ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 р.
№ 7/422

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,
Гончарука П.А.,

розглянувши  у     відкритому  судовому засіданні  в м. Києві  касаційну скаргу
Дочірнього  підприємства "Газ-тепло"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду  від 25.12.2006 року

у справі за позовом
Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз"

до
Дочірнього  підприємства "Газ-тепло"

про
про стягнення  заборгованості

УСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва  з  позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі   2 106 999,04 грн., інфляційних сум  2 107 грн., пені в сумі  11 799,19 грн. і 3% річних у сумі  2 107 грн.   у зв’язку з невиконанням зобов’язання за договором № 2008-ПГ-2006 від 19.05.2006 року з оплати  за поставлений природний газ в період  з 01.05.2006 року  по 31.05.2006 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.09.2006  року позов  задоволено  повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду   від 25.12.2006 року зазначене рішення суду першої інстанції залишене без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом  порушено норми  матеріального  та  процесуального  права, і тому просить прийняті ним рішення  скасувати  та в позові відмовити.

Відзив на касаційну скаргу  від позивача   до суду не надходив.

У судовому засіданні оголошувалась перерва на 28.03.2007 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши  матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково  з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.05.2006 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу  природного газу №2008-ПГ-2006 року, за умовами якого позивач (продавець) зобов’язується  передати у власність відповідача (покупця) природний газ, а відповідач (покупець) -прийняти  та оплатити газ на  умовах даного договору.

Відповідно до п. 3.1.  договору  приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві, оформлюється  актами приймання-передачі газу, які  підписуються уповноваженими  представниками сторін.

За п. 5.1.  договору  оплата газу здійснюється  відповідачем  шляхом  перерахування  12.07.2006 року на рахунок  позивача грошових  коштів в розмірі 100% вартості  переданого в травні  2006 року обсягу газу на підставі акту прийому-передачі газу  згідно п.3.2 договору.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про стягнення з відповідача  заборгованості, інфляційних, пені та 3% річних у зв’язку з невиконанням  відповідачем зобов’язання за договором з оплати  за поставлений природний газ.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обгрунтувати.

Прийняті  у даній справі судові рішення цим вимогам не відповідають.

Так, дійшовши висновку  про задоволення заявлених вимог з підстав  договору  купівлі-продажу, суди  попередніх інстанцій не звернули  уваги  на  залучений до справи  договір №742/705 про організацію взаєморозрахунку відповідно  до постанови  Кабінету Міністрів України від 22.05.2006 року №705, за умовами якого  сторони  домовились  про проведення   взаєморозрахунку, і, зокрема, на суму  227 860 грн. за договором, який  є підставою позову  в даній справі, та  не   з"ясували   обставин, пов’язаних з  укладенням  договору взаєморозрахунків,  і не навели  цим обставинам правової оцінки.

До того ж, за  витягом  з реєстру Держказначейства  24.10.2006 року  здійснена  оплата  позивачу за природний газ  у сумі 227 860,22 грн. за договором №2008-ПГ-2006    від 19.05.2006 року.

Разом з цим, судами не було перевірено обґрунтування розрахунків розміру заявлених вимог, і не наведено розрахунків, з яких виходив суд, задовольняючи грошові вимоги.

За таких обставин,  оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий  розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього  підприємства "Газ-тепло" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2006 року та рішення господарського суду м. Києва від 28.09.2006 року скасувати, і справу № 7/422 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий                                                                           В.Перепічай

Судді                                                                                                  І.Вовк

П.Гончарук