ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 139/10-06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства “Миргородський сироробний комбінат”

на рішення
від 05.06.2006р. господарського суду Київської області

у справі
№ 139/10-06

за позовом

до
товариства з обмеженою відповідальністю “Українська фінансова компанія”

відкритого акціонерного товариства “Миргородський сироробний комбінат”

про
стягнення 4 500 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача                не  з’явилися

від відповідача           Біцюк В.С. дов. від  03.04.2007

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська фінансово-промислова компанія" пред’явила в суді позов до відкритого акціонерного товариства "Миргородський сироробний комбінат" про стягнення заборгованості в розмірі 4500000,0 грн. за векселями.

В червні 2006 року позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача заборгованість за борговими документами в сумі 4500000,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 грудня 2002 року відповідно до договору купівлі-продажу  цінних паперів, укладеного між ним та ТОВ "Промтехнологія" (продавець), від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення № К 30-05 від 30.12.2002 діє ТОВ "Фінікс" (ліцензія Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та цінних паперів) він придбав 5 векселів на загальну суму 4500000,0 грн. без вчинення відповідного індосаменту,  тобто як боргові документи.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.06.2006 (суддя Тищенко О.В.) позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ "Миргородський сироробний комбінат" на користь ТзОВ "Українська фінансово-промислова компанія" заборгованість за борговими документами у формі векселів № 31; № 32; № 33; № 34; № 36 в сумі 4500000,0 грн., держмито в розмірі 25500,0 грн., 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що оскільки передача векселів була здійснена за договором купівлі-продажу без вчинення відповідного індосаментного  напису, отже послідовна передача векселів, передбачена вимогами закону була перервана, в зв’язку з чим векселі набули статусу боргового документа і відносини щодо нього регулюються нормами цивільного права.

Посилаючись на ст. ст. 161, 151, 162 Цивільного кодексу УРСР (ст. ст. 509, 526, 525 Цивільного кодексу України)   господарський суд    задовольнив позов.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Миргородський сироробний комбінат" просить рішення господарського суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши  пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України  вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст..11 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі будь-який переказний вексель, навіть виданий  без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

Як встановлено господарським судом і вбачається з матеріалів справи прості векселі № 31; № 32; № 33;              № 34; № 36 були передані  товариству з обмеженою відповідальністю  "Українська фінансова компанія" на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів № К 30/1-05 від 30.12.2002.

Таким чином, передача простих векселів шляхом договору купівлі-продажу має наслідки звичайної цесії.

Враховуючи відсутність індосаментного напису під час передачі векселів, господарський суд прийшов до правильного висновку, що  векселі втратили свою силу і набули статус боргових документів.

Виходячи з наведеного, господарський суд прийшов до правильного висновку, що між сторонами існує грошове зобов’язання і виходячи з норм зобов’язального права підставно стягнув з ВАТ "Миргородський сироробний комбінат" суму заборгованості.

Посилання в касаційній скарзі на порушення ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та постанову Кабінету Міністрів України і Національного банку України  "Про затвердження Правил виготовлення і використання вексельних бланків" щодо підпису векселів не головним бухгалтером не може бути прийнято до уваги, бо боргове зобов’язання (у зв’язку з відсутністю на векселях індосаменту)  підписано керівником  ВАТ "Миргородський сироробний комбінат", позивачем  не оспорювалось, позов про визнання векселів недійсним  ним не пред’являвся, а також не оспорювалась його видача саме відповідачем.

За таких обставин господарський суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Миргородський сироробний комбінат" залишити без задоволення, а рішення від 05.06.2006 господарського суду Київської області у справі № 139/10-06 без змін.

Головуючий                                                                            Н. Кочерова

Судді:                                                                                       В. Рибак

М.Черкащенко