ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 2-21/18234-2006

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Дерепи В.І.

суддів :
Грека Б.М. –(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об’єднання" Центрального району м. Сімферополя

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.04.07

у справі
№ 2-21/18234-2006

господарського суду
Автономної республіки Крим

за позовом
Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об’єднання" Центрального району м. Сімферополя

до
Будівельного підприємства "Ренесанс"

про
виселення

за участю представників від:

позивача
не з'явилися, були належно повідомлені

відповідачів
не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне об’єднання" Центрального району м. Сімферополя звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про виселення Будівельного підприємства "Ренесанс" з нежитлового орендованого приміщення.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.12.06 (суддя С.І. Чонгова) позов Комунального підприємства  “Житлово-експлуатаційне об'єднання” Центрального району міста Сімферополя до Будівельного підприємства "Ренессанс" про виселення задоволено. Рішення мотивовано тим, що строк дії договору оренди закінчився, втім орендар продовжує безпідставно користуватися нерухомим майном).

За результатом апеляційного перегляду справи Севастопольський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Сотула В.В., суддів: Гонтаря В.І., Щепанської О.А.) 03.04.07 прийняв постанову, якою рішення місцевого господарського суду скасував, в позові відмовив з тих підстав, що договір оренди вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, оскільки орендодавець продовжує виставляти рахунки на сплату орендної плати, а орендар –сплачувати орендні платежі.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін. Касаційна скарга мотивована тим, що виставлення позивачем рахунків та їх оплата відповідачем не свідчить про продовження орендних правовідносин між сторонами, оскільки за умовами п. 5.4 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем по день фактичної здачі приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши  доводи  касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі розпорядження Сімферопольського міського Голови від 19.09.03 №644р між Комунальним підприємством “Житлово-експлуатаційне об'єднання” Центрального району міста Сімферополя та Будівельним підприємством "Ренессанс" 28.11.03 за №953 був укладений договір оренди нежитлового приміщення. Відповідно до вказаного договору, приміщення, котре є комунальною власністю та розташованого за адресою: місто Сімферополь, вул. Нижнегоспітальна, 52, площею 235,36 кв.м., надається  будівельному підприємству "Ренессанс" для розташування складів будівельних матеріалів.

Пунктом 6.2 договору сторони встановили, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який він був укладений. Згідно з пунктом 3.1 вказаного договору, договір діє з 28.11.03 по 28.11.05. Після закінчення вказаного строку відповідач продовжував користуватися спірним приміщенням.

На підставі вищезазначених обставин місцевий господарський суд зробив висновок про необхідність задоволення позову та виселення відповідача із займаних приміщень. Втім, з такою позицією не погодився апеляційний господарський суд, який вказав, що договір є продовженим, оскільки відповідач продовжує користуватися майном та вносити за нього орендну плату, а позивач –її приймати.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Частина перша статті 785 Цивільного кодексу України теж встановлює обов'язок наймача у разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 6.2 договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку на який він був укладений. Після закінчення строку дії договору (п.7.1), при відсутності рішення компетентних органів про його продовження, або про його дострокове розірвання, орендар зобов'язаний здати об'єкт оренди протягом двох тижнів за актом приймання-здачі з усіма поліпшеннями. В даному випадку рішення про продовження договору оренди не приймалося, навпаки, орендодавець звернувся до суду з позовом про виселення орендаря, що свідчить про небажання продовжувати орендні правовідносини. На момент прийняття рішення договір оренди припинив свою дію, а відтак суд правомірно задовольнив вимогу про виселення.

Факт сплати орендної плати не може свідчити про продовження орендних правовідносин, оскільки відповідно до п.5.4 договору оренди, орендна плата сплачується по день фактичної здачі приміщення. А відтак, це лише оплата користування майном, але ніяк не конклюдентні дії, що направлені на продовження правовідносин.

Тому місцевий  господарський суд дійшов вірного висновку про те, що договір оренди нежитлового приміщення  від 28.11.03 №953 є припиненим, а відповідач зобов'язаний звільнити займане приміщення. За таких обставин постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду –залишенню без змін, так як воно ухвалене при повному з'ясуванні судом всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського  процесуального кодексу  України,  Вищий    господарський    суд   України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-єксплуатаційного об’єднання" Центрального району м. Сімферополя задовольнити, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.04.07 скасувати, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.12.06 у справі № 2-21/18234-2006 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко