КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16.05.07 р.          № 28/494-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Михальської  Ю.Б.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Лозицький О.В. (директор)

від відповідача - Семенець І.О. (довіреність № 8728/07 від 11.12.2006)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правові системи"

на постанову Господарського суду м.Києва від 15.01.2007

у справі № 28/494-А

за адміністративним позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правові системи"

до           Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва

про          визнання вимоги недійсною

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва від 15.01.2007 у адміністративній справі № 28/494-А в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю ”Юридична компанія „Правові системи” до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсною вимоги про сплату боргу від 01.11.2006 № Ю-1851/1324/1 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального права.

Зокрема позивач посилається на те, що підприємство зареєстровано платником єдиного податку і на підставі статті 6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємства” від 03.07.1998 № 727/98 (далі Указ № 727/98) сплачує страхові внески до Пенсійного фонду застосовуючи інший механізм, ніж передбачений Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Також позивач зазначає, що судом не надано правової оцінки оборотно-сальдовим відомостям, що підтверджують відсутність заборгованості позивача зі сплати внесків до Пенсійного фонду.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує, вважає постанову суду такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим просить зазначену скаргу залишити без задоволення.

Відповідач зазначає, що обов’язок сплачувати страхові  внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не зумовлюється статусом платника податку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані  у ній докази, колегія встановила наступне:

16.10.2006 позивачем подано розрахунок суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за вересень 2006 року (граничний термін надання звітності 20 число, наступне за звітним періодом). По вказаному розрахунку загальна сума страхових внесків, що підлягає сплаті за вересень 2006 року складає 507 грн.

01.11.2006 Управлінням пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва виписано вимогу № Ю-1851/1324/1 у зв’язку з тим, що станом на 20.10.2006 за ТОВ „Юридична фірма „Правові системи” рахується заборгованість зі сплати страхових внесків, що становить 507 грн.

Як підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Правові системи” є платником єдиного податку за ставкою 10 відсотків (Свідоцтво № про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва - юридичною особою від 01.01.2006 року наявні в матеріалах справи та долучені до адміністративного позову).

Відповідно до ст. 3 Указу №727/98 суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, який перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, самостійно обирає одну з наступних ставок єдиного податку: 6 відсотків суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) без урахування акцизного збору у разі сплати податку на додану вартість згідно із Законом України "Про податок на додану вартість"; 10 відсотків суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), за винятком акцизного збору, у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно зі ст. 6 цього Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків; податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва); плати (податку) за землю; збору на спеціальне використання природних ресурсів; збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення; збору до Державного інноваційного фонду; збору на обов'язкове соціальне страхування; відрахувань та зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування України; комунального податку; податку на промисел; збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; збору за видачу дозволу на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів; внесків до Державного фонду сприяння зайнятості населення; плати за патенти згідно із Законом України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, яким передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені внески до Пенсійного фонду та загального порядку сплати страхових внесків для всіх роботодавців за найманих працівників, незалежно від обраного способу оподаткування.

Статтею 5 Закону № 1058-IV регулюються відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватись лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обов’язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 статті 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об’єднаннях громадян, у фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV страхувальниками цих осіб є їх роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону є платниками страхових внесків та зобов’язані  на підставі пункту 6 частини 2 статті 17 зазначеного закону нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

У статті 18 Закону №1058-IV зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо збору на обов’язкове пенсійне страхування встановлені Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 № 400/97-ВР, яким разом із Законом №1058-IV не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування для суб’єктів підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену систему оподаткування.

Враховуючи викладене, страхові внески на загальнообов’язкове державне  пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватись пільги з нарахування та сплати  страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже обов’язок сплачувати страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  не зумовлюється статусом платника податка як суб’єкта підприємницької діяльності.

Указ Президента України № 727/98 не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки відносини з загальнообов’язкового державного пенсійного страхування регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законами України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058, який набув чинності з 01.01.2004 та „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 №400/97-ВР.

Посилання позивача на надані оборотно-сальдові відомості, як на доказ, підтверджуючий відсутність заборгованості позивача зі сплати внесків до Пенсійного фонду судом не приймаються, оскільки зазначені відомості є внутрішніми  документами відповідача, що складені ним одноособово.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що постанова Господарського суду м. Києва обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв’язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, п.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Постанову Господарського суду міста Києва від 15.01.2007р. у справі

№25/494-А залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правові системи" –без задоволення.

2.Матеріали справи № 28/494-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала суду апеляційної інстанції  набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді