ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.06.07                                                                                           Справа  № 01/54-38.1

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Онишкевича В. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Довіра», с. Галинівка Володимир-Волинського району Волинської області № 47 від 08.05.2007 р.

на рішення Господарського суду Волинської області від 11.04.2007 р.

у справі № 01/54-38.1

за позовом ВАТ «Волиньобленерго»в особі Володимир-Волинської філії, м. Володимир-Волинський

до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Довіра», с. Галинівка

про стягнення в розмірі 980, 01 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –Чернова А. П. –юрисконсульт (довіреність № 19/26-57 від 04.01.2007 р.); Мазур Т. Р. –начальник відділу збуту (довіреність № 19/26/547 від 23.05.2007 р.)

від відповідача (скаржника) –явка необов’язкова –не з’явився

Представникам позивача у судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання, технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.05.2007 р. прийнята до свого провадження апеляційна скарга СВК «Довіра», розгляд справи призначено на 12.06.2007 р., явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.04.2007 р. у справі № 01/54-38.1 за позовом ВАТ «Волиньобленерго»в особі Володимир-Волинської філії до СВК «Довіра»про стягнення 980, 01 грн. заборгованості, в тому числі 671, 54 грн. –за передану на підставі договору № 142 від 05.10.2000 р. електричну енергію за період з березня по вересень 2004 р., 251, 05 грн. збитків, завданих інфляцією за період з квітня 2004 р. по лютий 2007 р., 57, 42 грн. % річних за цей же період позов задоволено. При цьому, відмовлено у задоволенні вимог про стягнення 0, 79 грн. у зв’язку з недоведеністю.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 173, 193 ГК України, 526, 599, 625 ЦК України, а також положеннями укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією № 142 від 05.10.2000 р. та мотивував його тим, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе за договором зобов’язань.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Волинської області, вважає його необґрунтованим та таким, що прийняте з неповним врахуванням обставин, які мають значення для справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення, посилаючись на те, що позивач не надав суду документів щодо показників приладів обліку електричної енергії, а також не фіксував їх при знятті ліній. Також апелянт вказує на те, що позивач посилається лише на договір і не звертає уваги на заяви та відношення СВК «Довіра»щодо зняття з обліку як споживача.

Крім цього, апелянт у своїй скарзі просить розглянути справу за відсутності його уповноваженого представника.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, проте його представники у судовому засіданні заперечували викладені в ній доводи, просили рішення господарського суду Волинської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У судовому засіданні представники позивача подали рахунки за активну електричну енергію № 521-0142/03-АЕ від 25.03.2004 р. на суму 670, 34 грн. та № 521-0142/09-АЕ від 27.09.2004 р. на суму 228, 41 грн.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників позивача у судовому засіданні, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що 05.10.2000 р. між ВАТ «Волиньобленерго»в особі Володимир-Волинської філії (електропостачальна організація) і СВК «Довіра» (споживач) укладено договір на користування електричною енергією № 142.

Відповідно до п.п. 1 та 4.1 вказаного договору, позивач зобов’язався поставляти електричну енергію в кількості та на умовах, визначених договором, а відповідач –оплачувати використану електроенергію і вносити інші платежі згідно чинних тарифів, індекса цін та умов договору.

На виконання умов зазначеного договору, позивач за період з березня по вересень 2004 р. передав відповідачу електричну енергію на загальну суму 898, 75 грн., що підтверджується особовим рахунком та рахунками на оплату, які містяться у матеріалах даної справи.

Згідно з п.п. 6.3 та 8.1 договору, оплата електроенергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника електричної енергії в терміни, визначені графіком, передбаченим Додатком № 4 до договору.

Так, Додатком № 4 «Графік платежів»передбачено, що відповідач здійснює наступні платежі:

·          щомісяця до 6 числа наступного місяця –борг на початок поточного місяця;

·          щомісяця до 15 числа місяця –вартість фактично спожитої електроенергії з початку розрахункового періоду;

·          щомісяця до 25 числа місяця –вартість фактично спожитої електроенергії з початку розрахункового періоду з врахуванням другого платежу.

Розрахунковий день, тобто останній день розрахункового періоду, коли проводиться зняття показників з приладів обліку, визначено 25 число місяця

Вартість спожитої за спірний період електроенергії оплачена відповідачем в сумі 228 грн., а залишок заборгованості на момент розгляду справи становить 670, 75 грн.

На момент розгляду справи в порядку апеляційного провадження доказів, які б свідчили про погашення заборгованості не подано.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 зазначеного вище кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За положеннями ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 599 цього ж кодексу передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Апеляційний господарський суд, погоджуючись з місцевим господарським судом, дійшов висновку, що оскільки відповідач не виконав належним чином взятих на себе договірних зобов’язань, а саме не оплатив у повному обсязі вартості спожитої ним електричної енергії, то він повинен сплатити заборгованість, яка виникла, в сумі 670, 75 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем на підставі наведеної норми розраховано, що з відповідача слід стягнути 251, 05 грн. інфляційних збитків за період з квітня 2004 р. по лютий 2007 р., а також 57, 42 грн. 3 % річних за цей же період.

Господарський суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги доводів відповідача (скаржника) щодо того, що позивач не відповідав на заяви про зняття його з обліку як споживача, оскільки СВК «Довіра»в установленому законом порядку не скористався правом розірвати укладений між сторонами договір на постачання електричної енергії, а отже, договір вважається чинним для обидвох сторін. Крім цього, рахунки на оплату використаної електричної енергії виставлядися позивачем за показниками лічильника, наданими відповідачем (заява і відношення відповідача від 26.08.2002 р. і 10.03.2004 р. на а. с. 56 і 57 відповідно).

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте з врахуванням всіх обставин, які мають значення для справи та з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 11.04.2007 р. у справі № 01/54-38.1 залишити без змін;

2.          Апеляційну скаргу СВК «Довіра»залишити без задоволення;

3.          Судові витрати по апеляційній скарзі віднести на скаржника;

4.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду;

5.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                            П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                   В. В. Онишкевич

Суддя                                                                                   М. Г. Слука