ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.

Справа №  15/531/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий
суддя Коваль Ю.М.,

при
секретарі Мілосердовій Н.Ю.,

з участю представників:

від позивача - Плахотник А.В. по
дов. б/н від 01.11.2006р.;

від відповідача -підприємець
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом  державної податкової інспекції (ДПІ) у
Новоодеському районі, Миколаївська область, м.Нова Одеса, вул.Леніна, 179,

до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі -підприємець ОСОБА_1),
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1,

про стягнення заборгованості по
штрафним санкціям, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Новоодеському районі
пред'явлено позов до підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
штрафним (фінансовим) санкціям за податковим повідомленням -рішенням від
03.09.2004р.НОМЕР_2 в сумі 131 грн. 07 коп. та податковим повідомленням
-рішенням від 03.09.2004р. НОМЕР_3 в сумі 3400грн., за порушення законодавства щодо
застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО) та здійснення
торгівельної діяльності без наявності відповідної ліцензії, а саме, за
порушення пунктів 1, 8, 13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі -Закон № 1776-ІІІ) та ч.6 ст.15 Закону України „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (надалі -Закон № 481/95-ВР).

У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав повністю.

Підприємець ОСОБА_1 позовні вимоги
не визнає та стверджує, що реалізований товар належав продавцю ОСОБА_2, яка без
її відома здійснювала торгівельну діяльність алкогольними напоями та тютюновими
виробами за що була притягнена судом до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні підприємець
ОСОБА_1 наполягала на тому, що позивачем пропущено строк давності звернення до
суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не можуть бути
задоволеними у зв'язку з таким.

2 вересня 2004 року на підставі
посвідчень від 02.09.2004 р. за №№ 14,16 працівниками органу державної
податкової служби проведено перевірку кіоску, що розташований в АДРЕСА_2, в
якому підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність. У цей же день за
наслідками перевірки складено акт за НОМЕР_4 (надалі -акт), в якому вказано про
порушення пунктів 1, 8, 13 ст.3 Закону № 1776-ІІІ та ч.6 ст.15 Закону №
481/95-ВР, а саме: не проведення розрахункової операції через реєстратор
розрахункових операцій; - реалізація товару без наявності цінників на товар; -
незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків суми коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратору
розрахункових операцій; - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями
та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії.

Із акту вбачається, що у проведені
перевірки приймала участь працівник кіоску реалізатор ОСОБА_2.

На підставі акту перевірки, п.1
ст.17, ст.22, ст.23 Закону № 1776-ІІІ та абз.5 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР
Братською МДПІ (Новоодеське відділення) прийнято податкові повідомлення-рішення
від 03.09.2004 р. за НОМЕР_2 та НОМЕР_3 про застосування штрафних (фінансових)
санкції в сумі 609 грн. та 3400 грн. відповідно.

Вирішуючи спір, суд виходить з
того, що відповідачем визнаються виявлені органом державної податкової служби
обставини порушення торгівельної діяльності.

Разом з тим, суд визнає, що
застосовані органом державної податкової служби штрафні санкції не є штрафними
санкціями у розумінні пункту 1.5. статті 1 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” (надалі -Закон № 2181).

Отже, у позивача відсутнє право
згідно статті 6 Закону № 2181 направляти відповідачу податкове
повідомлення-рішення та податкові вимоги з визначенням суми штрафу сумою
податкового зобов'язання і застосуванням правових наслідків щодо несвоєчасної
сплати штрафу (податкової застави, тощо), а тому  в цій частині суд визнає зазначені податкове
повідомлення-рішення недійсними.

Штрафна (фінансова) санкція в сумі
609грн., що застосована до підприємця ОСОБА_1 за порушення пунктів 1, 8, 13
ст.3 Закону № 1776-ІІІ, сплачена підприємцем частково, про що свідчить
розрахунок нарахування та сплати штрафних санкцій станом на 01.11.2006р. та
заява представника ДПІ у Новоодеському районі про підтвердження сплати
підприємцем суми штрафної санкції.

Заборгованість за порушення
законодавства щодо застосування РРО, складає 131 грн. 07 коп., але дана сума не
підлягає стягненню, оскільки підприємець ОСОБА_1 наполягає на застосуванні
строків звернення до суду.

При зверненні з позовом до суду
позивач не врахував, що відповідно припису п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу
України позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується
в один рік.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач мав право звернутися до суду про стягнення штрафних санкцій не
пізніше  жовтня 2005 року. З таким
позовом  ДПІ у Новоодеському районі
звернулася лише 15.11.2006 року, тобто поза межами строку позовної давності,
встановленого цивільним законодавством України.

Що стосується вимог про стягнення з
відповідача штрафу за порушення ч.6 ст.15 Закону № 481/95-ВР - здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності
відповідної ліцензії, суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки відсутня вина підприємця ОСОБА_1, про що свідчить постанова місцевого
Новоодеського районного суду від 07.10.2004р. по справі № 7-2450 про визнання
винною за вказане порушення реалізатора гр.ОСОБА_2.

З огляду на викладене, суд вважає,
що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 159, 161-163 КАС
України, господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

У
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через
господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя

Ю.М. Коваль