ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"29" травня 2007 р.

Справа № 2-6834/2006р.

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Картере В.І.

суддів:                              Пироговського
В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання
-Буравльовій О.М.,

за участю представників:

від ОСОБА_1 -ОСОБА_2, ОСОБА_3

від ВКФ «ТСК»у вигляді ТОВ
-ОСОБА_4,

від ОСОБА_5 -ОСОБА_4,

від третьої особи: Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконкому
Одеської міської ради -Крутова О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 27.12.2006р.

по справі №2-6834/2006

за позовом ОСОБА_1

до           Виробничо-комерційної фірми «ТСК»у
вигляді товариства з обмеженою відповідальністю,

ОСОБА_5

за участю третьої особи: Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконкому
Одеської міської ради

про визнання недійсними заяви
ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників ВКФ «ТСК»у вигляді ТОВ та протоколу
зборів учасників товариства і скасування державної реєстрації змін до статуту
ВКФ «ТСК»у вигляді ТОВ

та

за зустрічним позовом
Виробничо-комерційної фірми «ТСК»у вигляді ТОВ

до           ОСОБА_1,

за участю третьої особи: ОСОБА_5

про визнання частково недійсними
рішень зборів учасників ВКФ «ТСК»у вигляді ТОВ від ІНФОРМАЦІЯ_1р.

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом та доповненнями до нього, відповідно до яких просив визнати недійсними:

- свою заяву від ІНФОРМАЦІЯ_1р. про
вихід зі складу учасників ВКФ «ТСК»” у вигляді ТОВ (далі - Товариство) і протокол
зборів №4 учасників Товариства від ІНФОРМАЦІЯ_1р., а також скасувати державну
реєстрацію змін до Статуту Товариства, яка здійснена 13.12.2004р., номер запису
НОМЕР_1.

В ході розгляду справи Товариство
подало зустрічний позов та уточнення і доповнення до нього, відповідно до яких
просило визнати недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства від
ІНФОРМАЦІЯ_1р. в частині:

- передачі, учаснику який вибув -
ОСОБА_1 частини майна Товариства в натуральній формі у вигляді: нежитлових
будівель під літерами „Д”, „Е” і Ѕ цеху під літерою „С”, загальною площею 975,8
кв.м.;

- оформлення документів на право
користування частиною земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові будівлі,
передані ОСОБА_1;

- внесення змін в договір оренди
земельної ділянки, укладений між Товариством і Одеської міською радою
27.09.2004р.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 27 грудня 2006р., в задоволені позову ОСОБА_1 -відмовлено, а
позов Товариства -задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована із
посиланням на наступне:

- висновки суду першої інстанції
стосовно спірного протоколу загальних зборів Товариства не відповідають один
одному та обставинам справи, оскільки суд першої інстанції у оскаржуваному
рішенні одночасно визнає даний протокол таким, що відповідає чинному
законодавству і разом з тим, недійсним в частині передачі майна учаснику, який
вибув з Товариства;

- судом першої інстанції не
враховано те, що рішення загальних зборів Товариства є специфічним видом
договору і між сторонами цього договору -учасниками Товариства не було
досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, що стосуються виходу
учасника, а також не погоджено розмір, форму та строки розрахунків;

- судом першої інстанції не
враховані показання свідка ОСОБА_6 стосовно того, що про порядок денний
загальних зборів Товариства, що відбулися ІНФОРМАЦІЯ_1р., ОСОБА_1 дізнався в
нотаріальній конторі, коли підписував заяву про вихід із Товариства, а також
відносно того, що всі рішення, які приймалися ІНФОРМАЦІЯ_1р. підписані ОСОБА_1
під впливом помилки у зв'язку з тим, що він не орієнтується в законодавстві і
не має змоги отримати кваліфіковану консультацію до підписання зазначених
документів;

- суд першої інстанції не повно
з'ясував обставини, що мають значення для справи, а саме обставини, пов'язані
із формуванням статутного фонду Товариства;

- висновок суду першої інстанції
стосовно того, що учаснику, який вибув з Товариства, не надано право
повернутися до складу учасників Товариства, суперечить приписам ч.1 ст.214 ЦК
України, відповідно до яких особа, яка вчинила односторонній правочин має право
відмовитись від нього.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник Товариства та ОСОБА_5 не погоджується із доводами апелянта і
просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає його
законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні апеляційного
господарського суду представник Відділу державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців виконкому Одеської міської ради позов ОСОБА_1 просив
залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без
змін посилаючись на те, що державна реєстрація змін до статуту Товариства
проведена відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних
осіб та осіб-підприємців».

Заслухавши пояснення сторін та
перевіривши на підставі встановлених по справі обставин правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Виробничо - комерційна фірма «ТСК»у
вигляді ТОВ створена на підставі рішення, прийнятого ОСОБА_5 і ОСОБА_1, що
підтверджується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до установчих документів
Товариства частка кожного учасника у статутному капіталі товариства складала 50
% Статутного фонду та відповідала 50 % голосів.

28 жовтня 2004 року ОСОБА_1 подав
до Товариства нотаріально посвідчену заяву, в якій просив виключити його зі
складу учасників Товариства і повернути йому його долю у Статутному фонді.

В той же день проведені загальні
збори учасників Товариства, на яких були присутні ОСОБА_1 і ОСОБА_5, а також
запрошений на загальні збори директор Товариства ОСОБА_7

Хід загальних зборів та рішення
прийняті за результатами обговорення питань порядку денного відображені у
протоколі №4 від 28.11.2004р. під яким стоять нотаріально посвідчені підписи
ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Як вбачається із зазначеного
протоколу до порядку денного загальних зборів були включені наступні питання:

1.          Про вихід зі складу учасників ВКФ
„ТСК" у вигляді ТОВ громадянина ОСОБА_1

2.          Про видачу громадянину ОСОБА_1
внесеної ним частки у статутний фонд ВКФ ,.ТСК" у вигляді ТОВ та про
розмір Статутного фонду ВКФ „ТСК" у вигляді ТОВ.

3.          Про необхідність оформлення договору
на право користування земельною ділянкою у зв'язку зі зміною власника частки
нерухомості.

4.          Про внесення змін до Статуту ВКФ
„ТСК" у формі ТОВ, і їх реєстрацію у встановленому законом порядку.

По результатам першого та
четвертого питань порядку денного ухвалено рішення про задоволення прохання
ОСОБА_1 щодо виключення його зі складу учасників Товариства, внесення
відповідних змін до Статуту Товариства у зв'язку із зміною складу учасників
Товариства та реєстрацію змін у встановленому законом порядку.

За результатами обговорення другого
та третього питань порядку денного ухвалено рішення про видачу ОСОБА_1 частини
нерухомого майна Товариства на суму пропорційну внесеної ним частки у статутний
фонд, а також про зобов'язання ОСОБА_1 оформити відповідні документи на право
користування земельною ділянкою, що знаходиться під будівлями переданими йому.

Державну реєстрацію змін до статуту
Товариства, відповідно до яких ОСОБА_5 залишився єдиним засновником та
учасником Товариства проведено 13.12.2004р., що підтверджується штампом
державного реєстратора на копією змін до статуту Товариства.

16.12.04р. ОСОБА_1 подав до
Товариства заяву про визнання недійсною заяви про вихід із Товариства від
28.10.04р. Підпис Трещова на вказаній заяві був засвідчений нотаріально
09.12.04р.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено
право учасника Товариства, який подав заяву про вихід із Товариства в
подальшому відмовитися від такої заяви, а також з того що позивачем не доведено
наявність обставин, які б зумовлювали недійсність правочину щодо виходу з
Товариства, вчиненого ОСОБА_1

Апеляційний господарський суд
погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до п. «в»ч.1 ст. 10
Закону України «Про господарські товариства»одним з прав учасників
господарських товариств є право на вихід з товариства у встановленому порядку.

Зазначена правова норма встановлює
право на вихід як загальне право учасників всіх товариств. Щодо товариств з
обмеженою відповідальністю, то ст. 148 ЦК України та ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства»встановлені спеціальні норми, в яких закріплений
порядок реалізації цього права.

Зокрема, статтею ст. 148 ЦК України
визначено наступне: Учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право
вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три
місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить
із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини
майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За
домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна
товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до
статутного фонду був здійснений шляхом передання права користування майном,
відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і
спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у
статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і
законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з
обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у
статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Статтею 54 Закону України «Про
господарські товариства»передбачено, що при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в
користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Аналіз наведених правових норм
дозволяє дійти висновку що, за своєю правовою природою вихід учасника з
господарського товариства є одностороннім правочином, який зумовлює обов'язок
товариства провести відповідно до закону розрахунок із учасником, який вибуває.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 214
ЦК України особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від
нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину
порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту.

Вихід ОСОБА_1 із Товариства
породжує правові наслідки як для нього самого так и для Товариства, а відтак
ОСОБА_1 позбавлений права в односторонньому порядку відкликати подану ним заяву
про вихід без згоди товариства.

Таким чином, у ОСОБА_1 були
відсутні правові підстави для відмови від виходу з Товариства, а отже подана
ним 16.12.04р. заява про визнання недійсною заяви від 28.10.04р. про вихід з
Товариства сама по собі не породжує ніяких правових наслідків і не може бути
підставою повернення ОСОБА_1 до складу учасників Товариства.

Також, відсутні в даному випадку
підстави для визнання в судовому порядку недійсним одностороннього правочину -
виходу із Товариства здійсненого 28.10.04р. ОСОБА_1 з огляду на наступне:

Так, в обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 заявив, що він помилявся відносно розміру статутного фонду.

Однак, відповідно до вимог ст. 229
ГК України правочин може бути визнаний судом недійсним у рази коли особа, що
вчиняла правочин помилялася щодо обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з того, що відповідно до
наведених вище правових норм при виході з товариства розмір статутного фонду не
впливає на порядок розрахунків із учасником, який вибуває, посилання ОСОБА_1 на
відсутність у нього, на момент подання заяви про вихід з Товариства, інформації
щодо розміру статутного фонду не може бути підставою для визнання правочину
нечинним, оскільки в даному випадку така інформація не має істотного значення
для вирішення питання виходити чи не виходити з Товариства, розмір статутного
фонду ніяким чином не впливає на порядок розрахунків з учасником, який вибув, а
істотне значення має вартість частини майна Товариства та розмір частки ОСОБА_1
у статутному фонді.

Що стосується вартості майна
Товариства, то така вартість визначається за результатами звіту за рік, в якому
ОСОБА_1 вийшов з Товариства і у разі незгоди ОСОБА_1 із порядком визначення
його частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, може бути
вирішена судом у умови подання ОСОБА_1 відповідного позову.

Апеляційний господарський суд не
приймає до уваги доводи апелянта щодо порушення вимог ст. 61 Закону України
«Про господарські товариства»при проведенні загальних зборів Товариства
28.10.04р. з огляду на наступне:

Вихід учасника з товариства
породжує певні правові наслідки як для цього учасника так і для товариства.
Двосторонній наслідок -припинення корпоративних правовідносин між учасником і
товариством. З моменту виходу учасник втрачає право брати участь в управлінні
товариством (право голосу на зборах учасників) і право отримувати частину прибутку
від діяльності товариства.

Оскільки вихід з товариства
призводить до фактичних змін складу учасників, виконавчий орган повинен
скликати позачергові збори учасників.

Однак, в даному випадку після
подання заяви ОСОБА_1 про вихід з Товариства серед учасників Товариства
залишився лише ОСОБА_5, а отже лише він одноособово був уповноважений
вирішувати питання подальшої реєстрації змін до установчих документів
Товариства, а відтак передбачений законом порядок скликання та проведення
позачергових зборів в даному випадку застосовується з урахуванням наведених
обставин.

Виходячи з того, що відповідно до
наведених вище правових норм обов'язковим наслідком виходу із Товариства
учасника є фактична зміна складу учасників і учасник, який вибув позбавлений
права брати участь в управлінні товариством апеляційний господарський суд не
приймає до уваги той факт, що після подання заяви про вихід із Товариства
ОСОБА_1 приймав участь у загальних зборах учасників Товариства не тільки
28.10.04р., а також 18.11.04р. і підписував відповідні протоколи, оскільки така
участь ОСОБА_1 у вирішенні питань Товариства не ґрунтується на чинному
законодавстві.

Помилковим є ствердження апелянта
стосовно того, що рішення загальних зборів є специфічним видом договору. Таке
рішення, відповідно до приписів Закону України «Про господарські товариства», є
актом органу управління товариством, а відтак не може розглядатися як правочин
між учасникам Товариства, який вибув та іншими учасниками Товариства.

Також відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації змін до
Статуту Товариства, яка здійснена 13.12.2004р.

Так, відповідно до приписів ст. 7
Закону України «Про господарські товариства»зміни, які сталися в установчих
документах товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають
державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної
реєстрації товариства. Товариство зобов'язане у п'ятиденний строк повідомити
орган, що провів реєстрацію, про зміни, які сталися в установчих документах,
для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Як вбачається з листа Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Виконавчого
комітету Одеської міської ради № 11-Т-226 від 06 січня 2005 року, Державна
реєстрація змін до статуту Товариства від 13 грудня 2004 року здійснена з
додержанням вимог та на підставі документів, передбачених статтею 29 Закону
України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та осіб-підприємців».

Будь-яких доказів, які б
спростовували обставини викладені у наведеному листі Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Виконавчого комітету
Одеської міської ради ОСОБА_1 не надав.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції цілком правомірно і обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволені
заявлених ним позовних вимог.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення загальних зборів
Товариства від 28.10.04р. по другом та третьому питанням суперечать приписам
чинного законодавства і порушують права та законні інтереси Товариства.

Апеляційний господарський суд
погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що
рішенням загальних зборів Товариства від 28.10.04р. по другому та третьому
питанням фактично порушені приписи законодавства, яке регулює порядок
розрахунків з учасником, який вибув з Товариства, оскільки замість виплати
вартості частини майна Товариства, пропорційно частці ОСОБА_1 у статутному
фонді, після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в
строк до 12 місяців з дня виходу, як того вимагають приписи ст. 148 ЦК України
та ст. 54 Закону України «Про господарські товариства»загальними зборами
прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 частини нерухомого майна Товариства
виходячи не з вартості цього майна а з розміру статутного фонду Товариства.

Відповідно до приписів чинного
законодавства та з урахуванням засновницьких документів Товариства ОСОБА_1 має
право одержати 50% вартості майна товариства.

Згідно бухгалтерської довідки ВКФ
„ТСК" у вигляді ТОВ № НОМЕР_2 вартість нежилих приміщень, переданих
ОСОБА_1 складала 183 327, 69 гривень, в той час як з фінансового звіту
Товариства станом на 2810.04р. вбачається, що, з урахуванням непокритих збитків
вартість майна Товариства складала 343 500грн. За таких обставин 50% вартості
майна Товариства станом на момент виходу ОСОБА_1 із Товариства складали
171750грн., що менше вартості майна переданого ОСОБА_1 за оспорюваним рішенням
загальних зборів.

Будь-які докази які б свідчили про
іншу вартість майна підприємства сторонами не надані, а відтак суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку про порушення в даному випадку
законодавчо встановленого принципу пропорційності розподілу майна Товариства
при розрахунках з учасником, який вибуває з Товариства.

Враховуючи викладене оскаржене
рішення є законним та обгрунтованим і підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст. ст. 77, 85, 99,
101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 27.12.2006р залишити без змін, апеляційну скаргу -без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                            В.І. Картере

Судді:
В.Т. Пироговський

В.І. Жеков