донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.07.2007 р.                                                                            справа №14/90

Донецький апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів :

Головуючого:
Запорощенка М.Д.

суддів
Діброви Г.І.

Старовойтової Г.Я.

при секретарі:
Коломієць С.О.

за участю  представників сторін :

від позивача :
Купирьов М.Є. –дов. від 21.08.06.

від відповідача:
Косенок О.М. –дов. від 01.02.07.

від ДДВС:
не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове

на ухвалу господарського суду

Донецької області

від
10.04.2007 року

про розгляд скарги на дії
Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень м. Київ

у справі
14/90

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк

до
Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове

про
стягнення 43293913,18 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.04.2007 року у справі №14/90 (суддя Марченко О.А.) задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк про скасування постанови від 24.01.2007 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про зупинення виконавчого провадження щодо виконання наказу від 21.09.2006 року №14/90 господарського суду Донецької області та зобов’язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби провести виконавчі дії і заходи примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 21.09.2006 року №14/90.

Скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про зупинення виконавчого провадження від 24.01.2007р. №2705021 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 21.09.2006 року №14/90.

Зобов’язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби провести виконавчі дії та заходи примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 21.09.2006 року у справі №14/90 у строки, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”.

Відповідач, Державне підприємство “Селидіввугілля” м. Селидове, не погоджуючись з ухвалою господарського суду, звернувся з апеляційною  скаргою про її скасування, так як вважає, що вона прийнята з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить у задоволенні скарги відмовити.

В своїй апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що позивач звернувся зі скаргою до господарського суду про оскарження постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про зупинення виконавчого провадження від 24.01.2007 року з пропуском строку на оскарження дій органів ДВС, передбаченого статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України. На думку відповідача, господарський суд повинен був відмовити скаржнику в відновленні пропущеного строку, оскільки поважних причин пропуску строку позивачем у скарзі не наведено.

Відповідач не погоджується із висновком господарського суду про невідповідність наказу Міністерства палива та енергетики України №568 від 10.11.2005 року, яким затверджено перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, що прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, вимогам Указу Президента України “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” від 03.10.1992 року №493/92 та як наслідок цього, про неправомірність постанови про зупинення виконавчого провадження.

На думку скаржника, господарський суд послався на неіснуючий нормативний акт Президента, а саме в тексті ухвали вказано Наказ Президента України  “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” від 03.10.1992 року №493/92.

Крім того, наказ Міністерства палива та енергетики України №568 від                 10.11.2005 року має персональний характер (перелік підприємств ТЕК), спрямований на виконання положень Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” №2711-IV  від         23.06.2005 року (далі Закон №2711), не містить нових правових норм, тому, згідно з п.3,5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №731 від 28.12.1992 року, не повинен подаватися на державну реєстрацію.

Відповідач вважає, що постанова від 24.01.2007 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про зупинення виконавчого провадження щодо виконання наказу від 21.09.2006 року №14/90 господарського суду Донецької області приймалась згідно з п.15 статті 34 Закону України “Про виконавче провадження”, тому підстави  її скасування відсутні.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут”         м. Донецьк, проти апеляційної скарги заперечує, вважає ухвалу суду першої інстанції  законною та обґрунтованою, а тому такою, що не підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 05.03.2007 року йому стало відомо про винесення державним виконавцем 24.01.2001 року спірної постанови про зупинення виконавчого провадження, тому, оскільки вказана постанова на адресу позивача не надходила, 10-ти денний термін на її оскарження відповідно до статті 1212 Господарського процесуального кодексу України та статті 36 Закону України “Про виконавче провадження” розпочинається з моменту, коли зацікавленій особі стало про неї відомо, тобто з 05.03.2007 року. Таким чином, позивачем строк на оскарження постанови про зупинення виконавчого провадження не був пропущений, тому господарський суд правомірно прийняв та розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк, не вирішуючи питання про відновлення строку на її оскарження.

Крім того, позивач зазначив, що в тексті оскаржуваної ухвали господарського суду має місце лише технічна описка щодо нормативного акту Президента, тому це не може бути підставою для скасування ухвали.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк наполягає на тому, що наказ Міністерства палива та енергетики України №568 від        10.11.2005 року, з огляду на приписи Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №731 від 28.12.1992 року, підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Департамент державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень          м. Київ, наданим йому правом не скористався представника у судове засідання не направив, відзив не надав. Про час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Справа, у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглянута за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.09.2006 року у справі               №14/90 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове про стягнення 43293913,18 грн.

Стягнено з Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк 43015621,62 грн. - заборгованості, 25336,09 грн. –державного мита, 117,24 грн. - плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було прийнято Постанову від 19.12.2006 року, якою  відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 21.09.2006 року у справі №14/90 (т.57, арк.109).

Постановою від 24.01.2007 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби зупинив виконавче провадження з примусового виконання наказу №14/90 від 21.09.2006 року господарського суду Донецької області до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” (т.57,арк.112).

В обґрунтування даної постанови Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби зазначив, що згідно з випискою з реєстру Державного підприємства “Енергоринок” №209 від 28.11.2005 року Державне підприємство “Селидіввугілля” внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” від 23.06.2005р. № 2711-ІV ( далі Закон №2711).

Відповідно до Преамбули вказаного Закону він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Метою цього Закону є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості.

Стаття 2 Закону №2711 встановлює сферу його дії, а саме: цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Дія цього Закону поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Із аналізу наведеного припису слід зробити висновок про те, що Законом №2711 впроваджуються механізми погашення заборгованості саме за енергоносії.

Роблячи цей висновок судова колегія виходила з наступного.

Статтею 1 “Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод” від 20.03.1952р.(ратифікований 17.07.1997р., набув чинності 11.09.1997р.) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конституцією України у статті 41 гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії (тобто вони застосовуються безпосередньо незалежно від того, чи прийнято на їх розвиток відповідні закони або інші нормативно-правові акти). Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, дія Закону №2711 не може поширюватись на всі стосунки підприємства, (яке у відповідності до вищевказаного Закону №2711 відноситься до сфери його дії) з боржниками чи кредиторами, крім тих, що мають відношення до розрахунків за енергоносії чи енергію, оскільки веде до прямого порушення права власності.

Як вбачається із матеріалів та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, заборгованість виникла за поставлену продукцію, виконані роботи та послуги. Докази того, що грошові кошти, стягнені з відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду у справі №14/90, мають відношення до розрахунків за енергоносії чи енергію відсутні.

Крім того, пунктом 3.1 статті 3 Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” передбачено, що для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру. Порядок ведення та користування даними Реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 3.2.6. пункту 3.2. статті 3 Закону №2711 Міністерство палива та енергетики України протягом п'яти днів після надання розрахунковим центром переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, видає наказ про затвердження такого переліку. Наказ Міністерства палива та енергетики України є підставою для внесення до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, визначених переліком. Підприємство паливно-енергетичного комплексу вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики України про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. Документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Відповідно до п. 3.7 статті 3 Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Крім того, п. 15 статті 34 Закону України “Про виконавче провадження” встановлює, що  виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню зокрема у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Отже, після прийняття відповідного наказу Міністерством палива та енергетики України підлягає зупиненню виконавче провадження щодо стягнення сум з підприємства, внесеного за наказом до Реєстру, на строк участі підприємства у процедурі погашення заборгованості.

З наведених вище норм Закону №2711 можна зробити висновок, що застосування його норм до необмеженого кола кредиторів підприємства, яке включене до реєстру відповідно до Закону №2711, виключає фактичну можливість задоволення вимог таких кредиторів, якщо останні не включені до того ж самого реєстру, принаймні, на строк дії Закону №2711.

Такі дії, в разі їх вчинення мають розцінюватись також як порушення статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України 17.07.1997 року, якою встановлено непорушність права особи мирно володіти майном.

При цьому, виходячи з рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.2005 року у справі “Полтораченко проти України”, до поняття “майно” слід включати також вимоги, на підставі яких особа може стверджувати, що вона має законне сподівання на фактичне користування правом власності (грошовими коштами).

Згідно зі статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадане судове рішення є джерелом права для національного суду.

Міністерство палива та енергетики України  прийняло наказ “Про затвердження переліку підприємств” №568 від 10.11.2005 року, яким на виконання підпункту 3.2.6 пункту 3.2. статті 3 Закону України від 23 червня 2005 року №2711-ІV “Про заходи, спрямовані на забезпечення функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” затверджено перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам пункту 1.1 статті 1 Закону.

Відповідач, Державне підприємство  “Селидіввугілля” м. Селидове, увійшов до переліку,  затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України №568 від 10.11.2005 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія  Донецького апеляційного господарського суду вважає, що Законом №2711 встановлений механізм його виконання, обов’язковим елементом якого є реєстр підприємств, що включаються до складу учасників розрахунків.  Перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, у визначеному цим Законом порядку, носить характер підзаконного нормативного акту, без якого Закон №2711 не може бути виконаний.

Указом Президента України “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” №493/92 від 03.10.1992 року (далі Указ №493) встановлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України. Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом міністрів України.

З огляду на наведене та, виходячи із змісту наказу Міністерства палива та енергетики України №568 від 10.11.2005 року судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що даний наказ Міністерства палива та енергетики України підлягає державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки має міжвідомчий характер.

Однак, як вбачається із наданих до матеріалів справи доказів, відповідна державна реєстрація даного наказу Міністерством юстиції України  здійснена не була.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби щодо зупинення виконавчого провадження по стягненню заборгованості з Державного підприємства “Селидіввугілля”, м. Селидове за наказом господарського суду Донецької області від 21.09.2006р. у справі №14/90 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Вуглеснабзбут” м. Донецьк є такою, що не відповідає вимогам законодавства, тому правомірно скасована господарським судом Донецької області.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що позивач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії органів ДВС з пропуском строку, передбаченого статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доказів в підтвердження  цього ним не надано.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи  обставини справи та зважаючи на надані сторонами докази, ухвала господарського суду по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана апеляційна скарга не можуть бути підставою для її скасування, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Керуючись  статтями  91, 92, 93, 99, 101, 102, 103, 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.04.2007 року  у справі №14/90 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 10.04.2007 року у справі №14/90 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом місяця.

Головуючий          М.Д.  Запорощенко

Судді:          Г.І.  Діброва

Г.Я.  Старовойтова

Надруковано  7  примірників:

1 –у справу; 2–сторонам у справі;

1 –ДДВС;

2 –ДАГС; 1 –ГС Донецької обл.