ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  43/93

18.05.07

За позовом    товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоінвест”

до                    товариства з обмеженою відповідальністю „Рів”єра Фіш”

про                 стягнення 35 348, 02 грн.

Суддя    Пасько М.В.

Представники:

від позивача           Костюченко П.О. –предст. за дов.,

від відповідача       не з’явився

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Рів”єра Фіш” про стягнення  35 348, 02 грн. (30 714, 00 грн. основного боргу, 2 946, 86 грн. пені, 1 167, 13 грн. інфляційних нарахувань та 520, 02 грн.           3 % річних) у зв’язку з неналежним виконанням умов договору поставки № 16 від 30.12.2005 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.07 порушено провадження у справі   № 43/93 та призначено її розгляд на 23.03.07.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, представники сторін в судове засідання не з’явилися, вимог ухвали господарського суду міста Києва від 24.02.07 про порушення провадження у справі не виконали, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено.

У зв’язку з нез’явленням в судове засідання представника Відповідача, розгляд справи неодноразово відкладався.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р.              № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

11.05.07 від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 30 714, 00 грн. основного боргу, 1 167, 13 грн. інфляційних нарахувань, 520, 02 грн. 3 % річних та відмовляється від стягнення 2 946, 86 грн. пені.

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.05 між товариством з обмеженою відповідальністю „Енергоінвест” (далі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю „Рів”єра Фіш” (далі Відповідач) було укладено договір № 16 (далі Договір), відповідно до умов якого Позивач передає, а Відповідач приймає та оплачує на умовах та в порядку, визначених Договором Товар в асортименті, кількості та по цінам, вказаних в накладних, рахунках.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму 30 714, 00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи належним чином завіреною копією накладної № 1 від 02.01.2006 року.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки між сторонами проводяться шляхом перерахування Відповідачем грошових коштів на поточний рахунок Позивача на протязі 30 банківських днів з моменту поставки товару Відповідачу.

Відповідач свої зобов’язання за Договором належним чином не виконав, отриманий товар не оплатив.

Відповідно до уточненого розрахунку Позивача, заборгованість за договором № 16 від 30.12.05 складає 30 714, 00 грн. основного боргу, 1 167, 13 грн. інфляційних нарахувань,            520, 02 грн. 3 % річних.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Як вбачається з договору обидві сторони правочину брали на себе окремі, чітко визначені зобов’язання.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України  зобов’язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України)  позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо

він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі за розрахунком Позивача.

Приймаючи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, витрати  по  оплаті  держмита   та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України  покладаються  на  Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Рів”єра Фіш” (04123, м. Київ,          вул. Межова, 19-б, , п/р 0053 в Київській філії                         АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 300733, або з будь якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем, під час виконання рішення) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоінвест” (36007, м. Полтава, вул. Заводська, 2, , п/р 260062125 в АБ „Полтава-банк”, МФО 331489) 30 714, 00 грн. основного боргу, 1 167, 13 грн. інфляційних нарахувань,  520, 02 грн. 3 % річних, 324, 01 грн. державного мита, 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                                                               М.В.Пасько