ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.2007
Справа  № 12/100

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Юніфарма”, м. Київ

до приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Ужгород

про стягнення суми 6 093,68 грн.
-основного боргу; 186,16 грн. - пені та 31,68 грн. -3% річних.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача -не
викликався (явка на розсуд сторін)

Від відповідача -ОСОБА_2.,
(представник за довіреністю від 29.11.2005 року)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю  „Юніфарма”, м. Київ до приватного
підприємця ОСОБА_1,             м.
Ужгород про стягнення суми 6 093,68 грн. -основного боргу; 186,16 грн. -
пені та 31,68 грн. -3% річних.

Представнику відповідача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Представник відповідача надав у
судове засідання письмовий відзив на позов (вх. НОМЕР_1), в якому позовні
вимоги визнає в повному обсязі.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника
відповідача,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 6 093,68 грн.
-основного боргу щодо оплати за надані, згідно договору поставки
НОМЕР_2  товари медичного призначення,
підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- товарно -транспортними накладними
за лютий 2007 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і
зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка товарів медичного призначення (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставлених товарів медичного призначення є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім цього, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, відповідачу відповідно до п. 7.2 укладеного
договору нарахована до сплати пеня в розмірі 186,16 грн. При оцінці
правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України; ст. ст.
216 -218, 220 ГК України; Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, судом визнано
обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими, що підлягають задоволенню.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням 3% - річних від простроченої суми (п.2 ст. 625 ЦК України). Тому,
вимоги позивача в частині стягнення 31,68 грн. -3% річних правомірні і
підлягають задоволенню.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем
зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК
України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного
збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 82 - 84; 115; 116; Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов задоволити
повністю.

2. Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_3) на користь
товариства з обмеженою відповідальністю „Юніфарма” (м. Київ, пр.
Московський, 21 а; код 24376098) суму 6 093,68 (шість тисяч дев'яносто три
грн. 68 коп.) - основного боргу; 186,16 (сто вісімдесят шість грн. 16 коп.)
-пені; 31,68 (тридцять одну грн. 68 коп.) -3% річних та 102 (сто дві грн.)
-  у відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.