ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.03.07                                                                                           Справа  № 1/142-38.1

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючий суддя:                                     Кравчук Н.М.

суддя                                                             Гнатюк Г.М.

суддя                                                             Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційну скаргу державного підприємства «Цуманське лісове

господарство»№1789  від 26.12.2006 року

на рішення  господарського суду Волинської області від 13.12.2006 р.

у справі №1/142-38.1

за позовом  відкритого акціонерного товариства «Волиньобленерго»в особі

Ківерцівської філії

до відповідача державного підприємства «Цуманське лісове господарство»

про  стягнення 11867,70 грн.

за участю представників

від позивача : Поліщук К.П. представник ( довіреність в справі);

від відповідача : Носко О.В. юрисконсульт ( довіреність в справі);

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання  про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

встановив:

рішенням господарського суду Волинської області від 13.12.2006 р.у справі №1/142-38.1 частково задоволено позов  відкритого акціонерного товариства «Волиньобленерго»в особі Ківерцівської філії до державного підприємства «Цуманське лісове господарство» про  стягнення 11867,70 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4747грн. 08 коп. 2-кратного нарахування за перевищення граничних (договірних) величин споживання електричної потужності за листопад 2004 року та судові витрати. В решті позову –відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник дане рішення вважає прийнятим при неповному з”ясуванні обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, просить його  скасувати та  в задоволенні  позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що  перевищення договірних величин, передбачених Законом України „Про електроенергетику” є штрафною санкцією, а тому стягнення такої санкції обмежується строком давності в один рік відповідно до ст.258 ГК України.

В судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу позивач проти доводів скаржника заперечує, рішення суду першої інстанції вважає повним та всебічним,  та зазначає, що ЦК та ГК України містить вичерпний перелік штрафних санкцій, а тому нарахування за перевищення граничних (договірних) величин споживання електричної потужності не є штрафною санкцією.  Просить рішення суду залишити без змін , апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що  підстави для скасування оскаржуваного рішення та, відповідно, задоволення апеляційної скарги, відсутні,  виходячи з наступного.

01 вересня 2005 року між Ківерцівською філією від імені Відкритого акціонерного товариства "Волиньобленерго" (постачальником електричної енергії) та Державним підприємством "Цуманське лісове господарство", (споживач) було укладено договір на Постачання електричної енергії № 525-0114000, відповідно до умов якого (п.1) постачальник електричної енергії зобов'язувався постачати електричну енергію Споживачу, а останній  зобов'язувався оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість та вносити інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є невід'ємними його частинами.

В п.2 договору  від 01.09.2005 року № 525-0114000 зазначено - під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі -ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору.

Відповідно до пунктів 11, 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 475 від 09.04.2002 року, граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору.

Повідомленням від 08.10.2004 року №23/13-975 відповідачу на листопад 2004 року доведено граничну величину 181 кВт електричної потужності.

Актом з контролю електричної потужності №779/1 від 24.11.2004 року складеним інспектором держаної інспекції з електричного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Волинській області Левчуком В.М. було встановлено найбільшу фактичну потужність 360 кВт при доведеній договірній величині 181 кВт..

У разі перевищення встановлених як договірних граничних величин споживання електроенергії та потужності,  споживачі несуть відповідальність, згідно з частинами п'ятою і шостою статті 26 Закону України "Про електроенергетику", станом на 10 січня 2002 р.,  яким встановлено, що у випадку споживання електроенергії та потужності понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальникам п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Законом України від 23.06.2005 року "Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику" розмір плати за перевищення договірної величини потужності зменшений з п'ятикратного до двократного.

Посилання скаржника, що судом першої інстанції в рішенні неправильно застосовано норми матеріального права, а саме Закон України „Про електроенергетику" є помилковим з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції відповідач своєчасно не проводив  оплату за спожиту електроенергію, тому  згідно з п.2 ст. 11 „Порядку постачання електричної енергії споживачам” затвердженого Постановою КМ України від 09.04.2002р. за № 475, за підсумками місяця гранична величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання. Оскільки відповідач за спожиту електроенергію щомісяця оплату   повністю не проводив, йому відповідно до  договору та п. 2 ст.11, ст.13 „Про постачання електричної енергії споживачам", проводилося за підсумками місяця коригування граничної величини споживання електроенергії до рівня фактично  сплаченої за цей місяць величини її споживання, тобто вся спожита величина електроенергії була за підсумками місяця встановлена як спожита з перевищенням граничних величин споживання, на котру відповідно до ст.26 Закону України  „Про електроенергетику" №575-97 від 16.10.1997р. (із змінами і доповненнями) І проведено нарахування підвищеної плати.

Про перевищення граничних величин обсягу споживання електроенергії відповідачем було складено Акт про порушення граничної  величини обсягу споживання електроенергії (а.с.7 ).

Помилковим є твердження скаржника, що вартість різниці спожитої і договірної величини електроенергії є штрафною санкцією , так як оплата у двократному розмірі спожитої електроенергії понад договірну величину, визначена ст.26 Закону України "Про електроенергетику", є ціною продукції, а не штрафною санкцією. Законом не визначено що це штрафна санкція і відповіно вищенаведеним спростовується, викладене апелянтом в апеляційній скарзі, що позивачем пропущено строк позовної давності з мотивів, щодо  нарахування штрафної  санкції за прострочення виконання зобов'язань.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 13.12.2006 р. у справі № 1/142-38.1 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.          Справу передати до місцевого господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя                                                            Н. М. Кравчук

Суддя                                                                               Г.М. Гнатюк

Суддя                                                                               О.Л.Мирутенко