СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

05  липня 2007 року
Справа № 2-7/5415-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І..,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача:      не з'явився

відповідача:  не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу НВО "Ефірмасло" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 14.05.2007 у справі № 2-7/5415-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Еліс"

(вул. Сочинська, 56-а,Сімферополь,95048)

(адреса представника: вул. Київська, 135-48, Сімферополь, 95000, –на і’мя Ульянкіна Д.А.)

до           Житлово-будівельного кооперативу НВО "Ефірмасло"

(вул. Ракетна, 26,Сімферополь,95018)

про визнання дійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.05.2007 у справі № 2-7/5415-2007  задоволено  позов  товариства з обмеженою відповідальністю "Еліс" до Житлово-будівельного кооперативу НВО "Ефірмасло". На підставі  частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України  визнано  дійсним укладений між сторонами  договір оренди від 01.06.2004.

На зазначений судовий акт відповідачем подана апеляційна скарга, в якій сторона просить скасувати  рішення суду від 14.05.2007, як ухвалене з порушенням  норм процесуального права і при  неповному з’ясуванні фактичних обставин справи,  та припинити провадження у справі.

В апеляційній скарзі основними доводами заявник вказує  такі:

-  при розгляді справи  судом були допущені  порушення норм процесуального права, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи 04.05.2007 та відкладення справи на 14.05.2007, що позбавило його можливості  підготувати відзив на позовну заяву та надати суду всі необхідні заперечуючи позов документи;

-  судом не враховано, що  спірний договір оренди  є розірваним  в  порядку частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, наслідком чого є припинення  договірних обов’язків сторін та провадження  у справі  по  п.1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

За розпорядженням в.о. голови суду від 05.07.2007 у зв’язку з  відрядженням суддя  Прокопанич Г.К. була замінена на суддю Гонтаря В.І.

В судове засідання, призначене на 05.07.2007, представники сторін не з’явились.           Враховуючи те, що у зв’язку з неявкою відповідача в перше судове засідання - 26.06.2007 суд апеляційної інстанції вже  відкладав розгляд справи, а також те, що чинним процесуальним законодавством коло представників юридичних осіб не обмежено конкретними особами, судова колегія визнала можливим розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами за відсутністю представників сторін.

Розглянувши матеріали справи повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини справи.

01 червня 2004 року між  товариством  з обмеженою відповідальністю "Еліс" (орендарем) та Житлово-будівельним  кооперативом  НВО "Ефірмасло"  (орендодавцем) укладено договір оренди, предметом якого є вбудоване  нежитлове  приміщення, розташоване за адресою: м. Сімферополь, вул.. Ракетна, 26,  та складається з 5- ті кімнат,  загальною площею 76 кв.м.

Власником  вказаного приміщення  визначений   Житлово-будівельний  кооператив  НВО "Ефірмасло" ( пункт 1.1, арк.с. 7-8).

Відповідно до пункту 1.2 договору, він дії з 01 липня 2004 року по 01 липня 2034 року.

Сторони в розділі 4 визначили порядок  розрахунків орендної плати за договором, згідно з пунктом 4.1 якого орендарем сплачується договірна орендна плата з розрахунку, який буде підписуватись на початок кожного року, виходячи з існуючої на даний момент інфляції.

05.07.2004 року  між орендарем і орендодавцем  за спірним договором  було підписано додаткову угоду №1(арк.с. 9), відповідно до  якої  датою підписання договору оренди сторони домовились вважати 01липня 2004 року, а строк  дії  договору був встановлений з 01 липня 2004 року до  01 липня 2034 року.

Рекомендованим листом № 6 від 04.04.2007 позивач звернувся до Житлово-будівельного кооперативу НПО «Ефірмасло»з пропозицією щодо нотаріального посвідчення укладеного договору (арк.с.15). Проте, до часу подачі позову до суду нотаріальне посвідчення укладеного між сторонами договору не відбулось.

Оскільки Житлово-будівельний  кооператив  НВО "Ефірмасло"  ухилявся від нотаріального посвідчення укладеного з товариством  з обмеженою відповідальністю  «Еліс» договору  оренди,  остання особа, вважаючи, що   договір дійсно виконується сторонами та між ними   досягнута згода  за всіма  істотним для договорів даного виду умовами,  на підставі  статей  220,793,794 Цивільного кодексу України, звернувся  до місцевого господарського суду з позовом про визнання договору оренди від 01 червня  2004 року дійсним.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов до висновку, що  матеріалами справи підтверджується домовленість сторін щодо істотних умов договору під час його укладання, в розумінні частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України,  та виконання сторонами своїх обов'язків, вказаних в угоді, що в силу  частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України є підставою  для визнання  такого  договору  дійсним.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що  рішення суду першої інстанції  підлягає залишенню без змін за наступними підставами.

Предметом спору у даній справі є  вирішення  питання дійсності зазначеного договору.  Відповідність  чи невідповідність  угоди  вимогам  законодавства має оцінюватися господарським судом  стосовно  законодавства, яке   діяло  на момент укладення  спірної угоди.

Так,  господарським судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини  виникли із  договору оренди від  01.07.2004  (а.с. 7-9).

Згідно з частиною  1 статті 209 Цивільного Кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною 2 статті 793 Цивільного кодексу України (в редакції. яка діяла під час  укладання спірного договору оренди) передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

З врахуванням додаткової угоди від 05.07.2004 строк дії договору оренди, дійсність якого є предметом цього спору, встановлена сторонами  до 01 липня 2034 року ( арк.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що об'єкт оренди дійсно був переданий товариству з обмеженою відповідальністю «Еліс»за відповідним актом приймання-передачі, підписаним обома сторонами та скріпленим печатями підприємств (арк. с. 10), що не  заперечується сторонами.

Також  вбачається  те, що між сторонами досягнута  домовленість щодо істотних умов договору під час його укладання та виконання сторонами своїх обов'язків, вказаних в угоді (строк, на  який  укладається  договір  оренди; об’єкт оренди, орендна  плата з урахуванням її індексації та інші ).

Однак, форма договору  не відповідає чинному законодавству.

Згідно статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.   Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, як випливає з приписів даної правової норми при відповідних умовах, підставою для визнання судом договору дійсним є ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення договору.

Згідно статті  32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору розуміється як активна протидія так і пасивне небажання вчинити таку дію.

Господарським судом встановлено, що  орендарем здійснювались заходи  спрямовані на нотаріальне посвідчення договору,  направлено лист № 6 від 04.04.2007 до Житлово-будівельного кооперативу НПО «Ефірмасло»з пропозицією щодо нотаріального посвідчення укладеного договору (арк.с. 15), яка була залишена  орендодавцем  без відповіді.

Таким чином , судова колегія вважає, що  факт ухилення  від договору доведений.

Оскільки сторони у справі фактично домовились щодо усіх істотних умов договору та фактично набули права та обов`язки по договору  оренди  від 01.07.2004 року, суд першої інстанції правомірно задовольнив  позов про визнання такого договору дійсним.

Посилання заявника апеляційної скарги  на листи від 29.12.2006 і 23.03.2007 (арк.с.56,57), як на докази  розірвання спірного договору в силу ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України,  є безпідставними.

Судова колегія  не приймає ці листи  в якості належних доказів у справі, так як відповідачем, в порядку статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України, не доведені факти надіслання вказаних листів на адресу позивача і отримання  їх  останнім (відсутні поштові квитанції або опис вкладення до цінного листа).

Крім  того,  викликають певні сумніві твердження заявника  апеляційної скарги про наявність заборгованості по орендній платі за спірним договором оренди, так як стороною не надано розрахунку  заборгованості за час існування орендних правовідносин, а в листі від 29.12.2006 (арк.с. 56) відповідач   посилається на заборгованість,  яка  почалась  створюватися з 01.06.2003 року, проте,  спірний договір   укладено сторонами тільки 01.07.2004( арк.с. 9).

Доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження  в судовому засіданні, оскільки про судове засідання 04.05.2007 сторони були повідомлені рекомендованою кореспонденцією,  яка не поверталася до суду з відміткою про невручення її адресату. За телефонограмою Житлово-будівельного кооперативу НВО "Ефірмасло"  ( арк.с. 39) розгляд справи був відкладений на 14.05.2007, однак,  не забезпечив явку свого представника в це судове засідання, відповідач не скористався наданими  йому процесуальними правами брати участь в судовому процесі та надавати відзив  на позов, тому суд  правомірно  розглянув справу за наявними  в ній  матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 14.05.2007 у справі № 2-7/5415-2007  залишити без змін.

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу НВО "Ефірмасло"  залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                            В.В.Сотула

Судді                                                                                          В.І. Гонтар

Ю.М. Гоголь