ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" червня 2007 р.
Справа  № 16/118-07-3079

Господарський суд Одеської області

У складі судді –Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань –Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача:     Колотов С.В. директор;

Від відповідача: Манушина І.В. по дов. від 21.05.2007р.;

Від третіх осіб:

-          регіональне відділення ФДМ України по Одеській області: Калиновська О.С. по дов. №14 від 05.02.2007р.;

-          управління охорони культурної спадщини: не з’явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного інституту по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції “Діпроплодоовочгосп” до товариства з обмеженою відповідальністю “Сатурн”, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, управління охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про виселення, а також за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Сатурн” до державного інституту по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції “Діпроплодоовочгосп” про визнання договору оренди пролонгованим, -

ВСТАНОВИВ:

Державний інститут по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції “Діпроплодоовочгосп” (далі по тексту ДП “Діпроплодоовочгосп”) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю “Сатурн” (далі по тексту ТОВ “Сатурн”) про виселення з будинку ДП “Діпроплодоовочгосп”, розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера 25. Свої вимоги позивач обґрунтовує припиненням між сторонами договірних відносин та відсутністю правових підстав для використання ТОВ “Сатурн” спірного приміщення.

Ухвалою про порушення провадження у справі від 06.04.2007р. учасниками процесу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача були визначені  регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області та  управління охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації.

Вимоги суду надати обгрунтування необхідності залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської обласної ради ДП “Діпроплодоовочгосп» виконані не були, у зв’язку з чим наведена особа, визначена по тексту позову як третя особа, не залучалася судом до участі в даній справі.

Не погоджуючись із заявленими вимогами ТОВ “Сатурн” 25.04.2007р. звернулося до господарського суду із зустрічними позовом до ДП “Діпроплодоовочгосп» про поновлення строку дії договору оренди приміщення, розташованого по вул.. Пастера 25 у м. Одесі, укладеного між ТОВ “Сатурн” та ДП “Діпроплодоовочгосп».

Ухвалою суду від 26.04.2007р. зустрічна позовна заява ТОВ “Сатурн” була прийнята до розгляду та зустрічні вимоги об’єднані зі справою №16/118-07-3079 в одне провадження.

У судовому засіданні 22.05.2007р.  відповідачем були надані уточнення позовних вимог, відповідно до яких ТОВ “Сатурн” просить визнати договір оренди від 07.04.2003р., укладений між  ТОВ “Сатурн” та ДП “Діпроплодоовочгосп» пролонгованим на той же строк.

Свої вимоги ТОВ “Сатурн” обґрунтовує продовженням договірних відносин після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між сторонами по справі.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області заперечує проти зустрічних вимог, посилаючись на необхідність укладення договору оренди, предметом якого є державне майно, з дозволу регіонального відділення та стверджує про  необхідність визнання договору оренди, укладеного між ТОВ “Сатурн” та ДП “Діпроплодоовочгосп» недійсним.

Представник управління охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації у судовому засіданні 22.05.2007р. повідомив, що у зв’язку з віднесенням будинку №25 по вул.. Пастера до пам’ятників архітектури при укладанні орендних договорів необхідно погодження  управління охорони культурної спадщини.

Слід зазначити, що позивачем в процесі розгляду справи стверджувалося про належне виконання відповідачем прийнятих на себе за договором оренди №1/06 від 07.04.2003р. зобов’язань, відсутність претензій з боку ДП “Діпроплодоовочгосп» та бажання і в подальшому підтримувати з ТОВ “Сатурн” договірні орендні відносини, але, з огляду на необхідність переукладення договору з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як того вимагає зазначена особа,  був змушений звернутися до господарського суду з даними позовними вимогами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін суд встановив наступне.

Враховуючи, що позовні вимоги ДП “Діпроплодоовочгосп»та  зустрічні позовні вимоги ТОВ “Сатурн” пов’язані між собою підставами виникнення та засобами доказування, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності, не виділяючи окремо вимоги кожній із сторін.

07.04.2003р. між ДП “Діпроплодоовочгосп» (Орендодавець) та ТОВ “Сатурн” (Орендар) був укладений договір оренди державного нерухомого майна за №1/06, відповідно до умов п.п. 1.1., 10.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове (до 31.12.2006р.) платне користування приміщення, площею 44 кв.м., розташоване на першому поверсі будинку №25 по вул.. Пастера у м. Одесі, з метою використання під офіс.

Відповідно до свідоцтва про право власності, видане 02.11.2000р. виконавчим комітетом Одеської міської ради ДП “Діпроплодоовочгосп”,  об’єкт нерухомого майна в частині 983/1000, який розташований за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера 25, належить Державі в особі Верховної Ради України.

Згідно умов п.3.1. договору оренди №1/06 від 07.04.2003р. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць (квітень 2003 року) 314,60 грн. Розрахунок орендної плати є додатком №1 до договору оренди №1/06 від 07.04.2003р. Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок орендних платежів у грудні 2004 року був змінений та орендна плата складала 577,43 грн. Актом прийому-передачі від 01.01.2007р. ТОВ “Сатурн” було отримано додатково в оренду 17 кв.м. площі приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера 25. У зв’язку із наданням відповідачу у користування додаткової площі сторонами були внесені зміни до розрахунку орендних платежів та орендна плата була визначена сторонами у сумі 1431,01 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. При цьому, згідно ч. 2 ст. 17 цього Закону, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 24.11.2006р. за №251 позивач запропонував орендарю звернутися до регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області з метою укладення договору оренди. Однак,  пропозицій щодо припинення договірних відносин даний лист ДП “Діпроплодоовочгосп» не містіть. Більш того, фактом підписання акта прийому-передачі від 01.01.2007р. про додаткове надання в оренду ТОВ “Сатурн” площі у розмірі 17 кв.м. та на підставі цього здійснення нового розрахунку орендних платежів, позивач погодився на пролонгацію орендних відносин, які існували між сторонами на підставі договору оренди №1/06 від 07.04.2003р.,  у зв’язку з чим, суд доходить висновку про пролонгацію договору оренди на новий строк. При цьому, слід зазначити, що позивач і не заперечує проти продовження договірних орендних відносин з ТОВ “Сатурн”, однак, свою позицію з приводу звернення до господарського суду з даними вимогами обгрунтовує вимогами регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, яке і при вирішенні спору по даній справі наполягає на виключної компетенції Фонду на укладення договорів оренди, предметом яких є  державне майно.

З метою повного та всебічного розгляду справи суд вважає окремо та докладно залишитися на з’ясуванні цього питання.

Згідно пояснень регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 11.05.2007р. №1/2871, останнє, на підтвердження своїй правової позиції, посилається на положення п.1 ч.1 ст..287 Господарського кодексу України, якими встановлено, що Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцями державного та комунального майна щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів регулюються спеціальною законодавчою нормою –Законом України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями).

Згідно положень абз.2 ст.5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями), Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є Орендодавцями цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук.

В свою чергу, положеннями абз. 4 ст. 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями) орендодавцями окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв.м. на одне підприємство, є державні підприємства в управлінні яких знаходиться зазначене майно.

Таким чином, із змісту приведених вище норм спеціального закону, яким врегульовані організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, вбачається що господарські  суди  повинні виходити з того, що статтею 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” в імперативному порядку визначено органи, яким надано право бути орендодавцями. Так, щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, а також майна,  що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), крім майна, що належить   до   майнового  комплексу  Національної  академії  наук України, орендодавцями можуть бути Фонд державного майна України, його  регіональні  відділення  та  представництва.  Підприємства  мають   право   виступати   орендодавцями, як правило,  тільки щодо окремого індивідуально визначеного майна  та нерухомого майна площею до 200 кв.м. (п. 3 Роз’яснення від 25.05.2000р. №02-5/237 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про оренду державного та комунального майна”).

Таким чином, в силу положень абз. 4 ст. 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями) у правовідносинах з тимчасового користування на умовах оренди об’єктом державної форми власності - нежитловими приміщеннями загальною площею 61 кв.м., розташованими по вул.. Пастера 25 у м. Одесі орендодавцем зазначеного майна має право виступати ДП “Діпроплодоовочгосп».

Даний висновок, також знайшов своє підтвердження в положеннях п. 3 ч. 1 ст. 287 ГК України відповідно до яких орендодавцями щодо державного та комунального майна є, у тому числі, державні (комунальні підприємства) щодо окремого індивідуально  визначеного  майна. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у відповідності до ч. 2 ст. 287 ГК України організаційні та майнові відносини, пов’язані з передачею в оренду майна державного сектору економіки регулюються законодавством (у тому числі Законом України “Про оренду державного та комунального майна”), але відповідно до цього Кодексу.

Доводи регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області щодо необхідності визнання договору оренди

№1/06 від 07.04.2003р., укладеного між ДП “Діпроплодоовочгосп» та ТОВ “Сатурн” недійсним взагалі не заслуговують на увагу суду з огляду на відсутність предмету спору з цього питання у межах провадження у даній справі. Крім того, слід зазначити, що договір оренди державного нерухомого майна №1/06 від 07.04.2003р. у встановленому законом порядку визнаний недійсним не був та, як зазначалося по тексту рішення вище, є діючим до нинішнього часу.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено в процесі розгляду справи,  договори оренди, які  укладалися ДП “Діпроплодоовочгосп» з ТОВ “Сатурн” та іншими орендарями  були узгоджені з органом управління державним майном –Міністерством аграрної політики України, як органом, уповноваженим управляти спірним майном, що підтверджується листом Міністерства аграрної політики України за №37-17-1-13/5180 від 12.05.2003р. (а.с. 56).  Позивачем були надані суду розрахунки орендних платежів з оренди приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Пастера 25, які погоджувалися з Міністерством аграрної політики України. Більш того, позивачем було надано, в якості прикладу, перелік договорів оренди, укладених ним з різними суб’єктами господарювання, з  визначенням сум орендних платежів, які перераховувалися ДП “Діпроплодоовочгосп» до Державного бюджету та надавалися до регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, що свідчить про виконання Орендодавцем приписів діючого законодавства щодо методики розрахунку орендних платежів державного майна та порядку їх перерахування.

Положенням  ст. 9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що обов’язковою передумовою згоди орендодавця на укладення договору оренди є згода на укладення такого договору з боку органу, уповноваженого управляти державним майном.

Як зазначалося вище, позивачем  були дотримані приписи діючого законодавства при  передачі у користування на умовах оренди нежитлових приміщень, що, в свою чергу, свідчить про укладення договору оренди №1/06 від 07.04.2003р. у відповідності до вимог діючого законодавства. При цьому, судом не приймаються до уваги пропозиції відповідача на адресу регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області  укласти договір оренди щодо приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Пастера 25, з огляду на той факт, що, на думку суду, учасники процесу, в порушення положень абз. 4 ст. 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями) помилково вважають, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області повинно виступати у правовідносинах стосовно оренди нежитлових приміщень розташованих по вул.. Пастера 25 у м. Одесі, що, в свою чергу, обумовило помилкове звернення ТОВ “Сатурн” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, як до орендодавця спірного майна, а рівно призвело до порушення прав позивача на укладення договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв.м. на одне підприємство, як це передбаченого ст. 5,  Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями).

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На думку суду, підписання даного договору регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області можна було б кваліфікувати як порушення з боку даного органу державної влади передбаченої ст. 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями) компетенції.

Підсумовуючи все вищенаведене, керуючись ст. 287 ГК України, абз. 4 ст. 5, ч. 1 -4 ст. 9, ч.2 ст.17  Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з наступними змінами та доповненнями), суд доходить висновку щодо обґрунтованості та правомірності заявлених ТОВ “Сатурн” зустрічних позовних вимог про визнання договору оренди державного нерухомого майна №1/06 від 07.04.2003р., укладеного між ДП “Діпроплодоовочгосп» та ТОВ “Сатурн” пролонгованим на той же самий строк, а відтак, відсутності правових підстав для задоволення позову  ДП “Діпроплодоовочгосп» про виселення відповідача із орендованих ним   приміщень.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за первісним позовом слід віднести на рахунок позивача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами по справі за результатами вирішення зустрічного позову,  враховуючи ті обставини, що звернення ТОВ “Сатурн” до господарського суду з позовом  у даній справі не було зумовлене неправомірними діями ДП “Діпроплодоовочгосп», суд вважає за правомірне витрати, пов’язані із сплатою державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, віднести на рахунок ТОВ “Сатурн” згідно із ст. 44, ч. 2 ст. 49 ГПК України  (Лист ВАСУ від 26.06.1995р. №01-8/453 “Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів”).

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

2.  Зустрічний позов задовольнити.

3.          Визнати договір оренди державного нерухомого майна №1/06 від 07.04.2003р., укладений між державним інститутом по проектуванню підприємств по переробці плодоовочевої продукції “Діпроплодоовочгосп”  та товариством з обмеженою відповідальністю “Сатурн” пролонгованим на той же самий строк.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Рішення підписане 18.06.2007р.

Суддя