ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.

11:50

Справа №  1/19/07

м. Миколаїв

За позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/  До відповідача: Державна податкова
інспекція у                             Снігурівському
районі Миколаївській області.                            /57300,
Миколаївська область, м. Снігурівка, вул. Леніна, 3/  про: скасування рішення
відповідача НОМЕР_1 від 09.11.2006р. про застосування штрафних санкцій за
порушення Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” в сумі 1
790, 75 грн. у зв'язку з незаконністю проведення перевірки та невірності
калькуляції її обчислення.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2, довіреність від 22.07.2006р.

Від
відповідача: Гладун М.П., довіреність від 16.01.2007р.

Позивач звернувся з позовом  про скасування рішення відповідача НОМЕР_1
від 09.11.2006р. про застосування штрафних санкцій за порушення Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” в сумі 1 790, 75 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що  відповідачем порушено порядок
проведення перевірки, невірно розрахована штрафна санкція за встановлену
невідповідність грошових коштів на місці проведення розрахунків.

Відповідач проти позову заперечує з
тих підстав, що  перевірка була проведена
на підставі наказу курівника податкового органу і направлень, копії яких
вручені позивачу, порядок проведення перевірок щодо дотримання встановленого
порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
розрахунків у підприємницькій діяльності регулюється Законом України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, штрафна санкція застосована за порушення  пунктів 1, 9, 13 статті 3 вказаного вище
закону.

Розглянувши надані сторонами докази,
заслухавши доводи представників сторін у
судовому засідання, - суд

встановив :

08.11.2006 року відповідач здійснив
перевірку відповідача щодо дотримання ним
встановленого порядку здійснення розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунків у підприємницькій діяльності, про що
склав акт НОМЕР_2.

На підставі акту перевірки відповідач
направив позивачу рішення від 09.11.2006р. НОМЕР_1 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 1 790,75 грн. за порушення Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, яке позивач просить скасувати.

Позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного:

у
відповідності до статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в
Україні”  позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в
межах повноважень  податкових   органів,
визначених  законами  України, в тому числі Законом України "Про
застосування  реєстраторів  розрахункових
операцій  у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг”. Порядок  їх проведення
регулюється спеціальним законом, а саме статтями 15-16 Закону України "Про
застосування  реєстраторів  розрахункових
операцій  у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг”.  Отже, статті 11, 11-1  Закону України “Про державну податкову службу
в Україні”  регулюють
правовідносини  щодо проведення  перевірок у сфері готівкового і
безготівкового обігу лише  у частині, що
не суперечить спеціальному закону,  яким
є Закон України "Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій
у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг”.

Тобто, до
перевірок щодо дотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог  Закону України "Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій  у
сфері торгівлі,  громадського   харчування
та   послуг” застосовуються
правила статті 11-2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  стосовно допущення посадових осіб
податкового органу до перевірки: надання суб'єкту підприємницької діяльності
під розпис  направлення на перевірку,
копію наказу керівника податкового органу про проведення позапланової
перевірки.

Вищезазначені документи були надані
позивачу під час перевірки (а.с.16-18). Відсутність дати на наказі НОМЕР_3 не є
підставою для скасування оспорюваного рішення, оскільки відповідач надав у
судове засідання належним чином засвідчену копію наказу НОМЕР_3 з зазначенням
дати -  08.11.2006 року (а.с.30).

Отже, позапланова перевірка позивача
здійснювалась в межах повноважень відповідача
і у спосіб, визначений законом.

Стосовно часу проведення перевірки,
то відповідачем надано наказ від 01.11.2006 року НОМЕР_4, яким встановлено
роботу в понад урочний час для певної категорії працівників, в тому числі і для
тих, хто здійснював перевірку.

Акт  перевірки НОМЕР_2 від 08.11.2006 року  свідчить, що
при здійсненні торгівельної діяльності позивачем допущено порушення:

пункту 1 статті 3 Закону України “Про
реєстратори розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг”: не проведено розрахункову операцію  через реєстратор розрахункових операцій на
загальну суму  49,65 грн.;

пункту 9 статті 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” -  не
забезпечено щоденне друкування та зберігання в книзі обліку розрахункових
операцій фіскальних звітних чеків за травень-серпень 2006 року(а.с.8);

пункту 13 статті 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” - не забезпечення відповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті РРО (сума коштів на місці проведення розрахунків -350 грн., сума коштів,
яка зазначена в денному звіті РРО -109,5 грн., невідповідність: 240,50грн.
(350-109,5 грн.)

Відповідальність за вищезазначені
правопорушення встановлює ст.17 Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Таким чином позивачем правомірно
прийнято рішення від 9.11.2006р. НОМЕР_1 (а.с.9) про застосування штрафних
(фінансових)  санкцій до відповідача на
загальну суму 1 790,75 грн., а саме:

- штраф у сумі 248,25 грн.
відповідно до п.1 ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
-п'ятикратний розмір вартості проданих товарів  без проведення розрахункової операції
через РРО та не роздрукування відповідного розрахункового документу на суму
покупки;

- штраф у сумі 340 грн. відповідно
до п.4 ст.17 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” -двадцять
неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушення п.9 ст.3 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” (не забезпечено щоденне друкування та
зберігання в книзі обліку розрахункових операцій фіскальних звітних чеків);

- штраф у сумі 1202,50 грн.
відповідно до ст.22 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
- п'ятикратний розмір суми, на яку виявлено невідповідність за порушення п.13
ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” /.

За таких обставин, суд вважає, що
оспорюване рішення прийняте в межах повноважень відповідача і у відповідності з
чинним законодавством. В задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності з пунктом 2 частини 3
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про мито”  сума судового
збору, яку позивач повинен був сплатити при зверненні з адміністративним
позовом, складає 3,40 грн. Фактично по квитанції НОМЕР_5 від 12.01.2007 року
ним сплачено 85 грн. Надмірно сплачений судовий збір, що підлягає поверненню з
Державного бюджету України складає 81,60 грн.

Стаття 87 Кодексу
адміністративного судочинства України  не передбачає сплату  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Отже, необхідно повернути позивачу з ДП “Судовий
інформаційний центр” 118 грн., перерахованих по квитанції НОМЕР_6
12.01.2007року.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Повернути Приватному підприємцю
ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7/ з Державного
бюджету України через Головне управління державного казначейства України у
Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, проспект Леніна, 114 В, / надмірно сплачене державне мито в сумі 81, 60 грн. (вісімдесят
одна гривня шістдесят копійок) перераховане квитанцією від 12.01.2007 року
№ 86.

Повернути з Державного
підприємства “Судовий інформаційний центр” /03057, м. Київ, проспект
Перемоги, 44, р/рахунок 0001 у ВАТ «Банк Універсальний»,  м. Львів,
МФО 325707, /  Приватному
підприємцю ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7/ 118
грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, перерахованих квитанцією від 12.01.2007 року
НОМЕР_6.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва