СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

12 квітня 2007 року

Справа № 2-13/1567.1-2007(2-2/1600-2006)

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Куршева М. О., довіреність № 02-24/188 від 06.02.07 -  Гурзуфська селищна рада;

відповідача: Рощіна Є. К., довіреність № 1 від 11.04.07 - товариство з обмеженою відповідальністю "Санвіре";

третьої особи: Руденка В. П., довіреність № 4 від 09.01.07;

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" та Державного підприємства "Кримське республіканське протизсувне управління" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Жукова А.І.) від 07.02.2007 у справі № 2-13/1567.1-2007 (2-2/1600-2006)

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" (вул. Садова, 6, м.Ялта, 98600)

до           Гурзуфської селищної ради (вул. Подвойського, 9, смт.Гурзуф, м. Ялта, 98640)

товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіре" (вул. Санаторна, 13-3, с.м.т. Гурзуф, м. Ялта, 98640)

3-тя особа:

Державне підприємство "Кримське республіканське протизсувне управління"  (вул. Горького, 30, м.Ялта, 98600)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя А.І. Жукова) від 07.02.2007 у справі № 2-13/1567.1-2007 відмовлено у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" до Гурзуфської селищної ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіре" про визнання недійсним договору.

Не погодившись з постановленим судовим актом, позивач та третя особа - Державне підприємство "Кримське республіканське протизсувне управління"   подали апеляційні скарги, в яких просять рішення скасувати, позов задовольнити.

Заперечення на апеляційні скарги до суду не надходили.

У зв’язку з зайнятістю у іншому судовому процесі судді Гонтаря В.І. 12.04.2007 за розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду В.В. Сотула у складі судової колегії була проведена заміна судді Гонтаря В.І. на суддю Гоголя В.І.

У судове засідання 12.04.2007 представник позивача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представників відповідача та третьої особи судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У жовтні 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" звернулось до господарського суду з позовом до Гурзуфської селищної ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіре", за участю третьої особи - Державного підприємства "Кримське республіканське протизсувне управління", просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,1300 га. розташованої за адресою: с.м.т. Гурзуф, ву Набережна ім. О.С. Пушкіна, укладений між сторонами, посилаючись на невідповідність його умов чинному законодавству.

Третя особа -  Державне підприємство "Кримське республіканське протизсувне управління", підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю "Санвіре" протиправно заволоділо чужим майном.

Відповідачі, заперечуючи проти позову, не вбачають порушення прав товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" при укладенні оспорюваного договору оренди.

Справа розглядалась судом неодноразово.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-16.01.2006 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" задоволено, договір оренди земельної ділянки площею 0,1300 га., розташованої за адресою: с.м.т. Гурзуф, вул. Набережна ім. О.С. Пушкіна визнано недійсним.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 зазначене рішення господарського суду скасовано, у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2006 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 скасовано, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-16.01.2006 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 17.10.2006 рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-16.01.2006, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 та постанову Вищого господарського суду України від 15.06.2006 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Оскаржуване рішення мотивоване нормами Земельного кодексу України та Закону України „Про власність”.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників відповідачів та третьої особи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду  земельних ділянок,  що  перебувають  у державній  або  комунальній  власності,  здійснюється  на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення 25-ої сесії 24 скликання Гурзуфської селищної ради за №11 від 04.03.2004 „Про укладення договорів оренди з підприємствами, організаціями, установами, приватними підприємцями на земельні ділянки Гурзуфської селищної ради”, із змінами, внесеними рішенням 33-ої сесії 24 скликання Гурзуфської селищної ради за №31 від 15.07.2004, а також проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок, розробленого землевпоряджувальною організацією відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, на підставі рішення 9-ої сесії 24-го скликання Гурзуфської селищної ради за №19 від 12.12.2002 і рішення 21-ої сесії 24 скликання Гурзуфської селищної ради за №9 від 15.10.2003 „Про затвердження проекту відведення захисної берегової пляжної зони Гурзуфської селищної ради” 28.07.2004 між Гурзуфською селищною радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Санвіре" було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий №:01:006:0078 площею 0,1300 га для обслуговування захисної берегової смуги пляжної зони, розташованої у м. Ялта, смт. Гурзуф,  вул. Набережна ім. О.С. Пушкіна, район кафе «Сафарі».

Договір зареєстрований в Книзі записів договорів оренди земельних ділянок 06.09.2004 за № 123.

Загальні умови дійсності угод встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України.

У відповідності зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської,  селищної, міської,  районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими  на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами,     установами   та організаціями,  посадовими  особами,  а  також  громадянами,  які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, правові підстави для укладення оспорюваного договору не скасовані.

Крім того статтями 13, 14, Закону України «Про оренду землі»визначена форма і умови договору оренди земельної ділянки. Відповідно до пункту 5 статті 15 Закону «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди, укладений між Гурзуфською селищною радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Санвіре» відповідає вимогам статтей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 14, 15, 18 Закону України „Про оренду землі”, оскільки межі його були винесені в натурі, цільове призначення не мінялося, була кадастрова документація і проект землеустрою по відведенню берегової захисної пляжної зони, договір був зареєстрований в установленому порядку.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача та третьої особи про те, що спірна ділянка відноситься до земель водного фонду, а також про те, що порушені права позивача при укладенні вказаного договору оренди у зв'язку з тим, що не було проведено відповідний конкурс.

Так відповідно до статті 2 Водного кодексу України, завданням  водного  законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для  потреб  населення і галузей економіки,  відтворення водних  ресурсів,   охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних  об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Згідно з положеннями статті 1, 2, 4 Земельного кодексу України набережні, де знаходиться спірна земельна ділянка, відносяться до земель загального користування населених пунктів та є державною власністю, тобто відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" відносяться до відання обласних, районних, міських, селищних Рад народних депутатів.

Крім того, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України заяви і клопотання фізичних і юридичних осіб розглядаються органами місцевого самоврядування в місячний термін. З матеріалів справи вбачається, що заяву про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,2 га позивач надіслав відповідачеві 31.10.2003 та 26.12.2003 постійною комісією з курортів, будівництву, архітектурі і землекористуванню Гурзуфської селищної ради було розглянуто заяву позивача та відмовлено у передачі в оренду земельної ділянки.

Про прийняте рішення позивача проінформував в.о. Гурзуфської селищної голови 08.01.2004.

Таким чином, заява позивача була розглянута відповідачем і дана відповідь. Термін розгляду заяви позивача, встановлений статтею 118 Земельного кодексу України закінчився.

Позивач дане рішення не оскаржив у встановленому законом порядку.

Отже, висновок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг його не спростовують.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги  товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта-тревел" та Державного підприємства "Кримське республіканське протизсувне управління" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.02.2007 у справі № 2-13/1567.1-2007 (2-2/1600-2006) залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

В.М. Плут