ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 36/392
20.06.07 р.

За позовом               Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»

До                         Закритого акціонерного товариства «Укркомплект»

Про                   стягнення 180 000 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача           Коваль В.В. по довіреності № ЮР-689/д від 27.12.2006 р.

Від відповідача       Князь І.М. по довіреності № 136 від 22.09.2006 р.

В судових засіданнях  з 23.05.2007 р. до 13.06.2006 р., з  13.06.2006 р. до 20.06.2007 р. відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Укркомплект» 180 000 грн., що становлять  штраф за  постачання товару неналежної якості.

Позовні  вимоги мотивовані тим, що  26.12.2005р. між сторонами був укладений договір купівлі –продажу № 20/715-МТР. Згідно із специфікацією №1 від 26.12.2005р. до вищезгаданого договору купівлі - продажу,  відповідач поставив позивачу два агрегати кислотної обробки свердловин УНЦ-1-160-50 на шасі КрАЗ-65101.

При проведенні вхідного контролю якості продукції виявлено ряд істотних технічних недоліків, що підтверджується актом від 29.03.20056р. складного за участю представника позивача.

Відповідно до п.7.3 договору купівлі –продажу № 20/715-МТР від 26.12.2005р. за постачання товару неналежної якості відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 15% від вартості товару неналежної якості, що становить  180 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2006 р. за клопотанням представника  відповідача зупинено провадження  по справі № 36/392  до  вирішення Господарським судом міста Києва  справи № 14/513 про визнання недійсним додатку № 1 - Специфікації № 1 від 26.1.2005р. до договору купівлі –продажу № 20/715-МТР від 26.12.2005р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від  07.12.2006р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2006 р. залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2007 р. на підставі статті 79 Господарського процесуального Кодексу України поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.05.2007 р.

Відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов, зазначаючи, що відповідач постачання товару не здійснив, тому і підстав для нарахування йому штрафних санкцій за  неякісну продукцію не виникло.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта»(далі-позивач, покупець) Закритим акціонерним товариством «Укркомплект»(далі-відповідач, продавець) було укладено договір купівлі –продажу № 20/715-МТР.

Відповідно до умов даного договору продавець передає, а покупець приймає і оплачує продукцію, іменовану надалі «товар» відповідно до специфікацій, що додаються до договору і є його невід»ємною частиною договору. (п.1.1).

Термін дії договору сторони обумовили з дати його підписання і діє до повного виконання взаємних зобов’язань сторін.

Умовами  договору, зокрема п. 3.2 встановлено, що датою поставки товару вважається дата підписання акту прийому-передачі товару, якщо виникла необхідність його складання (за вимогою однієї з сторін), в інших випадках –відмітка про отримання на товаросупровідних документах. Продавець повідомляє покупця і вантажоотримувача  про готовність до відвантаження (п.3.3). Відвантаження товару проводиться лише після отримання письмової згоди покупця про готовність товару. (п.3.3.1). По прибуттю товару в кінцевий пункт призначення його прийом проводиться безпосередньо вантажоотримувачем з обов’язковим оформленням акту приймання. (п.3.5).

В Специфікації на товар, що поставляється  Закритим акціонерним товариством «Укркомплект»від 26.12.2005 р. сторони визначили, що загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації складає 1 200 000, 00 грн., а термін постачання: 45днів з моменту відкриття акредитиву.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів  ст. 526 Цивільного кодексу  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Відповідно до статті 269 Господарського кодексу України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу. У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.  Позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за постачання товару неналежної якості або некомплектного товару продавець виплачує покупцю штраф у розмірі  15 % від вартості товару неналежної якості або некомплектного товару. У разі невиконання продавцем взятих на себе зобов’язань у термін, зазначений у специфікаціях до даного договору , останній сплачує штраф у розмірі 15 % від суми непоставленого згідно специфікацій товару, а також позбавляється права приймати участь у наступних тендерах по постачанню МТР, які проводить Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта». (п.7.7).

В зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, а  саме неякісною поставкою продукції позивач 18 липня 2006 р. звернувся до відповідача з претензією № юр-1214 про сплату штрафу у розмір 15 % від вартості товару в сумі 180 000 грн.

При проведенні вхідного контролю якості продукції позивач посилається на ту обставину, що виявлено ряд недоліків щодо можливості використання техніки на виробництві, в зв’язку з чим було складено акт від 29.03.2006 р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов’язок доведення покладено законом на позивача.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.91 "Про порядок дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено, що до прийняття відповідних актів України на її території застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Таким чином, оскільки у ст. 271 ГК України передбачено, що Кабінет Міністрів України відповідно до вимог цього кодексу та інших законів затверджує Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення та поставки виробів народного споживання, однак вказані документи ще не прийняті, при вирішенні спорів, пов'язаних з поставкою продукції і товарів господарським судам згідно Роз'яснення президії ВАСУ від 12.11.93 N 01-6/1205 (з наступними змінами) необхідно керуватися Положеннями про поставки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання, стандартами, іншою обов'язковою для сторін нормативно-технічною документацією, Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (К П-6) та якістю (ТМ П-7), а також договором.

Крім того, відповідно до пунктів 6, 14, 16, 19, 20, 22, 29 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів Союзу РСР від 25.04.66 N П-7 (з доповненнями та змінами), приймання продукції по якості здійснюється на складі покупця не пізніше 20 днів після видачі продукції органом транспорту або надходженні її на склад покупця при доставці продукції постачальником або при вивозі продукції покупцем. Приймання продукції по якості здійснюється відповідно зі стандартами, технічними умовами згідно супровідних документів, що посвідчують якість продукції (товарів).

Доданий позивачем акт від 29.03.2006 р. не може бути визнаний належним доказом, оскільки у вказаному акті відсутні дані щодо часу проведення перевірки, тому не доведено, що її намагались здійснити протягом робочого дня, крім того акт підписано посадовими особами позивача, перевірка якого проводилась без залучення третіх незаінтересованих осіб.

При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов'язаний призупинити прийом продукції і скласти акт, в якому зазначити характер виявлених дефектів, а також викликати для участі при прийманні продукції представника постачальника.

Інших належних доказів того, що  відповідач поставив позивачу товар неналежної якості матеріали справи не містять.

Положеннями статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що якість товару підтверджується наявністю сертифіката якості виробника і повинна відповідати Держстандартам, технічним або іншим умовам. Однак узгодження певного номера ДСТУ, якому мав би відповідати товар по якості, матеріалами доданими до позовної заяви не підтверджено, як і не доведено факт поставки товарів за конкретними накладними, в яких було б зазначено номери сертифікатів відповідності певного виготовлювача.

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення статті 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необгрунтованими, а отже такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального Кодексу України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                    Трофименко Т.Ю.