд     зобов`язати    укласти  договір  на  умовах  , запропонованих в  протоколі  розбіжностей   як    компромісному    варіанті   між   умовами  , викладеними      позивачем   у  Договорі    , та  умовами    , викладеними    відповідачем  у   протоколі розбіжностей .

Ст.181 п.5,6 Господарського кодексу України встановлено, що сторона яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов’язана протягом двадцяти днів, розглянути його, в той же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції , а ті розбіжності, що за лишились неврегульованими, передати в той же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони, у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей , така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Згідно п. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Дослідивши  матеріали  справи   , суд  з`ясував   , що  згідно    зі  ст.   5, ст.6  Закону  України    “  Про  природні  монополії  “  від 20.04.2000р. № 1682 –ІІІ  діяльності   з  передачі    та  розподілу     електричної    енергії  є  природною    монополією    , а  постачання    електричної  енергії     відноситься  до    суміжного  ринку   . ТОВ  “  Сервіс – Інвест”  здійснює  діяльність    з  постачання     електричної енергії    за  врегульованим  тарифом   та  подачу     електричної  енергії    місцевим    ( локальним  )  електричним  мережам   , що   підтверджується     відповідними  ліцензіями   ( копії  ліцензій       та  довідка   Антимонопольного   комітету     країни     щодо    включення    до  Переліку     монополістів   додані  до  матеріалів  справи  )  .

Відповідно     до  ч.6. ст. 24  Закону  України  “   Про  електроенергетику”  від 16.10.1997р.  № 575 /97-ВР ,  енергопостачальними    , що   здійснюють   постачання   електричної  енергії    на  закріпленій  території    , не  мають    права  відмовити  споживачу  , який   розташований    на  цій  території    , в  укладенні  договору   на  постачання   електричної  енергії   .

Згідно   ч.1. ст. 178   ГК  України    , суб`єкт  господарювання    , який  відповідно    до  закону    та  своїх    установчих  документів   зобов`язаний    здійснювати    продаж   товарів  кожному    , хто    до   нього  звертається   на  законних  підставах , не  має   права  відмовити    у  продажу    товару    за  наявності    у  нього    такої  можливості    , крім  випадків    , передбачених  законодавством   .

Відповідно   до ч.4.  с. 275  ГК  України  ,    постачальники   енергії    , що  займають     монопольне  становище    , зокрема   суб`єкти    природних   монополій    , зобов`язані  укласти    договір    енергопостачання    на  вимогу    споживачів    . які    мають    технічні  засоби  для  одержання   енергії.    Розбіжності   , що   виникають   при  укладенні    такого  договору  , врегульовуються   відповідно    до  вимог  цього  Кодексу .

Крім  того  , відповідно  до ст.   26 Закону  України   “  Про  електроенергетику”  від 16.01.1997р. за  №   575/97- ВР  , споживання    енергії    можливе  лише   на  підставі  договору    з   енергопостачальником   .

Тому, оскільки позивач  передав відповідно до приписів п.5,6 ст. 181 ГК України спірні розбіжності  в  установлений  строк  ,  господарський суд дійшов висновку, про те, що договір про постачання електроенергії № 1 0031 000 від 22.06.2006р., з протоколом  розбіжностей  є   укладеним належними чином .

Стаття   638   ЦК  України   передбачає, що договір вважається укладеним, якщо між сторонами в  потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за  законом або необхідні для договорів даного виду, а  також  всі  ті  умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Тобто крітеріями, за якими визначаються істотні умови є:

-          істотні умови повинні бути узгоджені сторонами. Норми права хоча і містять перелік умов, з яких сторони мають дійти згоди, але конкретного наповнення вони набувають тільки після того, як сторони визначать саме їх зміст.

-          Результат такого узгодження повинен знайти своє відображення у договорі, тобто всі погоджені істотні умови вносять до договору;

-          Інші умови сторони можуть не вносити до договору;

-          У тому разі, якщо будь-яка істотна умова не буде включена в договір, наступає правовий наслідок у вигляді визнання договору неукладеним. Цей висновок грунтується на положенні ст. 638 ЦК;

До істотніх умов відносяться умови договору, які 1) визнані такими за законом; 2)необхідні для договорів даного виду, 3) всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

На  підставі  ст. 646  ЦК України  відповідь  про  згоду   укласти  договір на  інших  , чім було  передбачено  , вимогах  , є  відмовою  від  отриманої  пропозиції особі  , що  зробила  пропозицію  укласти  договір .

З  матеріалів  справи  вбачається  , що  отримавши протокол розбіжностей ,  позивач погодився прийняти п.4.3.2, абз.3 п.4.4, п.10, та додатки до договору за текстом договору в редакції споживача. Пункти 3.1 та п.3.2 додатку  № 2  відмовився прийняти в редакції споживача та запропонував йому  іншу редакцію п.3.1 та 3.2 , про що склав протокол узгодження розбіжностей від 24.07.2006р.

З метою врегулювання розбіжностей за договором, позивач листом № 08-06/2502 від 25.07.2006р. направив відповідачу протокол  узгодження розбіжностей до договору від 24.07.2006р., який останнім не підписаний та не повернутий у запропонований ним термін.

Згідно  додатку  № 2  та    протоколу  узгодження  розбіжностей    між  сторонами не  досягнуто  згоди    щодо  п.3.1. в  редакції , яку  пропонує  постачальник  (  позивач  по  справі )   :   “  постачальник    зобов`язується    щомісячно   надавати    споживачу    рахунки    за  активну    електроенергію    (  з  урахуванням   ПДВ)  у  наступному  порядку:  01  числа     щомісячно      при   здійсненні    розрахунків   за   попередній  розрахунковий  період    постачальник  надає    споживачу  :   остаточний    рахунок   за  фактично    спожиту    в  попередньому  розрахунковому  періоді    активну    електроенергію  з  урахуванням    планових  розрахунків  за  цей  період    , що   були  надані    споживачу раніше  ;  рахунок    для  оплати    споживачем    резервування    обсягу    електроенергії    на  покриття  аварійної    (  екологічної  броні)     в  наступному    після   поточного  розрахунковому  періоді  , з  урахуванням    суми   оплати   для   резервування    обсягу   електроенергії   на  поточний  період ;  рахунок    для  оплати    очікуваного  обсягу     споживання   електроенергії    споживачем    в  поточному    розрахунковому  періоді   .  За   очікуваний    обсяг     споживання    електроенергії    приймається    договірна   величина     електроспоживання   на  наступний  розрахунковий  період  .    Сума   планового    рахунку   визначається    , як    добуток   очікуваного   обсягу   споживання   електричної  енергії    Споживачем   в  наступному  розрахунковому  періоді    на    тариф   , розрахований     Постачальником    відповідно    до  положень    нормативно-    правових   актів    НКРЕ  України   на  наступний    розрахунковий  період   .    Обсяг електроенергії    , зарезервований   споживачем    на  покриття      аварійної                                    (  екологічної)  броні   на  наступний  розрахунковий  період   , визначається    , я  добуток    обсягу     добового  електроспоживання     екологічної  броні , зафіксованого     Актом  екологічної    , аварійної   та  технологічної  броні  на  відповідний  період  року ,  на кількість  діб    у  наступному   розрахунковому  періоді .   Сума    рахунку    для  оплати    резервування  обсягу   електроенергії    на  покриття    аварійної  (  екологічної)  броні   на  наступний   розрахунковий    період    визначається , як   добуток  обсягу електроенергії,  зарезервованого    споживачем  на  покриття   аварійної  (  екологічно) броні  на  наступний  розрахунковий  період  , на   тариф   , що  діє  на день   здійснення оплати   цього  рахунку   згідно п.3.2.   цього  додатку .  У  використанні   споживачем   зарезервованого  обсягу  електричної  енергії    на  покриття  аварійної    (  екологічної ) броні    , постачальник   здійснює  перерахунок   його  вартості   відповідно  до тарифів ,  діяли    в період     використання  зарезервованого    обсягу    електричної  енергії   . “

Згідно  додатку  № 2  та    протоколу  узгодження  розбіжностей    між  сторонами не  досягнуто  згоди    щодо  п.3.2. в  редакції , яку  пропонує  постачальник  (  позивач  по  справі )   :   “     споживач  здійснює  оплату    отриманих  від    постачальника  рахунків    самостійно    шляхом перерахування   грошових  коштів   на  поточний  рахунок    із  спеціальним  режимом    використання   постачальника  3   649 в Головному  управлінні    Промінвестбанку  в  Донецькій області    , ФО  334635 ,  у  наступні  терміни    та  в  наступних   розмірах  :   до  04  числа    щомісячно  здійснює   оплату     рахунку    для  резервування  обсягу    електричної  енергії    на  покриття    аварійної  ( екологічної  )  броні    у  наступному   після  поточного  розрахунковому  періоді   ;  до  06  числа    поточного  місяця    сплачує  суму    остаточного   розрахунку    за  попередній  розрахунковий  період  , а  також   35 %  від  суми   одержаного    планового  розрахунку ; до   1  числа    поточного  місяця    здійснює  оплату    поточного  споживання    електроенергії    у розмірі  35  %  від  суми   одержаного    планового  розрахунку   таким  чином ,   щоб  сума    оплати  на  цю  дату    складала  не  менш ніж         70 % суми   рахунку   на оплату   планового  платежу  ;  до 27  числа    поточного  місяця    здійснює  оплату    поточного споживання   електроенергії   у  розмірі  30  %   від  суми  одержаного    планового  розрахунку   таким  чином    , щоб  сума  оплати  на  цю  дату    складала    не  менш  ніж   100%  суми   рахунку    на    оплату   планового  платежу .”

В  зв`язку  зі  ст.  187  ГК України  спори  , що  виникають  при  укладенні  договорів  укладення  яких  є обов`язковим на  підставі  закону  ,  розглядаються  судами .

Представник    відповідача     зазначені  вище  пункти  додатку  № 2  до    договору   не  визнає    , з  приводу  чого   направив  на  адресу    позивача  лист   №  933  від   08.08.2006р. , в  якому   посилається   на   те  , що     випадок використання  екологічної  броні    може  не  настати   та  підставі  чого     фінансування  екологічної  броні   у  випадку не оплати     здійснюється    з  державного   бюджету  (  оскільки  підприємство  є  державною  власністю)  , на  підставі  чого  грошові  кошти    підприємства  будуть  використані не  ефективно   -   норми   ст. 20   Закону   України   “  Про   електроенергетику “  , то б то  просить п.3.1.  викласти  в його  редакції  згідно   зі ст.. 320  Закону    України    “  Про  електроенергетику” .

Посилання  відповідача  на  ч.7 ст. 20  Закону  України  “  Про  електроенергетику” про  те , що    фінансування   екологічної   броні   у  випадку  не оплати    здійснюється    з державного  або  місцевого  бюджету     є  не правомірним   , так  як    дії    цієї  частини      закону призупинені     п.18 ст. 71   Закону   “ Про державний  бюджет  на  2007 рік “ .

Посилання  відповідача    на   те ,   що     випадок    використання  екологічної  броні   може  не  наступити    , являється  теж  не  обґрунтованими   , так  як  об`єм   електричної  енергії   в  кількості  50 000 Вт год  і  більше   на  покриття    екологічної  ( аварійної)  броні     використовується    відповідачем  щомісячно   , більш   того   поставник    не  має  право   відключити     даного  споживача   нижче   вказаного  рівня        ні за  якими обставинами  .

Відповідно до ст. 179 ГК України при укладанні господарських договорів сторони повинні визначати його зміст на підставі типового договору та не можуть відступати від його змісту. Сторони можуть тільки конкретизувати його умови.

У додатку 3 ПКЕЕ вказаний типовий договір на постачання електричної енергії, пунктом 6.9 вказаних Правил регулюються взаємовідносини постачальника електричної енергії із споживачем, який має екологічну броню, а саме резервування об'єму електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні.

Посилання відповідача   на те, що випадок застосування екологічної броні державного підприємства відповідача може не настати, не підтверджений матеріалами справи, оскільки сторони мають погоджену екологічну броню електропостачання і редакція спірного пункту додатку №2 повністю відповідає змісту пункту 6.9 Правил користування, застосування яких є обов’язковим для сторін у випадку користування електричною енергією.

Позивачем належними доказами доведено правомірність його вимог щодо зобов’язання укласти пункт  3.1.   та  3.2.  додатку №2  в редакції  до  договору ,  запропонованій   ТОВ “  Сервіс-  Інвест “  у  протоколі    узгодження  розбіжностей .

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи відповідача по справі судом   розглянуті та не прийняті до уваги, оскільки не спростовують фактів, доведених позивачем та підтверджених матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд  вважає, що   позовні  вимоги стосовно  укладання   в редакції “Поставщика”   п . 3.1., п.3.2.  додатку  № 2    до  цього  договору    у  протоколі  узгодження  розбіжностей   від   24.07.2006р.    є  обґрунтованими  та  такими , що ґрунтуються на нормативно-правових актах України ,  тому підлягають  задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по даній справі відшкодовуються із відповідача по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст.   638 , 646   ЦК України ,  ст.ст. 179, 187  ГК України  , і керуючись  ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85  Господарського процесуального Кодексу України,    Господарський Суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест”                м. Донецьк до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” м. Донецьк про укладання  в редакції “Поставщика”   п . 3.1., п.3.2.  додатку  № 2    до    договору    постачання  електроенергії     № 1 0031 000 від 22.06.2006р.     у  протоколі  узгодження  розбіжностей   від   24.07.2006р.,  задовольнити    повністю  .

Прийняти  пункт  3.1.  ,   пункт   3.2.  додатку  № 2    до    договору    постачання  електроенергії     № 1 0031 000 від 22.06.2006р.     у  протоколі  узгодження  розбіжностей   від   24.07.2006р  викласти в  редакції    Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест”    м. Донецьк    .

Стягнути з Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет”  м . Донецьк   на  користь  Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс-Інвест”   м. Донецьк  -  85 грн.00  коп. - витрати по сплаті держмита і  118 грн.00  коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане  22.05.2007р.

Суддя