ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 52/281-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Удовиченка О.С.

суддів:
Панової І.Ю.

Хандуріна М.І.

розглянувши  касаційну скаргу
ВАТ "Харківський тракторний завод
ім. С. Орджонікідзе"

на рішення

та постанову
господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р.
Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 р.

у справі
№ 52/281-06 господарського суду Харківської області

за позовом
ТОВ "АВС Електротехсервіс"

до
ВАТ "Харківський тракторний завод
ім. С. Орджонікідзе"

про
стягнення 277 747,38 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

ВАТ "Харківський тракторний завод
ім. С. Орджонікідзе":
Купчанко М.Л.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р. (суддя Хотенець П.В.) у справі № 52/281-06 стягнуто з ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" на користь ТОВ "АВС Електротехсервіс" 243 106,40 грн. –основної суми заборгованості, інфляційні втрати у розмірі 8 265,61 грн., 3% річних у розмірі 3 596,64 грн., 2 777,48 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на послуги адвоката у розмірі 5 000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006р. (судді: Демченко В.О –головуючий, Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.)  рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р. залишено без змін.

ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2006р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006р. скасувати частково та прийняти нове рішення, яким здійснити розподіл стягнутих з відповідача судових витрат, відповідно до діючого законодавства.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень порушені норми процесуального права, зокрема, норми Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, обговоривши доводи  касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх  інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.05.2005 року між сторонами було укладено договір № 18/05/05 про поставку продукції.

Згідно умов договору ТОВ "АВС Електротехсервіс"(далі по тексту –Позивач) зобов’язався поставити ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"(далі по тексту –Відповідач) товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаною у специфікаціях до договору, а відповідач зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах 100 % попередньої оплати. Позивач свої зобов’язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі., Так, 12.08.2005 року позивач здійснив поставку трьох вагонів чугунку передільного ПЛ2 на загальну суму 358 106,40 грн. Відповідач, отримавши товар, його вартість сплатив частково: 05.09.2005 року сплатив 100 000 грн. та 23.11.2005 року сплатив 15 000 грн., що підтверджується виписками № 361 від 05.09.2005 року та № 470 від 23.11.2005 року.

Суди встановили, що сума заборгованості відповідачем не була сплачена в повному обсязі і складає суму в розмірі 243 106,40 грн.

Пунктом 6.2 договору № 18/05//05 встановлено, що за несвоєчасну оплату або не оплату продукції відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочки від суми простроченого платежу.

Розмір пені по вищевказаному договору складає 22 778,73 грн.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди попередніх інстанцій зазначили, що по договору № 18/05/05 сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 8265,61 грн., 3% річних складає суму у розмірі 3 596,64 грн.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалою місцевого господарського суду від 25.04.2005 року було порушено провадження у справі № Б-39/41-05 про банкрутство  ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів  та інших  документів,  за  якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф,  пеня),  не застосовуються інші  санкції  за  невиконання  чи  неналежне  виконання  грошових зобов'язань   і  зобов'язань  щодо  сплати  страхових  внесків  на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  податків  і зборів   (обов'язкових   платежів).

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 22 778,73 грн. слід відмовити, а в решті частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Державне мито у розмірі, передбаченому ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", що становить 2 777,48 грн., згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., а також витрати на послуги адвоката у розмірі 5000 грн., які були сплачені  позивачем адвокату Скрипки П.А. та адвокату Олешко О.Л., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 10.02.2006 року слід покласти на відповідача.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України

державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суди попередніх інстанцій, в порушення вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у повному обсязі –7 895,48 грн., а саме: державне мито у розмірі 2 777,48 грн., 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на послуги адвоката у розмірі  5 000 грн. –поклали на відповідача.

Судова колегія зазначає, що у відповідності зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на відповідача мають бути покладені судові витрати у розмірі 7 248,04 грн., а саме: державне мито –2 549,72 грн., 108,32 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на послуги адвоката у розмірі 4 590 грн.

Пунктом "г"  ч. 2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито", яка стосується розміру ставок державного мита із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, які подаються до господарських судів державне мито сплачується із спорів  майнового характеру у розмірі 50% ставки, обчисленої виходячи з оскаржуваної суми.

На підставі викладеного, враховуючи, що спір в даній справі є майновим, відповідачем в касаційній скарзі оскаржується розмір судових витрат у сумі 647,44 грн., державне мито складає 50% ставки, виходячи з оскаржуваної суми, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян –51 грн.

Таким чином, колегія судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 р.  слід частково скасувати, рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р. - змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" на користь ТОВ "АВС Електротехсервіс" 243 106,40 грн. основного боргу, інфляційних втрат у розмірі 8265,61 грн., 3% річних у розмірі 3 596,64 грн., 2 549,72 грн. державного мита та 108,32 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на послуги адвоката у розмірі 4 590 грн."

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2006 р. у справі № 33/289-06 скасувати частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р. у справі № 33/289-06 змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" на користь ТОВ "АВС Електротехсервіс" 243 106,40 грн. основного боргу, інфляційних втрат у розмірі 8265,61 грн.; 3% річних у розмірі 3 596,64 грн.; 2 549,72 грн. державного мита та 108,32 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на послуги адвоката у розмірі 4 590 грн."

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2006 р. у справі № 33/289-06 залишити в силі.

Головуючий                                                                          О.С. Удовиченко

Судді                                                                                    І.Ю. Панова

М.І. Хандурін