ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

22.06.2007
Справа №2-28/6870-2007

За позовом – Управління комунального господарства курорту «Піщане», с. Піщане Бахчисарайського району,

до відповідача – Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, в особі Бахчисарайського РЕМ, м. Бахчисарай,

про  визнання недійсним рішення

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

08.06.2007 р.

Від позивача – Сідоров В.П. – представник по довіреності № 111 від 07.06.2007 р. (довіреність у справі)

Від відповідача – Бєлогуб Г.Б. – юрисконсульт, довіреність № 002-Д від                     04.01.2007 р.

22.06.2007 р.

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – Бєлогуб Г.Б. – юрисконсульт, довіреність № 002-Д від                     04.01.2007 р.

Суть спору:

Управління комунального господарства курорту «Піщане», с. Піщане Бахчисарайського району, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, в особі Бахчисарайського РЕМ, м. Бахчисарай, про  визнання недійсним рішення відповідача (протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ № 625 від       04.12.2006 р.).

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 08.06.2007 р., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у цьому ж засіданні суду,  проти задоволення позовних вимог заперечував, однак заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, для надання Відкритим акціонерним товариством «Крименерго»,   м. Сімферополь, письмового відзиву на позовну заяву (про що зазначено у протоколі судового засідання).

08.06.2007 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 22.06.2007 року до 11 годині 15 хвилин, для надання відповідачем відзиву на позовну заяву

22.06.2007 р. об 11 годині 15 хвилин засідання суду було продовжено.

Позивач явку свого представника у засідання суду не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника позивача на бланку перерви до 22.06.2007 р. до 11 годин 15 хвилин, про причини  неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у засіданні суду надав суду відзив на позовну заяву             № 10/1095 від 08.06.2007 р., в якому відповідач з позовними вимогами не погодився та просив припинити провадження у справі, вказавши на те, що позовні вимоги, на його думку, не є підвідомчими господарському суду у розумінні ст. 12 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення відповідача (протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ № 625 від  04.12.2006 р.).

Згідно зі ст. 12 ГПК України (зі змінами та доповненнями) такі вимоги господарським судам України не підвідомчі, тому що відповідно до цієї статті господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, а також справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції та справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) госпордарських товариств, що пов’язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Таким чином, як впливає з приписів даної правової норми, господарським судам підвідомчі справи у спорах, крім тих, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів.

Відповідно до пункту 1 Роз’яснень Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» акт державного чи іншого органу – це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Захист прав суб’єктів господарювання та споживачів визначений ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно частини 2 якої кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка породжує право;  відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов’язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, іншими способами, передбаченими законом.

Як було вказано вище, позивач просив визнати недійсним рішення відповідача (протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ № 625 від  04.12.2006 р.).

Оскільки зазначений позивачем протокол відповідача про порушення ПКЕЕ               № 625 від  04.12.2006 р. не є волевиявленням, обов’язковим до виконання позивачем, то спосіб захисту, обраний позивачем, є таким, що задоволенню не підлягає, оскільки не передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, провадження у справі підлягає припиненню на підставі                    п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ст. 47 Господарського процесуального кодексу України та  п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 р. сплачені судові витрати підлягають поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47, п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського  процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :

1). Провадження у справі   припинити.

2). Повернути Управлінню комунального господарства курорту «Піщане» (98431, АР Крим, Бахчисарайський район, с. Піщане, вул. Верхнє містечко, 32, ідентифікаційний код 22264900, р/р 5578 в КФ «Мрія», м. Сімферополь, МФО 384618) з Державного бюджету м. Сімферополь (р/р 0002 у банку одержувача - Головному Управлінні Державного казначейства України в АР Крим  м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405) державне мито у розмірі 85,00 грн., перераховане за платіжним дорученням № 3 від 16.04.2007 р.

3). Повернути Управлінню комунального господарства курорту «Піщане» (98431, АР Крим, Бахчисарайський район, с. Піщане, вул. Верхнє містечко, 32, ідентифікаційний код 22264900, р/р 5578 в КФ «Мрія», м. Сімферополь, МФО 384618) з Державного підприємства «Судовий інформаційний центр» (03680, м. Київ, вул. Трутенко, 2, р/р 0001 у ВАТ «Банк Універсальний», м. Львів, МФО 325707, ) 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу, перерахованих за платіжним дорученням № 4 від 16.04.2007 р.

Видати накази.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.