СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

26 квітня 2007 року

Справа № 20-4/216

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_11;

відповідача:
Чечель Д.В., довіреність № 17-07/295 від 21.01.2006;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову господарського суду
міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.)
від 05.02.2007 у справі № 20-4/216

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           Кримської митниці (вул. Мальченка, 22, м.
Сімферополь, 95491)

про визнання недійсними карток
відмови у митному оформленні товару

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 завернулась до господарського суду з позовом до Кримської митниці,
просила визнати недійсними картки відмови в митному оформленні НОМЕР_1,
НОМЕР_2, якими відмовлено в митному оформленні товарів за вантажною митною
декларацією НОМЕР_3 та вантажною митною декларацією НОМЕР_4 (далі ВМД).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно застосовано резервний метод визначення митної
вартості імпортованого в Україну товару, і не застосовано метод №1 - за ціною
угоди товару, що імпортується  -
комплекти 10 доріжок для гри в боулінг в розібраному вигляді у зв'язку з чим відповідачем
неправомірно прийнято рішення про здійснення митної оцінки товарів.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає його безпідставним з огляду на те, що картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України, що видається відповідно до затвердженого
наказом Державної митної служби України № 1227 від 12.12.2005 Порядку
оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон
України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1562/11842
26.12.2005, є письмовим повідомленням заінтересованим особам про відмову в
прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний кордон України, і не може бути оскаржена.
Крім того, відповідач посилається на те, що під час митного оформлення були
надані документи, які визвали сумніви стосовно заявленої декларантом митної
вартості товарів, у зв'язку з чим на підставі наявних відомостей було здійснено
митну оцінку товару до ВМД НОМЕР_3.

Доповнивши позовні вимоги заявою
від 20.11.2006, представник позивача просив визнати недійсним рішення Кримської
митниці від 16.03.2006 по ВМД НОМЕР_5, посилаючись на те, що відповідачем
необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів,
чим порушено статтю 273 Митного кодексу України, що виразилось у застосуванні
достовірно не підтвердженої ціни товарів, а також використанні більшої з двох
альтернативних вартостей (а.с. 125-126, том 1).

У поясненнях від 17.01.2007
відповідач не погодився з доповненими позовними вимогами та зазначив, що
здійснив митну оцінку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України „Про
затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України" № 1375 від 28.08.2003 та норм статті 273
Митного кодексу України.

Постановою господарського суду
міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 05.02.2007 у справі №20-4/216
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постанова суду мотивована
відсутністю порушень з боку відповідача Митного кодексу України та Порядку
декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон
України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 №
1375.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати, позов задовольнити, посилаючись на недоказаність обставин,
які мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідач вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону і
матеріалам справи і фактичним обставинам.

19.03.2007 відкрито апеляційне
провадження по апеляційній скарзі, 20.03.2007 призначено справу до
розгляду.

Судове засідання 04.04.2007
відкладено на 26.04.2007.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, представник
відповідача просив постанову суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія вважає  апеляційну
скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

01.12.2005 між товариством з
обмеженою відповідальністю „Боулінг С.Плюс” (Росія) та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено контракт НОМЕР_1 на поставку
комплекту обладнання для боулінгу згідно специфікації (додаток № 1 до
контракту) по узгодженій у даному контракті ціні.

Ціна контракту відповідно до пункту
2.1 складає 870310,00 руб.

За інвойсом НОМЕР_6 на адресу
позивача поставлені комплекти 10 доріжок для боулінгу вартістю 657552,00
російських рублів.

Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 надана до митного оформлення ВМД НОМЕР_5, згідно з графами
22, 31, 33, 42 якої декларантом до митного оформлення пред'явлені товари
загальною вартістю 112991,70 грн.

Загальна вартість задекларованих по
цій ВМД товарів за курсом НБУ (графа 23 ВМД) складає 622990,14 російських
рублів. Що відповідає наступним найменуванням згідно інвойсу НОМЕР_6:

Зазначені у інвойсі НОМЕР_7 взуття,
столи з фіксованими сидіннями у ВМД НОМЕР_5 не зазначені та до митного
оформлення не пред'явлені.

Згідно статті 259 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України,
є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,
обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 264
Митного кодексу України заявлена декларантом
митна  вартість  товарів
і надані ним відомості про її визначення
повинні  базуватися  на
об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 265 Митного кодексу України
передбачено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної
вартості товарів згідно з  положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в   установленому порядку із застосуванням різних
форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення
операцій митного  контролю,
оформлення  та  пропуску
через митний кордон  України
товарів і транспортних засобів. Порядок контролю  правильності
визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного
контролю,  оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 7, 17 Порядку декларування
митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 № 1375
встановлено, що митна  вартість  товарів, що переміщуються підприємствами
через митний кордон  України, заявляється
у вантажній митній декларації згідно з Митним кодексом України та іншими актами
законодавства. Митний орган під час митного оформлення товарів здійснює
контроль за правильністю визначення їх
митної  вартості, у тому числі за
правильністю обрання та застосування
методу  такого визначення,
повнотою (комплектністю) поданих документів та
їх відповідністю вимогам, установленим законодавством.

На надану до митного оформлення ВМД
НОМЕР_5 згідно наказу Державної служби України №1227 від 12.12.2005 "Про
затвердження Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів
через митний кордон України” було видано картку відмови НОМЕР_8 у митному
оформленні, підставою видачі якої послужила відсутність фінансового
документу, що підтверджує вартість товару.
Ці обставини не заперечуються і позивачем, у зв'язку з чим виникли
сумніви митниці в здійсненні митної оцінки заявлених товарів.

Пунктом 14 Порядку декларування
митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 № 1375
передбачено перелік документів, які необхідно надати декларанту для
підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів.

Відповідно до статті 267 Митного
кодексу України декларація митної вартості за формою ДМВ-1 подається для
заявлення митної вартості товарів, яка визначена шляхом застосування методу № 1
- оцінки за ціною угоди. Митною вартістю товарів, які переміщуються через
митний кордон України, а згідно зі статтею 259 Митного кодексу є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 273 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо  митна
вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного    використання методів, зазначених у статтях
267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з
використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з
відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
(ГАТТ).

Митна оцінка товару „Автоматичне
обладнання для боулінгу", код , здійснена Кримською митницею на
підставі цінової інформації з бази даних Держмитслужби України щодо митної
вартості товарів оформлених Херсонською митницею по ВМД НОМЕР_9, НОМЕР_10.
Товар переміщався на двох автомобілях і їхня митна оцінка була митницею Херсону
вирахована шляхом додавання та ділення на 2, з чим позивачка не згодна і вважає
що треба було брати найменшу митну вартість по одному із автомобілей
Херсонської митниці.

Митна оцінка товару „Машини та
механічні пристрої спеціального призначення по догляду за доріжками для
боулінгу", код здійснено резервним методом на підставі
відомостей з мережі Інтернет щодо вартості ручного полуавтомату для нанесення
мастила на доріжку та догляду за доріжками - 340 доларів США.

Відповідачем надано витяг з Єдиної
інформаційно-аналітичної системи Держмитслужби України про митне оформлення
товарів по кодах . Цей витяг, а також інші матеріали справи, не
підтверджують застосування відповідачем більшої з двох альтернативних
вартостей.

Порядком оформлення й використання
Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску
товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженим
наказом Держмитслужби України від 12.12.2005 № 1227 встановлено, що в усіх
випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску
товарів і транспортних засобів через митний кордон України невідкладно в
електронному вигляді оформлюється Картка відмови. У Картці повинні бути
зазначені причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також
вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Карткою відмови НОМЕР_8 у митному
оформлені ВМД НОМЕР_3 до відома декларанта доведено причину, з якої йому
відмовлено у митному оформленні - здійснена митна оцінка товару.

Карткою відмови НОМЕР_2 повідомлено
причини з яких товари не підлягають митному оформленню - неповний опис 31 графи
товару № 2, також не виконані вимоги митниці, зазначені у картці відмови від
16.03.2006 НОМЕР_8. Декларанту роз'яснені вимоги, виконання яких забезпечить
оформлення товарів.

Пунктом 2.11 Порядку роботи відділу
номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю
митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації
товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби від 01.10.2003 № 646 встановлено, що рішення про  визначення
коду  товару  оформлюється
за встановленою  формою  (додаток
2),  доводиться  до підрозділу і є обов'язковим для виконання
при митному оформленні товару.

Кримською митницею прийнято рішення
про визначення коду товару від 27.03.2006 № КТ-600-65-06 відповідно до
вищезазначеного Порядку від 01.10.2003 № 646. Внесення змін 20/3-06 в глави
46,47 Митного кодексу України, якими скорочено строк надання відповіді на
звернення суб'єктів підприємницької діяльності, для розгляду даного спора не
має, правового значення, так як правовідносини мали місце 16.03.2006 року,
новий закон немає зворотної сили.

За таких обставин, висновок суду
першої інстанції про відмову у позовних вимогам суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 200,
205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
міста Севастополя від 05.02.2007 у справі № 20-4/216 залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді