ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.
Справа № 20/15

Колегія суддів господарського суду
Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Мальцев М.Ю., Склярук
О.І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Споживчого товариства
„РМК -ХОЛОД”, м.Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Донецьк

третя особа: Закрите акціонерне
товариство "Донецькмеблі", м.Донецьк

про визнання права власності

За участю представників:

від позивача: Барський М.В.,
Кудяєва В.І. - дов.

від відповідача: ОСОБА_2 - дов.,
ОСОБА_1 - приватний підприємець

третя особа: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької
області звернулось Споживче товариство „РМК -ХОЛОД”, м.Донецьк, із позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Донецьк, про визнання за
позивачем права власності на лінію електрокабелю, що проходить від розподільної
підстанції Закритого акціонерного товариства “Донецькмеблі” до внутрішньої
електромережі позивача та на станок “Прес-ножиці”.

Під час розгляду справи позивач
неодноразово уточнював, змінював, доповнював склад позовних вимог.

Так, у “Додатковій позовній заяві”
від 11.04.07 р. № 24 та в “Уточненнях до позовної заяви” № 26 від 25.04.07 р.
позивач відмовився від позовних вимог в частині визнання за ним права власності
на станок “Прес-ножиці”, просив визнати за ним право власності на кабельну
лінію.

Остаточні позовні вимоги викладені
позивачем в “Уточненні до позовної заяви” без номеру та дати складання, яке
надійшло до суду 04.06.07 р.

У даному “Уточненні” позивач
просить суд визнати право власності за позивачем на кабельну лінію КГЕШ 750м.п.
(кабель силовий гнучкий екранований на напругу 1140 В з трьома основними жилами
номінальним перетином 35 кв.мм, одною жилою заземлення номінальним перетином 10
кв.мм та трьома допоміжними жилами номінальним перетином 2,5 кв.мм), до складу
якої входять електролічильник активної електроенергії СА4У-і-672 М НОМЕР_1,
електролічильник реактивної енергії СР4У-і-673М НОМЕР_2, що знаходиться за
адресою: м.Донецьк, вул.Куйбишева, 68 (СТ “РМК Холод” та м.Донецьк-96,
вул.Куйбишева, 58 (ЗАТ “Донецькмеблі”).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що постачальник електричної енергії, з яким позивачем
укладено договір на постачання електричної енергії, вимагає від позивача
рішення суду про право власності на електрокабельну лінію, оскільки
відповідачем подано документи про належність саме йому електрокабельної лінії,
на те, що право власності позивача на лінію та станок підтверджується актом
приймання-передачі основних засобів РМК Донецької обсспоживспілки та лінія та
станок знаходиться на балансі підприємства, на те, що претензії відповідача на
електрокабельну лінію ґрунтуються на фальшивих документах.

У “Додатковій позовній заяві” від
11.04.07 р. № 24 позивач деталізував викладені у позові обставини, відмовився
від позовних вимог стосовно станка “Прес-ножиці”.

В “Уточненнях до позовної заяви”
від 25.04.07 р. № 26 позивач зазначив, що необхідність визнання його права
власності на кабельну лінію викликана зверненням відповідача до
електропостачальної організації щодо укладання договору на поставку електричної
енергії; що відповідач звернувся до позивача із пропозицією розірвати раніше
укладений договір на оплату за користування електромережами; що відповідач не
визнає права власності позивача на електрокабельну лінію, оскільки уклав
договір на поставку електричної енергії без згоди позивача; що визнання за
відповідачем права власності на цю лінію необхідно у зв'язку з можливим
підключенням до лінії інших абонентів та запланованою позивачем реконструкцією
будівель.

При цьому, позивач ще раз
відмовився від позовних вимог стосовно станка “Прес-ножиці”.

В обґрунтування своїх вимог позивач
додав до позовної заяви копію договору на поставку електричної енергії,
укладеного Відкритим акціонерним товариством “ПЕМ-Енерговугілля”, листів Відкритого
акціонерного товариства “Донецькмеблі”, Відкритого акціонерного товариства
“ПЕМ-Енерговугілля”, акту від 04.03.05 р., акту від 23.02.05 р., наряду,
свідоцтва НОМЕР_3, акту прийому-передачі основних засобів, балансу за 2000 р.,
акту на знищення печаток, договору з відповідачем НОМЕР_4., листа Відкритого
акціонерного товариства “Донбаскабель”, довідку про балансову належність
кабельної лінії. Копії зазначених документів не завірені позивачем будь-яким
чином.

Під час розгляду справи позивачем
долучені до матеріалів справи завірені належним чином копії листа Донецької
обласної спілки споживчих товариств, договору купівлі-продажу НОМЕР_5.,
накладної НОМЕР_6, балансу за 2000 р., рішення НОМЕР_7, постанови НОМЕР_8,
протоколу від 08.11.06 р., акту від 17.12.99 р., рішення НОМЕР_9, листа
відповідача від 01.07.04 р., акту прийому-передачі основних засобів станом на
грудень 2000 р., інвентарних карток, договору з відповідачем, листа Відкритого
акціонерного товариства “Донбаскабель”, статуту кооперативного підприємства
ремонтно-монтажного комбінату Донецької облспоживспілки, договору на поставку
електричної енергії, укладеного позивачем з Відкритим акціонерним товариством
“ПЕМ-Енерговугілля”, акту від 04.03.05 р., книги обліку продаж, листів
Відкритого акціонерного товариства “ПЕМ-Енерговугілля”, Донецької
облспоживспілки, акту розмежування балансової належності електричної мережі,
товарного чеку НОМЕР_10, витратної накладної, листа відповідача “Про заміну
точки підключення” від 05.12.05 р., а також письмові пояснення головного
енергетика Закритого акціонерного товариства “Донецькмеблі”, довідка про склад
кабельної лінії, письмові пояснення голови правління СТ “РМК-Холод”, довідка
про балансову належність кабельної лінії.

Відповідач із позовом не погодився.
У відгуках на позовну заяву, додаткову позовну заяву, уточнену позовну заяву
зазначив, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності;
що ствердження позивача про фальсифікацію відповідачем будь-яких документів
необґрунтовані; що позовні вимоги є намагання позивача штучно нав'язати
відповідачу послуги з поставки електричної енергії; що відповідач жодним чином
не порушував та не оспорював жодних прав споживача; що позивачем неправильно
обраний спосіб захисту своїх прав; що відповідач є належним власником
придбаного майна; що надані позивачем документи не підтверджують доводів
позовної заяви; що спору стосовно права власності на 250м кабелю,
трансформатор, 2 електролічильники, розподілювальний щит не існує.

Відповідачем надані суду копії
договору підряду НОМЕР_11, договору купівлі-продажу НОМЕР_5., накладної
НОМЕР_12, квитанції до прибуткового касового ордера НОМЕР_13., акту виконаних
робіт від 05.01.07 р., квитанції НОМЕР_14, запрошення, листа Куйбишевського РВ
ДМУ УМВС України в Донецькій області НОМЕР_15, квитанції НОМЕР_16., НОМЕР_17,
письмові пояснення колишнього заступника голови правління СТ “РМК-Холод”.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області розгляд справи призначено колегіальним
складом суду, який змінювався розпорядженням голови господарського суду
Донецької області.

Ухвалою суду від 12.04.07 р. до
судового засідання було викликано представника Відкритого акціонерного
товариства “ПЕМ-Енерговугілл” в порядку ст.30 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою суду від 14.05.07 р. до
участі у справі залучено третю особу - Закрите акціонерне товариства
“Донецькмеблі”.

Представники зазначених товариств
позовних вимог не підтвердили, але й не заперечили проти них.

Судом задоволено клопотання сторін про
продовження строку розгляду справи в порядку ч.4 ст.69 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 06.03.07 р. до 12.03.07 р.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Предметом позову, з урахуванням
численних уточнень позивачем складу позовних вимог, є вимоги про визнання за
позивачем права власності на кабельну лінію КГЕШ 750м.п. (кабель силовий
гнучкий екранований на напругу 1140 В з трьома основними жилами номінальним
перетином 35 кв.мм, одною жилою заземлення номінальним перетином 10 кв.мм та
трьома допоміжними жилами номінальним перетином 2,5 кв.мм), до складу якої
входять електролічильник активної електроенергії СА4У-і-672 М НОМЕР_1,
електролічильник реактивної енергії СР4У-і-673М НОМЕР_2, що знаходиться за
адресою: м.Донецьк, вул.Куйбишева, 68 (СТ “РМК Холод” та м.Донецьк-96,
вул.Куйбишева, 58 (ЗАТ “Донецькмеблі”).

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що електропостачальна організація вимагає від позивача судового
врегулювання питання про належність вищезазначеної кабельної лінії, а
відповідач, за ствердженням позивача, не визнає за останнім права власності на
зазначене майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
фактично намагається довести, що у відповідача відсутнє право власності на
зазначену кабельну лінію, оскільки відповідачем, на думку позивача, не доведено
належними доказами факту придбання у правопопередника позивача даної лінії.

Відповідач не погодився із позовом,
наполягав на тому, що у 1999 р. придбав у правопопередника позивача 500м кабелю
ГРШ, що підтверджує квитанцією до прибуткового касового ордеру НОМЕР_13. та
накладною НОМЕР_12

Зустрічного позову про визнання за
відповідачем права власності на зазначений кабель до суду не надходило. Отже,
дані вимоги не є предметом позову та об'єктом дослідження суду.

За змістом ч.2 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення, має право виходити за
межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Позовні вимоги полягають у визнанні
за позивачем права власності на певне майно, а не у визнанні відсутнім у
відповідача права на майно, яке, за ствердженням відповідача він придбав у 1999
р.

Під час розгляду справи відповідач
та його представник стверджували, що не заперечують та не заперечували проти
права власності позивача на вищезазначене майно, про що зроблено відповідний
запис у протоколі судового засідання 02.07.07 р.

У “Відгуку на уточнену позовну
заяву” від 04.05.07 р. відповідач зазначив, що він жодним чином не порушував та
не оспорював жодних прав позивача, що спору відносно права власності на кабель,
трансформатор, електролічильники, розподільний щит не існує.

Як вбачається з матеріалів справи
(договір на поставку електричної енергії, укладений позивачем з Відкритим
акціонерним товариством “ПЕМ-Енерговугілля”), пояснень представників
зазначеного товариства та третьої особи перешкоди у користуванні позивачем
кабельною лінією з боку відповідача відсутні.

Згідно із ст.4-2) вищезазначеного
кодексу, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) Господарського
процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного
кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.316 Цивільного
кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст.317 Цивільного кодексу
України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст.319 зазначеного
кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та
виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад
суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати
право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення
власником права власності.

Статтею 321 Цивільного кодексу
передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно із ст.386 Цивільного кодексу
України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого
права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону
вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 зазначеного
кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач не просить суд заборонити
відповідачеві вчиняти дії, які можуть порушити право позивача та не вимагає
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Позивач просить суд визнати за ним
право власності на певне майно.

Статтею 392 Цивільного кодексу
України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом даної статті, потреба в
цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного
права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється
ними, а також коли власником втрачені документи, що підтверджують його право на
майно.

Отже, позивачем у позові про
визнання права власності є власник індивідуально-визначеного майна, право якого
оспорюється або не визнається іншою особою, з якою власник не перебуває у
зобов'язальних відносинах, або власник, який втратив документ, що засвідчує
його право власності на майно.

Відповідно до ст.21 Господарського
процесуального кодексу України, позивачами є підприємства та організації, що
подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи
оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідач під час розгляду справи
наполягав на тому, що ним не оспорювалося та не оспорюється право власності
позивача на майно, яке останній вважає спірним кабельна лінія КГЕШ 750м.п.
(кабель силовий гнучкий екранований на напругу 1140 В з трьома основними жилами
номінальним перетином 35 кв.мм, одною жилою заземлення номінальним перетином 10
кв.мм та трьома допоміжними жилами номінальним перетином 2,5 кв.мм), до складу
якої входять електролічильник активної електроенергії СА4У-і-672 М НОМЕР_1,
електролічильник реактивної енергії СР4У-і-673М НОМЕР_2, що знаходиться за
адресою: м.Донецьк, вул.Куйбишева, 68 (СТ “РМК Холод” та м.Донецьк-96,
вул.Куйбишева, 58 (ЗАТ “Донецькмеблі”).

За даних обставин суд дійшов
висновку про те, що позивачем не доведено факту невизнання або оспорювання
відповідачем права власності позивача. Документи, що підтверджували б
протилежне, суду не надані.

Позивач не посилається на те, що
ним втрачено документи, які засвідчують його право власності.

Отже, підстави для звернення
позивача до суду із позовом про визнання за ним права власності на
вищезазначене майно у даному випадку відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.

Відмову позивача від позову в
частині вимог про визнання права власності на станок “Прес-ножиці” слід
прийняти, оскільки ці дії не суперечать законодавству, не порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси, повноваження представника позивача на вчинення
зазначених дій перевірені, наслідки відмови від частини позовних вимог
роз'яснено.

Провадження у справі у цій частині
позову слід припинити.

Судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 21, 22, 33, 43, 44, 49, 78, п.4 ст.80, ст.ст.82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 386, 391, 392 Цивільного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Споживчого товариства „РМК -ХОЛОД”, м.Донецьк, до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м.Донецьк, про визнання за позивачем права власності на
кабельну лінію КГЕШ 750м.п. (кабель силовий гнучкий екранований на напругу 1140
В з трьома основними жилами номінальним перетином 35 кв.мм, одною жилою
заземлення номінальним перетином 10 кв.мм та трьома допоміжними жилами
номінальним перетином 2,5 кв.мм), до складу якої входять електролічильник
активної електроенергії СА4У-і-672 М НОМЕР_1, електролічильник реактивної
енергії СР4У-і-673М НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: м.Донецьк,
вул.Куйбишева, 68 (СТ “РМК Холод” та м.Донецьк-96, вул.Куйбишева, 58 (ЗАТ
“Донецькмеблі”).- відмовити.

Відмову позивача від позову в
частині вимог про визнання права власності на станок “Прес-ножиці” - прийняти.

Провадження у справі в цій частині
позову - припинити.

Вступну та резолютивну
частини рішення оголошено 02.07.07 р.

Повний текст рішення підписано 09.07.07 р.

Головуючий суддя

Суддя                              Мальцев М.Ю.

Суддя
Склярук О.І.

Надруковано
4 примірники:

1-          позивачеві;

1
- відповідачеві;

1 - у справу

1 - третій особі