ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 43/753

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Подоляк О.А.

суддів :
Козир Т.П.,
Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ “Професіонал”

на  постанову
від 14.05.2007 р. Київського
апеляційного господарського суду

у  справі
№ 43/753

за  позовом
Державного житлово-комунального підприємства НАН України

до
ТОВ “Професіонал”;
ТОВ “Салон Класум”

треті особи
Національна академія наук України;
Голосіївська районна у місті Києві рада;
ТОВ “Євроресурс”;
Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація

про
визнання договору таким, що
припинив дію та виселення

за зустрічним позовом
ТОВ “Професіонал”

до
Державного житлово-комунального підприємства НАН України
(надалі –Підприємство)

треті особи
Голосіївська районна у місті Києві рада;
ТОВ “Салон Класум”

про
заборону вчиняти дії

за участю представників:

від позивача
-  Боярчуков М.Г., Кирик О.В.

від відповідача-1
-  Толстоухова Н.С.

від відповідача-2
-  Копиленко О.Ю., Доценко О.І.

від третьої особи-1
-  не з’явились

від третьої особи-2
-  Сорокопуд І.В.

від третьої особи-3
-  Лисаков О.А.

від третьої особи-4
-  не з’явились

в судовому засіданні 11.07.2007 р. оголошувалась перерва

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2007 р. (суддя Качан Н.І.) в задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено: заборонено Підприємству вчиняти будь-які дії, що перешкоджатимуть господарській діяльності ТОВ “Професіонал” і, зокрема, у користуванні нежитловим приміщенням, що розташоване за адресою –м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16, загальною площею 438,5 кв. м; припинено провадження у справі за позовом третьої особи –ТОВ “Євроресурс”.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 р. (судді: Капацин Н.В., Смірнова Л.Г., Зеленін В.О.) рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2007 р. скасовано; первісний позов задоволено: визнано припиненим договір суборенди від 05.12.2005 р., укладений між ТОВ “Професіонал” та ТОВ “Салон Класум” з 21.04.2006 р., а також виселено ТОВ “Салон Класум” із займаного приміщення, що розташоване за адресою –м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16, загальною площею 438,5 кв. м; у задоволенні зустрічного позову відмовлено; припинено провадження за позовом третьої особи –ТОВ “Євроресурс”.

Не погоджуючись з постановою, ТОВ “Професіонал” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати повністю, а рішення місцевого господарського суду скасувати частково, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно із розпорядженням Президії Національної академії наук України № 291 від 02.03.2000 р. “Про передачу Державному житлово-комунальному підприємству НАН України житлових будинків” житловий будинок № 16 по вулиці Володимиро-Либідській в м. Києві належав до державної власності та перебував на балансі Підприємства.

На виконання пункту 1.1 договору оренди нежитлових приміщень НАН України № 12 від 01.07.2000 р., укладеного між Підприємством (орендодавець) та ТОВ “Професіонал” (орендар), орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16, загальною площею 438,5 кв. м. В пункті 5.1 договору сторони встановили строк його дії –з 01.07.2000 р. до 31.12.2010 р. Відповідно до пункту 3.2.7 договору орендар зобов’язався не передавати іншим фізичним та юридичним особам свої права та обов'язки по цьому договору, у тому числі не передавати орендоване приміщення частково або повністю в суборенду. Доповненням до договору Підприємство надало дозвіл ТОВ “Професіонал” на передачу орендованого майна в суборенду іншим суб’єктам господарської діяльності на термін дії договору оренди. Згідно положень розділу 4 договору орендар мав сплачувати щомісяця орендну плату в розмірі 3683,40 грн., податок на додану вартість, відшкодовувати земельний податок та оплачувати комунальні послуги.

В подальшому, 05.12.2005 р. між ТОВ “Професіонал” та ТОВ “Салон Класум” укладено договір суборенди нежитлового приміщення загальною площею 438,5 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом, з лютого 2005 р. ТОВ “Професіонал” припинило сплачувати позивачеві орендну плату.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Апеляційним господарським судом досліджено, що 14.04.2006 р. Підприємство направило ТОВ “Професіонал” повідомлення про відмову від договору оренди № 12 від 01.07.2000 р. і вимагало звільнити приміщення загальною площею 438,5 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимиро-Либідська, 16. Вказане повідомлення ТОВ “Професіонал” одержало 21.04.2006 р.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції підставно вказав на те, що договір оренди № 12 від 01.07.2000 р. є розірваним з 21.04.2006 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Згідно ч. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов підставних висновків про законність та обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, а також про безпідставність вимог за зустрічним позовом.

При цьому, судом мотивовано спростовані помилкові твердження відповідачів про передачу приміщення та житлового будинку № 16 по вул. Володимиро-Либідській в. Києві до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський суд апеляційної інстанції в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 99, 101, 104 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; обґрунтовано поставив під сумнів помилкові висновки господарського суду першої інстанції; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізував відносини сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, апеляційний господарський суд повно з’ясував обставини, які мали значення для її правильного розгляду. Висновки апеляційного суду, якими спростовано необґрунтовані твердження місцевого господарського суду, а також обставини, на які посилалось ТОВ “Професіонал” в обґрунтування своїх вимог і заперечень, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. На підставі встановлених фактичних обставин судом апеляційної інстанції з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, підставно скасовано рішення місцевого господарського суду, обґрунтовано задоволено первісний позов та відмовлено у задоволенні вимог за зустрічним позовом. Як наслідок, прийнята судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ “Професіонал” залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 р. у справі № 43/753 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      О. Подоляк

С у д д і:                                                                                          Т. Козир

Н. Мележик