СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"19"
червня 2007 р.

справа
№ 20-9/135

За
позовом               Кредитної спілки “Товариство
взаємного кредиту”

до
Відкритого акціонерного товариства
“Українська страхова компанія

“ДЖЕНЕРАЛИ ГАРАНТ” в особі
Севастопольської філії

третя
особа  яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача громадянка ОСОБА_1

про   стягнення страхового відшкодування в розмірі
61500,00 грн.

суддя Рибіна С.А.

представники
сторін:

позивача
- Егоров А.М.,
довіреність № 162 від 21.07.2004;

відповідача -Омельчук Т.І., довіреність №
17072-1/14 від 21.12.2006;

третя
особа -не з'явився.

Суть
спору:

Кредитна
спілка “Товариство взаємного кредиту”
звернулася до господарського суду
м. Севастополя з позовними вимогами до Відкритого акціонерного
товариства “Українська страхова компанія “ДЖЕНЕРАЛИ ГАРАНТ” в особі
Севастопольської філії  про  стягнення страхового відшкодування в розмірі
61500,00 грн.

Свої
вимоги  позивач обґрунтовує тим, що
відповідач відмовився від виконання зобов'язаннь за договором  добровільного страхування ризику неповернення
кредиту серії НОМЕР_1 у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача
суму страхового відшкодування.

Відповідач
позовні вимоги не визнає, обґрунтовує свої заперечення тим, що страховий
випадок не настав, детальне обґрунтування викладено у відзиві на позов (а.с.
35).

Ухвалою
суду від 26.04.2007 залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянку
Кисельову Галину Євгенівну.

Третя
особа у судове засідання, яке відбулось 18.06.2007 явку уповноважених
представників не забезпечила, про час, дату та місце судового засідання була
повідомлена належним чином своєчасно, про причини неявки не повідомила,
письмові пояснення по справі не надала.

Згідно  ст. ст.
20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України  сторонам роз'яснені їх  процесуальні
права та обов'язки.

За
клопотанням сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10
Закону України “Про судоустрій України”, пояснення по справі надавалися ними
російською мовою.

В
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України  у судовому засіданні від 18.06.2007 була
оголошена перерва до 19.06.2007.

Ухвалою
суду від 04.06.2007 в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу
України за клопотанням представників позивача та відповідача строк вирішення
спору був продовжений на шість місяців.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін,  суд

встановив:

30.11.2005
між Відкритим акціонерним товариством “Українська страхова компанія
“Гарант-АВТО” (Страховик), яке за рішенням загальних зборів від
10.11-04.12.2006 змінено назву на Відкрите акціонерне товариство „Українська
страхова компанія „ДЖЕНЕРЕЛИ ГАРАНТ”в особі Севастопольської філії та ОСОБА_1
(Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування ризику
неповернення кредиту серії НОМЕР_1 Поліс (Договір страхування).

Пунктами
1.1, 1.2 Договору передбачено, що об'єктом страхування є майнові інтереси
Страхувальника, пов'язані з виконанням Страхувальником прийнятих на себе
зобов'язань щодо повернення отриманого ним у вигодонабувача (Кредитна спілка
“Товариство взаємного кредиту”) кредиту за Кредитним договором НОМЕР_2
(Кредитний договір).

Пунктами
2.1, 2.2 встановлено, що страховим ризиком за Договором страхування вважається
відсутність у Страхувальника грошових коштів для повернення кредиту за
Кредитним договором на момент повернення кредиту і / або відсотків, згідно
умовам Кредитного договору.

Страховик
прийняв на себе зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування у
розмірі залишку заборгованості Страхувальника перед вигодонабувачем за
Кредитним договором, включаючи відсотки по кредиту.

Згідно
пунктів 4.1, 4.2, 4.3 страхова виплата за Договором страхування була
встановлена сторонами в розмірі 64450,00 грн. (60000,00 грн. сума, 4450,00
грн.- відсотки по кредиту). Страховий платіж складав 4834,00 грн. Строк дії
договору з 30.11.2005 по 30.11.2006 (п. 4.5 Договору страхування) .

Листом НОМЕР_3 позивач повідомив
відповідача про настання страхового випадку.

01.02.2007
листом вих. НОМЕР_4 відповідач пояснив позивачу, що за договором НОМЕР_1 Поліс
вважає, що страховий випадок не наступив.

Позивач
листом від 08.02.2007 звернувся до відповідача з вимогою сплатити
заборгованість у розмірі 58736,46 грн., яка склалась  станом на 07.02.2007.

Відповідач
зобов'язання за договором  не виконав,
пояснив що страховий акт буде складений ним після отримання доказів, які
підтверджують відсутність у ОСОБА_1 грошових коштів.

Позивач,
у зв'язку з настанням страхового випадку за договором страхування вважає, що у
відповідача утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути на його
користь.

Суд
вважає позовні вимоги такими, що  не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,
прийнятого 16.01.03, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після набрання Цивільним кодексом України чинності,
тобто після 01.01.04.

Щодо
цивільних відносин,  які виникли  до
набрання  чинності Цивільним
кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків,  що  виникли
або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Правовідносини
між сторонами виникли після 01.01.04,
тому при розгляді спору суд керується
Цивільним кодексом України  в
редакції 2003 року.

Відповідно
до п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, прийнятого
16.01.03, Господарський кодекс України застосовується до правовідносин, що
виникли після набрання Господарським кодексом України чинності, тобто після
01.01.04.

Правовідносини
між сторонами  виникли після 01.01.04,
тому при розгляді спору суд керується
Господарським кодексом України.

Відповідно
до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого
законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його
умов не допускається,  якщо інше не
встановлено договором чи законом.

Стаття
638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними
умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як
істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Закон
України „Про страхування” № 85/96-ВР від 07.03.1996 встановлює такі поняття як
страховий випадок та страховий ризик. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про
страхування”   страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та
випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно
ст. 16 Закону України „Про страхування” Договір страхування повинен містити:

назву
документа;

назву
та адресу страховика;

прізвище,
ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та
дати народження;

прізвище,
ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу;

зазначення
предмета договору страхування;

розмір
страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя;

розмір
страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування
життя;

перелік
страхових випадків;

розміри
страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати;

страховий
тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не
встановлюється страхова сума);

строк
дії договору;

порядок
зміни і припинення дії договору;

умови
здійснення страхової виплати;

причини
відмови у страховій виплаті;

права
та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання
умов договору;

інші
умови за згодою сторін;

підписи
сторін.

Дослідивши
договір добровільного страхування ризику неповернення кредиту серії НОМЕР_1
Поліс суд встановив, що при його укладенні сторони не дотрималися вимог ст. 16
Закону України „Про страхування”, а саме:

-
сторонами не визначений перелік страхових випадків, в яких у сторін виникають
права та обов'язки за даним договором. Посилання відповідача на встановлення
страхового ризику як страхового випадку не може бути прийнято судом з тих
підстав, що не відповідає ст. 8 Закону України „Про страхування”;

-
сторони не домовилися про строк дії договору: п. 4.5 договору визначає строк
дії договору: з 30.11.2005 по 30.11.2006, в п. 8.1 сторони визначають, що
договір набирає чинності з моменту підписання (тобто з 30.11.2005) та діє до
повного виконання сторонами зобов'язань за ним;

-
сторонами у договорі не визначені умови здійснення страховий виплати;

-
сторонами у договорі не обумовлені причини відмови у страховій виплаті;

-
сторонами у договорі не встановлено порядок зміни і припинення дії договору.

Таким
чином, при укладенні даного договору страхування сторони не дійшли згоди по
всіх істотних умовах.

Керуючись
ст. 638 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України „Про страхування”
суд вважає договір добровільного страхування ризику неповернення кредиту серії
НОМЕР_1 Поліс не укладеним та виключає даний договір страхування з числа
доказів по справі.

У
відповідності до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім
виключеного з числа доказів договору добровільного страхування ризику
неповернення кредиту серії НОМЕР_1 Поліс позивач не надав суду доказів
наявності у нього права на стягнення з відповідача суми страхового
відшкодування.

На
підставі викладеного, суд  позовні вимоги
Кредитної спілки “Товариство взаємного кредиту” вважає такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У
задоволенні позову відмовити.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
С.А. Рибіна

Рішення оформлено
відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу
України і підписано 25.06.2007

Розсилка:

1.          КС „Товариства взаємного кредиту”:
99011, м. Севастополь, вул. Володарського,19, офіс 14, 17

2.          ВАТ „УСК „ДЖЕНЕРАЛИ ГАРАНТ” в особі
Севастопольської філії: 99011, м. Севастополь, вул. Новоросійська, 39

3.          ОСОБА_1:  АДРЕСА_1

АДРЕСА_2

4. наряд