АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2007
№ 12/356/32 (2/163/3)

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

-позивача: ОСОБА_1,

-відповідача: Юрченко Ю.І. (дов.
від 17.06.07),

Самосват В.О. (дов. від 17.06.07),

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Чернігівської
області від 05.04.2007

у справі № 12/356/32 (2/163/3)

за позовом                               Приватного
підприємця ОСОБА_1

до                                                   Краснохутірської
середньої школи-інтернату з виробничим навчанням

про
стягнення 5 637,49 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач)
звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до
Краснохутірської середньої школи-інтернату з виробничим навчанням
(далі-відповідач) про стягнення з відповідача 5113,06грн. збитків з урахуванням
встановленого індексу інфляції, 403,01грн. пені та 121,42 грн. річних за
невиконання зобов'язань за угодою від 24.07.04 НОМЕР_1.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 07.08.06 у справі № 2/163/3 (суддя - Михайлюк С.І.) в
позовних вимогах відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.10.06 апеляційну скаргу Приватного підприємця
ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Чернігівської області
від 07.08.06 змінено. Позовні вимоги задоволено в частині стягнення з відповідача
4490,18грн. основного боргу. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 30.11.06 постанову Київського апеляційного господарського суду
від 09.10.06 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.08.06
у справі № 2/163/3 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до
Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою В.о. голови Господарського
суду Чернігівської області від 25.12.06 справу передано на розгляд судді
Лавриненко Л.М.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 12.01.07 провадження у справі № 12/356/32 (2/163/3),
призначеної до розгляду на 18.01.07, зупинено до розгляду Верховним Судом
України касаційної скарги на постанову Вищого господарського суду України від
30.11.06.

Ухвалою Верховного Суду України від
08.02.07 у порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку постанови
Вищого господарського суду України від 30.11.06 № 2/163/3 відмовлено а справу
повернуто до суду 1-ої інстанції.

Під час нового розгляду справи
позивачем було подано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, а
саме, витрат, пов'язаних з проїздом та перебуванням позивача у м. Чернігові, м.
Києві для участі в судових засіданнях у сумі 1421,93грн.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 05.04.07 у справі №12/356/32 (2/163/3) у задоволенні
позову відмовлено.

Додатковим рішенням у справі від
11.04.07 стягнуто з сторін на користь Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз в особі Чернігівського відділення по 174,36 грн. витрат за
проведення почеркознавчої експертизи.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та Додаткове
рішення у зв'язку з неповним з'ясуванням і недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими,
невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду,
обставинам справи, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги,
стягнувши з відповідача 5113,06грн. збитків та покласти на нього всі судові
витрати у справі (у тому числі витрати на проведення експертизи).

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує проти доводів, викладених позивачем, вважаючи їх
безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності. Просить залишити її
без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.07.04 між сторонами у справі
було укладено угоду НОМЕР_1 (далі-угода), відповідно до умов якої відповідач
(продавець) взяв на себе зобов'язання продати на умовах, обумовлених цією
угодою, заготовки чотирьох видів з деревини дуба природної вологості
(далі-товар), а відповідач прийняти та здійснити його оплату.

Додатком № 1 до угоди сторони
визначили основні виміри, вимоги до якості і умови пакування заготовок.

Відповідно до вимог ст. 655
Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновком місцевого суду, що укладена між сторонами угода
по своїй правовій природні є договором купівлі-продажу.

Згідно з п. 2.1 угоди загальна
кількість товару становить 10 кубічних метрів за оплатною мірою.

Поставка товару здійснюється
партіями на умовах - склад продавця (п.3.1. угоди).

Відповідно до п. 3.2 угоди
мінімальна кількість товару в партії для кожної відправки становить 10,0 м.куб.
оплатної міри. Партія комплектується за власним розсудом продавця товаром згідно
п.2.2 угоди.

Строки виготовлення партії товару
для відправки не мають перевищувати 30-ти календарних днів. Якщо строки
виготовлення перевищують 30-ти денний термін,
продавець має узгоджувати затримки з покупцем. Продавець (відповідач)
повинен повідомити покупця (позивача) про готовність до здачі чергової партії
товару (п.п.3.4, 3.5 угоди).

Ціна товару та загальна сума угоди
визначені розділом 4 угоди. У відповідності до п.4.2 угоди загальна її вартість
становить 50 000 грн. в т.ч. ПДВ.

Пунктом 5.1 угоди визначено, що
товар відвантажується після зарахування грошових коштів за прийнятий товар на
рахунок продавця (відповідача).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується,
що 24.07.04 відповідачем було виписано позивачеві рахунок-фактуру  № 12 на оплату 6,41 м.куб. заготовок дубу в
сумі 4490,18грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ої інстанції,
що направлення цього рахунку позивачеві є повідомленням останнього про
готовність товару до відвантаження у відповідності до п. 3.5 угоди.

Платіжним дорученням від 30.07.04 №
4, проведеним банком 02.08.04, позивач здійснив оплату 4490,18грн. В графі
“призначення платежу” позивачем було зазначено, що це оплата за заготовку із
дуба згідно з рахунком від 24.07.04 № 12.

Виставлення відповідачем рахунку за
партію товару в кількості 6,41 м. куб.,
меншій мінімальної за договором, та оплата його позивачем вказує на
конклюдентні дії сторін щодо погодження саме таких умов, що не суперечить
умовам укладеного договору та чинному законодавству.

За накладною від 03.08.04 НОМЕР_2
на підставі довіреності від 02.08.04 (серія ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої на ім'я
ОСОБА_1 для отримання цінностей, оплачених платіжним дорученням від 02.08.04,
відповідач відпустив позивачеві 6,41 куб.м. заготовок дуба на суму 4490,18 грн.

Таким чином, товар отриманий
позивачем згідно накладної від 03.08.04 та на підставі довіреності 02.08.04
(серія ІНФОРМАЦІЯ_1, в кількості 6,41 куб.м. заготовок дуба на суму
4490,18грн., оплачений згідно платіжного доручення від 30.07.04 № 4
(проведеного банком 02.08.04) на суму 4490,18 грн.

Твердження позивача, що отриманий
ним товар згідно накладної від 03.08.04 НОМЕР_2 оплачений ним по квитанції до
прибуткового касового ордера від 03.08.04 НОМЕР_2, виданого відповідачем,
колегія суддів, погоджуючись з судом 1-ої інстанції, не приймає до уваги,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
“Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для
бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні
бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення
даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові
документи.

Пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, встановлено, що
первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для
надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ,
назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища
і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і
складання первинного документа.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Положення
про порядок ведення касових операцій у національній валюті України,
затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.02.01 №
72, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.01 за №237/5428, яке
було чинним на дату, зазначену у квитанції до прибуткового касового ордера
НОМЕР_2, тобто на 03.08.04, касові операції оформляються прибутковими та
видатковими касовими ордерами, типові форми і порядок заповнення яких
затверджені наказом Міністерства статистики України від 15.02.96 № 51 “Про
затвердження типових форм первинного обліку касових операцій”, і мають
застосовуватися усіма підприємствами. Приймання готівки касами підприємств, у
тому числі й одержаної з банку, проводиться за прибутковими касовими ордерами,
підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником
підприємства. Про приймання готівки видається квитанція за підписами
ІНФОРМАЦІЯ_4 або особи, уповноваженої керівником підприємства, і касира,
засвідчена печаткою підприємства.

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 ГПК України).

З наданої позивачем квитанції до
прибуткового касового ордера НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_1 на суму 4490,18
грн., вбачається, що на ній відсутній підпис ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи від 04.11.05, проведеної на підставі ухвали
Господарського суду Чернігівської області Чернігівським відділенням КНДІСЕ, в
графі “Касир” в квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.08.04 підпис
виконаний ОСОБА_2.

Згідно з наказом від 31.08.87 на
посаду ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідача прийнята ОСОБА_2, яка у зв'язку із вступом у
шлюб змінила прізвище на ІНФОРМАЦІЯ_2 (наказ НОМЕР_3 від 29.08.89).

Підписи ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідача та
бухгалтера - ОСОБА_3, на яку згідно посадової інструкції покладено обов'язок
щодо прийому, видачі і збереження грошових коштів і цінних паперів, на
квитанції до прибуткового касового ордеру НОМЕР_2 від 03.08.04 відсутні.

До того ж, як вбачається із наданої
відповідачем касової книги за 2003 та 2004 роки, готівкові кошти в сумі 4490,18
грн. відповідно до прибуткового касового ордеру від 03.08.04 НОМЕР_2 не
обліковувались.

Постановою старшого о/у ВДСБЕЗ
Новгород-Сіверського РВ УМВС ст. лейтенанта міліції Костенко О.М. від 28.02.06
відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб
Краснохутірської школи інтернату, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за
відсутністю у їх діях складу злочину, передбаченого ст.ст. 190, 191 та ст. 366
Кримінального кодексу України. Зазначеною постановою також відмовлено в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу злочину,
передбаченого ст.190 Кримінального кодексу України.

Постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи встановлено, що першу частину заготовок в кількості 6,4 м.
куб ОСОБА_1 забрав 03.08.04. За цю частину він розрахувався безготівковим
засобом на розрахунковий рахунок, перевівши гроші на банківський рахунок
Краснохутірської школи-інтернат. Надання ОСОБА_1 представником Краснохутірської
школи-інтернату бухгалтерських документів, а саме корінця від прибуткового
ордеру НОМЕР_2 від 03.08.04, в якому зазначена сплата останнім грошових коштів
в сумі 4490,18грн., пов'язана з дійсним розрахунком за безготівковим
розрахунком останнім на час отримання товарно-матеріальних цінностей відповідно
до раніш укладеної цивільно-правової угоди. Відсутність запису в згаданому
документі стосовно отриманих коштів саме за безготівковим розрахунком
пояснюється тим, що сам документ припускає готівковий розрахунок, однак
підтвердження однакової суми за отриманий товар в однаковій кількості згідно
перерахованих коштів та отриманого корінця квитанції прибуткового вказує на
підтвердження отримання товару саме в день відпуску.

При цьому факт отримання готівки не
знаходить підтвердження в бухгалтерських регістрах, а саме записах касової
книги підприємства і складених фінансових звітах та отриманих пояснень
посадових осіб Краснохутірської школи-інтернат.

З урахуванням висновку
судово-почеркознавчої експертизи від 04.11.05, постанови старшого о/у ВДСБЕЗ
Новгород-Сіверського РВ УМВС від 28.02.06 місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку, що позивачем не доведено факт внесення в касу відповідача
4490,18 грн. грошових коштів відповідно до квитанції до прибуткового касового
ордеру від 03.08.04.

Відповідно до вимог ст. 224
Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання (ч.1, 2 ст.614 ЦК України).

Оскільки позивачем не було надано
ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду доказів, які
підтверджують внесення ним в касу відповідача 4490,18 грн. відповідно до
квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.08.04 НОМЕР_2, а товар
оплачений ним платіжним дорученням від 30.07.04 № 4 отриманий згідно накладної
від 03.08.04 НОМЕР_2, то колегія суддів погоджуючись з висновком місцевого суду
вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Твердження позивача у скарзі про
те, що рішення місцевого господарського суду було продиктовано більше
емоційними причинами, оскільки відповідач у справі є соціально значимим
об'єктом колегія суддів вважає безпідставним, оскільки місцевим судом під час
нового розгляду справи, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду
України, були всебічно і повно
з'ясовано  обставини,  що
мають  значення  для
справи, а зроблені судом висновки є вірними та такими, що відповідають
вимогам чинного законодавства,  що  дає
підстави  для  залишення
його  без  змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської
області від 05.04.07 у справі № 12/356/32 (2/163/3) залишити  без
змін, а апеляційну  скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1- без
задоволення.

Головуючий суддя

Судді

25.06.07 (відправлено)