ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 32/66-07(25/452-06)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Шаргала В.І.

суддів:
Мачульського Г.М.

Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Державного підприємства дослідного господарства "Новатор" Інституту олійних культур Української академії аграрних наук

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від
04.04.2007р.

у справі
господарського суду
№ 32/66-07(25/452-06)
Дніпропетровської області

за позовом
Державного підприємства дослідного господарства "Новатор" Інституту олійних культур Української академії аграрних наук

до
Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Зарічний"

про
стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2007р. (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволено, постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Зарічний" на користь Державного підприємства дослідного господарства "Новатор" Інституту олійних культур Української академії аграрних наук 12 690 грн. суми попередньої оплати за договором, 126, 90 грн. витрат на сплату держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Неклеси М.П., суддів Павловського П.П., Логвиненка А.О.) вказане рішення суду скасовано, в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати зазначену постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2007р., посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.267 Цивільного кодексу України, ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що в своєму рішенні господарський суд безпідставно визнав причину пропуску строку позивачем позовної давності поважною пославшись на реорганізацію, а відтак відповідач дійшов до висновків про те, що винесена Дніпропетровським апеляційним господарським судом постанова є законною та обґрунтованою.

Сторони не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наявність заборгованості відповідачем не оспорювалась при розгляді спору судами попередніх інстанцій, висновки судових рішень та доводи касаційної скарги стосуються правомірності застосування строків позовної давності.

Оскаржена постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням приписів ст.267 ч.3 ЦК України.

Так, згідно вказаної норми права позовна давність при спливу строків позовної давності застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однак такої заяви до винесення судом рішення сторони у спорі не подавали, при цьому про подачу такої заяви не зазначено як в оскарженій постанові, так і в протоколах судових засідань.

За вказаних обставин у суду апеляційної інстанції не було передбачених законом підстав для застосування строків позовної давності, а відтак і для скасування з цих підстав рішення суду першої інстанції, як і для відмови в позові.

Крім того, наслідки спливу позовної давності визначені у ст.267 ЦК України. Частина п’ята цієї норми передбачає, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку позовної давності, а саме –реорганізацію підприємства-продавця за договором купівлі-продажу, за яким і виникла заборгованість у даній справі, а суд апеляційної інстанції вказаних висновків не спростував належними та допустимими доказами, а відтак місцевий господарський суд дійшов вірного висновку що за вказаних обставин порушене право підлягає захисту.

Відтак постанову суду апеляційної інстанції не можна вважати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Натомість місцевий господарський суд всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з'ясував дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосував норми матеріального права, що регулюють їх спірні відносини, а тому прийняте ним рішення належить залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.6, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства дослідного господарства "Новатор" Інституту олійних культур Української академії аграрних наук задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007р. у справі №32/66-07(25/452-06) Господарського суду Дніпропетровської області скасувати, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2007р. у цій справі, залишити в силі.

Головуючий суддя                                                                 В.І. Шаргало

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

Л.І. Рогач