СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 липня 2007 року
Справа № 2-22/2661-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

прокурор: не з'явився;

позивача: Красноперова В.О. за довіреністю №54 від 24 січня 2007 року;

відповідача: Маліков О.Ю. за довіреністю №177/1 від 02 квітня 2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Джанкойського заводу "Водоприлад" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 20 березня 2007 року у справі № 2-22/2661-2007А

за позовом Джанкойського міжрайонного прокурора (вул. Калініна, 17, Джанкой, 96100)

в інтересах держави в особі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Джанкой (вул. Інтернаціональна, 48, Джанкой, 96100)

до Джанкойського заводу "Водоприлад" (вул. Промислова, 13, Джанкой, 96100)

про стягнення 7496,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2007 року Джанкойський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі  відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Джанкої звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Джанкойського заводу "Водоприлад"  про стягнення 7496,91 грн.  (а.с.3-4).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем склалася заборгованість по страхових внесках на загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а відповідно до Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, роботодавець зобов’заний своєчасно та в повному обсязі сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не погодився з доводами позивача та просив господарський суд закрити провадження у справі, у зв’зку з тим, що у відношенні нього 12 жовтня 2006 року у справі №2-6/16383-2006 ухвалою господарського суду розпочато провадження у справі про банкрутство (а.с.14). Ухвалою підготовчого засідання від 02 листопада 2006 року відносно боржника введена процедура банкрутства - розпорядження майном боржника, призначено арбітражного керуючого. Оголошення про порушення справи про банкрутство Джанкойського заводу "Водоприлад" опубліковано у газеті "Голос України " за № 214 (3964) від 15 листопада 2006 року (а.с.13).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007 року, яку складено та підписано 27 березня 2007 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача 7496,91 грн. (а.с.39-41) .

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач зареєстрований як платник внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за № 010500040, за  ним числиться заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань станом на 01 жовтня 2006 року у сумі 7496,91 грн., що підтверджується розрахунковою відомістю про нарахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду за 9 місяців 2006 року (зворот аркуша 8).

Постанова мотивована тим, що відповідач не надав доказів сплати заборгованості зі сплати страхових внесків. Також, порушена справа про банкрутство відповідача, однак до теперішнього часу останній не ліквідований та не виключений з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, у зв’язку з чим позивач має право вимагати від нього сплати страхових внесків.

Не погодившись з даною  ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що позивач не заявив вчасно кредиторські вимоги, у зв'язку з банкрутством боржника і, тому не міг заявляти вимоги в порядку позовного провадження.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у запереченнях на апеляційну скаргу вказав, що  доводи апеляційної скарги надумані і не відповідають вимогам закону, ухвала господарського суду винесена обґрунтовано, з посиланням на закон відповідно до наданих сторонами доказів у господарському суді.

У судове засідання не з'явився прокурор, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає  можливим розглянути справу за відсутності не з’явившегося прокурора.

На підставі статей 195, 196, Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Джанкойський завод „Водоприлад” є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України та зареєстрований як платник внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за № 010500040.

З 27 травня по 1 червня 2006 року була проведена перевірка відповідача  відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, відносно правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати страхових внесків до Фонду та їх витрачення за період з 27 травня 2005 року по 1 квітня 2006 року, на підставі якої був складено акт №46 від 29 травня 2006 року перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачення коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (а.с.34-35).

Перевіркою встановлено, що загальний фонд оплати праці за перевіреній період складає 561863,04 грн., у тому числі  травень-грудень  2005 року –430678,61 грн., січень-березень –131184,43 грн. На рахунок Фонду з 1 травня 2005 року  по 31 березня 2006 року перераховано страхових внесків на суму 10847,33 грн.,  всього належить до сплати 27557,31 грн., тобто заборгованість за платником страхових внесків склала 16709,98 грн. Виявлені факти порушення сплати страхових внесків, за що нарахована пеня у сумі 814, 89 грн.

Відповідачу Фондом була надіслана претензія б/н та б/д на суму 7496,91 грн. (а.с.6), яка залишилась без відповіді і без виконання.

Згідно розрахункової відомості Фонду, сума недоїмки склала 16132,71 грн., сума пені –1633,70 грн. (а.с.7).

На виконанні у відділенні виконавчої державної служби знаходяться накази про примусове стягнення недоїмки на суми: 1136,63 грн., 4777,54 грн., 567,63 грн. Загальна сума недоїмки складає 6481,80 грн.

У розрахунку суми недоїмки позивач посилається на рішення господарського суду від 19 жовтня 2006 року про відшкодування заборгованості у розмірі 3787,70 грн., але не додає згадане рішення до розрахунку недоїмки на суму 2154,00 грн. та пені на суму 1633,70 грн.

Таким чином сума недоїмки, яка залишилась не погашеною та не стягненою за позовом склала: 16132,71 грн. - 6481,80 грн. - 2154,00 = 7496,91 грн.

Стаття 25 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23 вересня 1999 року №1105 –усі види страхових виплат та соціальних послуг застрахованим особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21, 22 цього Закону, здійснюються фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за рахунок грошових котів Фонду.

Відповідно статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страху вання від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" №1105-ХV  від 23.09.1999 розміри страхових внесків обчислюються для роботодавців - у відсотках до сум фактичних виплат на оплату праці найманих працівни ків, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та на інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до  Закону України "Про оплату праці", які підлягають прибутковому податку з громадян. Страхові внески нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), яка вста новлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні страхових виплат.

Відповідно абзацу 2 пункту 2 статті 45 вказаного Закону, обов’язок роботодавця своєчасно та повністю сплачувати у встановленому порядку страхові внески до Фонду.

Згідно  статті  52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страху вання від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"  за прострочення сплати страхового внеску до Фонду соціального страхування від нещасних випадків із страхувальників стягується пеня згідно із законодавством.

Розрахунок суми заборгованості за 9 місяців 2006 року вказана самим відповідачем в переданій ним розрахунковій відомості (зворот аркуша 8).

Посилання відповідача на процедуру банкрутства розпочату ухвалою господарського суду від 02 листопада 2006 року, суд не розглядав як вимогу кредитора в рамках процедури банкрутства.

Крім того, відповідач не надав суду доказів того, сума заборгованості ним погашена. Доводи відповідача щодо статті 14 Закону України  «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не можуть бути прийняті до уваги судової колегії, оскільки норма даної статті не позбавляє Фонд права як позивача звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження.

Пунктом 7 частини 1 оглядового листу Вищого господарського суду України від 25 березня 2002 року за №01-8/339 "Про деякі питання практики розгляду справ про банкрутство" роз'яснено, що частинами 1 та 5 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено обов'язок подання кредитором на розгляд суду відповідних документів на підтвердження своїх вимог до боржника. З огляду на невиконання кредитором обов'язку щодо обґрунтування своїх вимог судом правомірно відмовлено у їх визнанні.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня 2006 року порушена справа про банкротство відносно Джанкойського заводу „Водоприлад”. Однак, останній не ліквідований та не виключений з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У зв’язку з чим судова колегія вважає правомірними вимоги позивача про сплату страхових внесків.

Щодо доводів апелянта про закриття провадження у справі, то судова колегія вважає їх необґрунтованими та безпідставними і зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована і не підлягає задоволенню, рішення місцевого господарського суду прийняте без порушень і при правильному застосуванні норм матеріального права, викладені в рішенні суду висновки відповідають обставинам справи, інших підстав для скасування (зміни) рішення місцевого господарського суду також немає.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Джанкойського заводу "Водоприлад" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007 року у справі № 2-22/2661-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        З.Д. Маслова

Судді                                                                      В.А. Лисенко

М.І. Ткаченко