ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2007 р.
Справа  № 11/33-07-1568

За позовом: Приватного підприємства „Хімагромаркетінг агро”.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Шабо”.

про стягнення  23006,68 грн.

Суддя              Власова С.Г.

Представники:

від позивача: Базилюк К.В. (за довіреністю);

від відповідача: Мазур С.В. (за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ:  23.02.2007 р. за вх. № 1977 Приватне підприємство „Хімагромаркетінг агро” (далі –Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Шабо” (далі –Відповідач) про стягнення 23006,68 грн. (17705,44 грн. встановленого індексу інфляції та 5301,24 грн. –3 % річних.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 30.03.2007 р. за  вх. № 7402 надав пояснення до позовної заяви, та 27.04.2007 р. уточнення до позовної заяви.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними, 30.03.2007 р. за вх. № 7403 надав відзив на позовну заяву, 03.05.2007 р. за вх. № 9729 уточнені заперечення на позовну заяву та 03.05.2007 р. за вх. № 9732 доповнення до відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне:

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. у справі № 4/193-06-4801 позовні вимоги ПП „Агропромхімснаб” задоволено частково, стягнуто з ТОВ „Агрофірма Шабо” основний борг у розмірі 210 779,02 грн., пеню 19 655,00 грн., штраф 100 000,00 грн., 3% річних у розмір 5120,32 грн. та встановлений індекс інфляції у розмірі 16 078,77 грн., державне мито 3516,33 грн. та витрати по сплаті ІТЗ судового процесу 118 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2006 р. у справі № 4/193-06-4801 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма ШАБО” задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. у справі №4/193-06-4801 змінено, у пункті 2 резолютивної частині рішення суму стягнутого штрафу зменшено до 5000,00 грн., витрати по сплаті державного мита зменшено до 2566,27 грн., витрати на ІТЗ судового процесу зменшено до 84,81 грн.

На виконання Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2006 р., 18.09.2006 р. господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду Одеської області від 14.12.2006 р. постанова ксаційну скаргу приватного підприємства “Агропромхімснаб” залишена без задоволення, а постанова від 05.09.2006 Одеського апеляційного господарського суду у справі № 4/193-06-4801 без змін.

Позивач вказує, що станом на 23.02.2007 р. (дата надходження позовної заяви до суду) Відповідачем  грошове зобов’язання не виконано, сума основної заборгованості залишається у розмірі 210779,02 грн., а за рішенням № 4/193-06-4801 Позивач просив стягнути встановлений індекс інфляції та 3% річних по лютий 2006 р.

25.12.2006 р. приватним підприємством „Агропрмхімснаб” було змінено назву на приватне підприємство „Хімагромаркетинг Агро” , згідно  пункту 1.2 Статуту Позивач  продовжує свою діяльність  шляхом зміни найменування приватним підприємством „Агропрмхімснаб”, зареєстрованого 12 грудня 1999  року  Дарницькою районною державною адміністрацією м.Києва індн. Код 30262667. Зміни затверджені рішенням засновника приватного підприємства  №1 від 12.12.2006. (а.с.30).

Позивач посилаючись на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував інфляційні витрати за період з 21.03.2006 р. по 20.01.2007 р. та 3 % річних на суму основної заборгованості (210779,02 грн.) ,що становить  17705,44 грн. та 5301,24 грн. відповідно, а 30.03.2007 р. за  вх. № 7402  та 27.04.2007 р. за вх. № 9445 надав додаткове обґрунтування вищезазначених нарахувань.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними, 30.03.2007 р. за вх. № 7403 надав відзив на позовну заяву, 03.05.2007 р. за вх. № 9729 уточнені заперечення на позовну заяву та 03.05.2007 р. за вх. № 9732 доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких зазначає що 05.09.2006 р. Одеським апеляційним господарським судом прийнято постанову по справі № 4/193-06-4801 по апеляційній скарзі ТОВ „Агрофірма Шабо” на рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. На виконання вищевказаної постанови господарським судом Одеської області було видано наказ № 4/193-06-4801 від 18.09.2006 р.

16.10.2006 р. Державною виконавчою службою м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району (далі - ДВС) прийнято постанову № 883/1-06 про відкриття виконавчого провадження. Відповідач зазначає, що всупереч чинному законодавству ДВС було розпочато примусове виконання рішення суду, не надавши боржнику по виконавчому провадженню, передбаченого законом строку для добровільного виконання рішення суду, та було винесено постанови про накладення арешту на кошти боржника від 07.11.2006 р. та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 13.11.2006 р. Незаконні дії ДВС та позбавлення ТОВ „Агрофірма Шабо” можливості добровільного виконання рішення суду стали предметом розгляду господарським судом Одеської області адміністративної справи № 25/449-06-11694А.

Крім того, Вищий господарський суд України розглядаючи касаційну скаргу ПП „Агропромхімснаб” (ПП „Хімагромаркетинг агро”) 14.11.2006 р. зупинив виконання судового рішення до закінчення його перегляду в порядку касації. Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2006 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 5.09.2006 р. по справі № 4/193-06-4801 залишено без змін.

На ухвалу господарського суду Одеської області від 13.02.2006 р. про закриття провадження по адміністративній справі № 25/449-06-11694А, - на незаконні дії ДВС та позбавлення ТОВ „Агрофірма Шабо" можливості добровільного виконання рішення суду, подано апеляційну скаргу, яка прийнята до розгляду Одеським апеляційним господарським судом, про що свідчить ухвала від 16.03.2007 р.

23.01.2007 р. господарським судом Одеської області винесено ухвалу та надано ТОВ „Агрофірма Шабо” розстрочку для виконання рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2006 р. по справі № 4/193-06-4801 строком на 10 місяців згідно графіку погашення заборгованості. Згідно графіку погашення заборгованості відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 23.01.2007 р. перший платіж в розмірі 10000 грн. необхідно було сплатити до 23.03.2007 р.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що ТОВ „Агрофірма Шабо” була позбавлена можливості добровільного виконання рішення суду через незаконні дії ДВС. А з часу винесення ДВС постанов про накладення арешту на кошти боржника та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження - взагалі позбавлена можливості проводити будь-які перерахунки грошових коштів. Всупереч обставинам, які позбавляли ТОВ „Агрофірма Шабо” можливості виконати рішення суду, відповідач є добросовісним виконавцем вимог суду. 22.03.2007 р. ТОВ „Агрофірма Шабо” проведено оплату в розмірі 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

ТОВ „Агрофірма Шабо" вважає, що не має нести відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки виникли і продовжують існувати обставини, які позбавляли Відповідача виконати рішення суду від 22.06.2006 р. та постанову від 05.09.2006 р. А саме, незаконні дії органу виконавчої влади (Державна виконавча служба м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району), що виявилися у незаконному арешті коштів боржника та майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

В доповненні до відзиву на позовну заяві (вх. № 03.05.2007 р.) Відповідач вказує, що загальна сума коштів, які перебували на рахунках ТОВ „Агрофірма Шабо” –297672,72 грн., що більше ніж сума заборгованості, яка встановлена рішенням суду (259284,19 грн.). Проте Державна виконавча служба м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району не провела перерахування коштів станом на 03.05.2007 р. та позбавила Відповідача можливості виконати таке перерахування в добровільному порядку. Станом на 03.05.2007 р. арешт на кошти та майно товариства не знятий.

Крім того, Відповідач вважає, що боржник не прострочив виконання грошового зобов'язання, так як  ДВС було розпочато примусове виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене Відповідач вважаємо що нарахування інфляційних та 3% річних здійснено безпідставно в порушення приписів ст. 617 ЦК України.

Досліджуючи матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. у справі № 4/193-06-4801 та Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2006 р. позовні вимоги ПП „Агропромхімснаб” в частині стягнення основної суми боргу ,3 % річних за період з 25.05.2005 р. по 20.03.2006 р. та встановлений індекс інфляції з травня 2005 р. по лютий 2006 р. –задоволено.

Згідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З приписів ст. 625 Цивільного кодексу України вбачається, що  умовою застосування відповідальності за порушення грошового зобов’язання  є прострочення боржником виконання грошового зобов’язання.

Згідно приписів ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення боржником виконання умов договору купівлі-продажу № 33-2005 від 14.01.2005 р. та  додатку № 1 до зазначеного договору, було встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 22.06.2006 р. та постановою Одеського апеляційного господарського 05.09.2006 р. суду у справ № 4/193-06-4801.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України Позивач правомірно нарахував Відповідачу 3% річних за період з 21.03.2006 р. по 20.01.2007 р. та  інфляційні витрати за  період з березня 2006 р. по грудень 2007 р.

Посилання відповідача на те, він не має нести відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки внаслідок дій ДВС у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі виникли і продовжують існувати обставини, які позбавляли Відповідача виконати рішення суду від 22.06.2006 р. та постанову від 05.09.2006 р., судом до уваги не приймаються, як необґрунтовані та такі, що не стосуються предмету спору, оскільки ст.625 ЦК України не передбачає звільнення від нарахування 3% річних та встановленого індексу інфляції, у разі відсутності вини Боржника у такому прострочені. Єдиною  умовою застосування ст. 625 ЦК України, як вже зазначалось вище, є наявність прострочення виконання грошового зобов’язання боржником.

Наданий Позивачем розрахунок 3% річних за період з 21.03.2006 р. по 20.01.2007 р. у розмірі 5301,24 грн. та  встановленого індексу інфляції в період з березня 2006 р. по грудень 2007 р. у розмірі 17705,44 грн. суд вважає обґрунтованим та здійсненим згідно вимог чинного законодавства.

Часткове виконання Відповідачем постанови Одеського апеляційного господарського 05.09.2006 р. суду у справ № 4/193-06-4801, а саме сплата 10000,00 грн. (платіжне доручення №46 від 22.03.2007 р., а.с.61) не впливає на розмір нарахованих Позивачем Відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних та встановленого індексу інфляції, оскільки зазначений платіж здійснено поза межами строку нарахування 3% річних та  встановленого індексу інфляції.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що позовні вимоги Приватного підприємства „Хімагромаркетинг Агро” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Шабо” про стягнення 3% річних за період з 21.03.2006 р. по 20.01.2007 р. у розмірі 5301,24 грн. та  встановленого індексу інфляції в період з березня 2006 р. по грудень 2007 р. у розмірі 17705,44 грн., підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтвердженими належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести на відповідача пропорційно задоволених вимог, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Шабо” (67770, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Леніна, 5-а, код 26568643,                 п/р 1135 в Білгород-Дністровському відділені „Промінвестбанку”, МФО 328458) на користь Приватного підприємства „Хімагромаркетинг Агро” (02160, м. Київ, пр. Возз’єднання, 15, код 30262667, п/р 2885 в „Укрексімбанк” м. Київа, МФО 380333) –23006,68 грн. (3% річних у розмірі 5301,24 грн. та  встановлений індекс інфляції у розмірі 17705,44 грн.), 230,07 грн. держмита; 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                           Власова С.Г.

Рішення підписане 23.05.2007 р. в порядку статті 85 ГПК України.