Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.                                                      Справа № 8/128-07 (8/531-06)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (вх. № 1659 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.04.07 р. по справі                                                 № 8/128-07 (8/531-06)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми

до Відкритого акціонерного товариства "Сумське АТП-15927", м. Суми

про стягнення 12031,67 грн., -

встановила:

У березні 2007 року Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Сумське АТП-15927" про стягнення 12031,67 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за період з 01.01.07р. по 27.02.07р.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.04.07р. по справі                 № 8/128-07 (8/531-06) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить дане рішення скасувати.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, законним та таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин справи, в зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення, як безпідставну.

04.06.07р. на адресу Харківського апеляційного господарського суду від позивача та відповідача надійшли клопотання, в яких сторони просили розглянути дану справу у відсутності їх представників за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування прийнятого у даній справі рішення,  виходячи з наступних підстав.

При винесенні оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позовних вимог господарський суд встановив, що позивач не надав фактичних доказів про витрати на доставку пільгових пенсій, зазначених в позовній заяві, а саме: платіжних документів, інших ґрунтовних документальних підтверджень.

Крім того, в силу п. 6 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663, не сплачені та  несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 цієї ж Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій відповідно до норм Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З урахуванням того, що відносно відповідача у даній справі порушено провадження у справі про визнання його банкрутом та відкрито процедуру санації, та з огляду на те, що Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не регулює питань погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу та погашення зобов'язань зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача стосовно  нарахування відповідачу заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за період з 01.01.07р. по 27.02.07р. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Однак, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм не надана правильна та належна правова оцінка.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення не взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач є страхувальником згідно зазначеного Закону і зареєстрований як платник страхових внесків в управлінні Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми.

Згідно з ч. 2 Розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для платників страхових внесків, визначених пунктом 1 статті 14 зазначеного Закону, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (пільгових пенсій) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (тобто чоловіками 60 років, жінками 55 років).

Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлений розділом 6 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", яка була розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин, посилання господарського суду на те, що не сплачені та  несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 вищезазначеної Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій відповідно до норм Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.4 розділу 6 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7 зазначеної Інструкції), які надсилаються підприємствам, що є підставою для відшкодування коштів органам Пенсійного фонду. Надання будь - яких документів в підтвердження витрат на доставку пільгових пенсій чинним законодавством не передбачено, а тому   висновки суду першої інстанції з цього приводу колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п. 6.8. Інструкції відповідач повинен щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 31.10.06р. порушено провадження у справі № 8/531-06 про банкрутство  відповідача у даній справі - Відкритого акціонерного товариства "Сумське АТП-15927", відкрито процедуру санації боржника відповідно до ст. 53 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",  введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Бірюліна В.О.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 30.06.1999 р.  N 784-XIV передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів являє  собою  зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до  дня введення мораторію.

Відповідно до ст.  ст. 11, 12 цього Закону мораторій на задоволення вимог  кредиторів вводиться одночасно з порушення справи про банкрутство.

Отже, в силу ст. ст. 1, 12 даного Закону мораторій на задоволення вимог   кредиторів розповсюджує свою дію на зобов'язання, строки виконання яких  настали до дня порушення провадження у справі.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що внаслідок порушення вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" за відповідачем утворився борг по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.01.07р. по 27.02.07р. в сумі 12031,67 грн.

Таким чином, як зобов'язання відповідача перед позивачем, так і строк їх виконання виникли після порушення провадження у  справі про банкрутство.   Грошові зобов'язання, які  виникають  після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

При цьому, дія мораторію не поширюється на задоволення вимог поточних кредиторів, а поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Такі вимоги погашаються в процедурі банкрутства без будь-яких обмежень,  що встановлені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для вимог конкурсних кредиторів, і  лише   після   визнання   боржника   банкрутом   та   відкриття ліквідаційної  процедури  поточні  вимоги  переходять  у категорію конкурсних та  повинні  бути  заявлені  в  порядку,  передбаченому статтею 23 цього ж Закону,  з наступним включенням до реєстру вимог кредиторів.

Суд, який  розглядає  справу  про  банкрутство, відмовляє  у прийнятті  заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на  зобов'язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки  вищезазначеним Законом не передбачено розгляд судом вказаних заяв до винесення судом  постанови  про  визнання боржника  банкрутом,  тому  спори  за  такими  вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Отже, у випадку невиконання боржником  грошових  зобов'язань, що  мають поточний характер, такі вимоги підлягають задоволенню у позовному провадженні.

Колегія суддів вважає, що оскільки вимоги позивача виникли після порушення справи про банкрутство, позивач мав право захистити свої порушені права в позовному проваджені, однак господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення не дав цим обставинам належної юридичної оцінки.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

На думку колегії суддів, позивач (заявник апеляційної скарги), в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості надав достатньо доказів для визнання їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте відповідач не навів жодних фактичних даних, а також не представив доказів, які б підтверджували реальну та правову обґрунтованість для звільнення  його від відповідальності по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за період з 01.01.07р. по 27.02.07р., та розмір цих відшкодувань відповідач не оспорює.

Разом з цим слід зазначити, що посилання відповідача на пункт 6.9 розділу 6 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" є безпідставними, так як, зазначений пункт Інструкції передбачає нарахування пені та штрафних санкцій за несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Проте, в даному випадку Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми в позовній заяві пред'явлена фактична сума відшкодувань на виплату та доставку пільгових пенсій, тобто пеня та штрафні санкції до відповідача не застосовувались.

З огляду на викладене,  колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Сумської області від 05.04.07р. по справі № 8/128-07 (8/531-06) підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, який зроблений при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 43, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.04.07р. по справі № 8/128-07 (8/531-06) скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Сумське АТП-15927" (40009, м. Суми, Білопільський шлях, 16, р/р 2007 в СФ ПІБ, МФО 337278, код 337278) на користь  Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (40030, м. Суми, вул. Шкільна, 17, пот/рах 2 в Сумському обласному управлінні Ощадбанку, МФО 337568, код 22977089) - 12031,67 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах, за період з 01.01.07р. по 27.02.07р.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Сумське АТП-15927" (40009, м. Суми, Білопільський шлях, 16, р/р 2007 в СФ ПІБ, МФО 337278, код 337278) в доход державного бюджету України (№ рахунку 002 в ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, ) державне мито у розмірі 171,31 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.