ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.07 р.                                                                               Справа № 39/37

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За участю представників сторін:

від позивача: Ляшенко С.В. – за довіреністю

від відповідача: Єфременко О.В. – за довіреністю

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Камелот» м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Приватного підприємства «Орбіс» м. Донецьк, про стягнення пені за прострочення здачі субпідрядником робіт в сумі 125 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на договір субпідряду № 09/06 від 09.06.2006 р., договірну ціну, локальний кошторис 2-1-1, відомість ресурсів до локального кошторису 2-1-1, робочий проект, акти прийомки виконаних робіт за червень, жовтень 2006 р. підсумкову відомість, претензію № 25 від 27.10.2006 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, посилався на те, що вказані в акті прийомки виконаних робіт за жовтень 2006 р. види робіт не передбачені умовами Договору, у зв’язку з чим  стягнення пені за прострочення здачі означених робіт вважав безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Камелот» м. Донецьк задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

09.06.2006 р. між позивачем,  Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Камелот» м. Донецьк, та відповідачем,  Приватним підприємством «Орбіс» м. Донецьк, укладено договір субпідряду № 09/06, який за своїм змістом та правовою природою є договором будівельного підряду та підпадає під правове регулювання норм статей 875-886 Цивільного кодексу України, гл. 33 Господарського Кодексу України, якщо інше не встановлено законом, договором до спірних правовідносин застосовуються також загальні положення про підряд, закріплені § 1 гл. 61 Цивільного кодексу України.

За умовами Договору субпідрядник зобов’язався виконати на свій ризик власними або залученими силами роботи з монтажу водопроводу, що виноситься та водопроводу, що проектується на об’єкті, розташованого за адресою: м Донецьк, пр. Павших Комунарів, (на сході будинку 95-а).

Відповідно до п. 2.1. Договору строк виконання робіт визанчено: «Початок виконання робіт – 14.06.2006 р., «Закінчення виконання робіт – 28.06.2006 р.».

Згідно п. 10.7 Договору за порушення  строків здачі робіт з залежних від субпідрядника причин, останній повинен сплатити Генпідряднику пеню в розмірі 1 000,00 грн. за кожен день прострочення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги пов’язані саме з несвоєчасним, виконанням умов пункту 2.1.2 Договору, що передбачає обов’язок відповідача здати роботи до 28.06.2006 р.

У той же час визначена Договором неустойка не може розглядатися як пеня, оскільки не відповідає визначенню цього терміну ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, наразі пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання, а підставою для застосування пені є лише прострочення виконання грошового зобов’язання.

Свобода договору, визначена як загальний принцип цивільного права згідно частини 3 статті 6 та статті 627 ЦК України, не має абсолютного характеру, тобто сторони певним чином обмежені у власній волі щодо визначення умов Договору. Зокрема, норми частини 3 статті 6 ЦК України зазначають, що сторони в Договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту.

З огляду на наведене, умови пункту 10.7 Договору, які передбачають стягнення пені за неналежне виконання негрошового зобов’язання, є такими, що прямо суперечать нормі ст. 549 ЦК України, яка встановлює юридичне поняття „пеня”, тому суд керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України за власною ініціативою визнає недійсним пункт 10.7 Договору, що зазначає „...Якщо субпідрядник , з залежних від нього підстав , несвоєчасно здав роботи, то він зобов’язаний сплатити Генпідряднику пеню в розмірі 1 000, 00 грн. за кожний день прострочення...”. Правовою підставою зазначеному є приписи ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України –невідповідність Договору в певній його частині нормам ст. 549 ЦК України.

Через означене суд відмовляє позивачеві у стягненні з відповідача пені у розмірі 125 000 грн. –у зв’язку з відсутністю правових підстав для стягнення пені за прострочення здачі робіт.

Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є правова безпідставність вимог та безпідставне порушення сторонами умов закону при визначенні у Договорі засобів забезпечення виконання зобов’язань у вигляді неустойки (пені).

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.ст.6, 203, 215, 549-550, 627, 837-864 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 29, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним пункт 10.7 договору субпідряду № 09/06 від 09.06.2006 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Камелот” та Приватним підприємством “Орбіс”.

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія «Камелот» м. Донецьк - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя