ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.06.07                                                                                           Справа  № 4/452-19/72

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді  -  М.В.Юркевича

суддів                           -  М.І.Городечна

В.Л.Кузь

Розглядаючи апеляційне подання Військового прокурора Західного регіону України м. Львів в інтересах –Міністерства оборони України в особі військової частини А-1642 м. Радехів Львівської області

на ухвалу господарського  суду Львівської області від 23.02.2007 року

у справі № 4/452-19/72

за позовом:  Військового прокурора Західного регіону України м. Львів в інтересах –Міністерства оборони України в особі військової частини А-1642 м. Радехів Львівської області

до відповідача: ТОВ «ВКФ «Просперітет»м. Львів

про стягнення боргу

З участю представників :

Від прокуратури –Сисак В.В. –прок. відділу

Від позивача-1 –не з’явився

Від позивача-2 –не з’явився

Від відповідача –Гетьманець В.Л. –ген. директор

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.02.2007 року по справі №4/452-19/72 залишено без розгляду позов першого заступника військового прокурора  Західного регіону України про стягнення з  ТОВ «ВКФ «Просперітет»м. Львів на користь військової частини А-1336, правонаступником якої є військова частина А-1642 м. Радехів Львівської області заборгованості в сумі 120 000,00 грн., що виникла в результаті невиконання умов договору поставки та зберігання нафтопродуктів від 21.02.2004 року № 749.

Військовий прокурор Західного регіону України не погоджується з даною ухвалою суду, тому у своєму апеляційному поданні просить переглянути її в порядку апеляційного провадження, скасувати та направити справу для розгляду по суті у місцевий господарський суд  з огляду на наступні обставини і підстави:

- Міністерство оборони України відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління. У відповідності до ст. 15 цього ж Закону України фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Держбюджету України;,

- Згідно ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України»суб’єктами господарської діяльності у Збройних Сил України є військові частини, заклади, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів держбюджету, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням державного герба України із своїм найменуванням. Відповідно військова частина А-1642 є структурним підрозділом органу державної влади –Міністерства Оборони України, майно військової частини є державною власністю і закріплене за нею на праві оперативного управління;

- Судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали проігноровано дані норми Закону, а також судом не взято до уваги надані у рішенні Конституційного суду України роз’яснення № 3-рп/99 від 08.04.1999 року, зокрема, те що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій, проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств. Так, інтереси держави закріплені нормами Конституції України та іншими нормативно-правовими актами, згідно яких є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, в тому числі –спрямованих на захист прав усіх суб’єктів права власності та господарювання.

Відповідач проти доводів апеляційного подання заперечує, вважає їх безпідставними  з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві. Ухвалу місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційне подання без задоволення.

Підстави та причини відкладення розгляду справи викладені в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 року. Позивачі явку своїх представників в жодне судове засідання не забезпечили.

Згідно директиви Міністерства оборони України № 322/1/020 від 11.11.2005 року військова частина А-1336 розформована. Відповідно до директиви командувача військами Західного оперативного командування № Д-2 від 20.06.2006 року  військова частина А-1642 визначена правонаступником військової частини А-1336. Дані обставини документально підтверджені.

Розглянувши доводи апеляційного подання, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, апеляційну скаргу –задоволити. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі наділення військової частини А-1642 повноваженнями органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, в зв’язку з чим суд прийшов до висновку, що військовий прокурор неправильно визначив позивача за вимогами про захист інтересів держави.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, враховуючи практику Верховного Суду України (постанову Верховного Суду України від 07.02.2006 року в справі № 36/227) та практику Вищого господарського суду України (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2007 року в справі № 4/1342-29/176) не погоджується з позицією місцевого господарського суду з огляду на те, що згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України до основних функцій прокуратури віднесено представництво інтересів держави в судах у випадках, визначених законом. Норма даної статті кореспондується із ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачено представництво прокуратурою у формі звернення до суду з заявами про захист прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99 за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку  самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулось чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року під поняттям «орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних відносинах»потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як вбачається із змісту позовної заяви військового прокурора, поданої до місцевого господарського суду, позовні вимоги заявлено в інтересах держави  уповноваженого органу Міністерства оборони України в особі  військової частини А-1642.

Міністерство оборони України відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління. У відповідності до ст. 15 цього ж Закону України фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Держбюджету України. Згідно ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України»суб’єктами господарської діяльності у Збройних Сил України є військові частини, заклади, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів держбюджету України.

Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройними Силами України, здійснює управління військовим майном, а кошти отримані від здійснення військовими частинами господарської діяльності відповідно до ст. 8 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»зараховуються до держбюджету України та використовується виключно на національну оборону відповідно до кошторису затвердженого Міністерством оборони України. Отже, як Міністерство оборони України, так і військова частина А-1642 є бюджетними установами і утримуються виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на викладене, військовим прокурором обґрунтовано визначено орган уповноважений здійснювати функції у спірних правовідносинах –Міністерство оборони України, яке є центральним органом виконавчої влади та здійснює безпосереднє керівництво Збройними Силами України, в особі його структурного підрозділу –військової частини А-1642, командирами яких є орган державної військової виконавчої влади у системі Збройних Сил України.

Враховуючи вище наведене, висновки місцевого господарського суду про те, що військовим прокурором заявлено позов не в інтересах держави, а лише в інтересах суб’єкта господарювання не є правомірними та не відповідають фактичним обставинам справи. Отже, підстави для залишення без розгляду заявленого прокурором позову згідно ст. 81 ГПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання Військового прокурора Західного регіону України м. Львів в інтересах –Міністерства оборони України в особі військової частини А-1642 м. Радехів Львівської області задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 23.02.2007 року по справі №4/452-19/72 скасувати.

3. Матеріали справи № 4/452-19/72  направити для розгляду позовних вимог по суті в господарський суд Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь