ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007                                                                                             Справа № А23/365

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Крутовських В.І.

при секретарі судового засідання: Чоха Є.О.

за участю представників:

позивача: Мороз О.В., довіреність №б/н  від 09.11.06,  представник;

позивача: Мороз А.Ф., довіреність №б/н  від 09.11.06,  представник;

відповідача: Зибало Н.О., довіреність №6724/10/100  від 07.03.07,  старший державний податковий інспектор юридичного відділу;

відповідача: Гура Н.В., довіреність №33069/10/22  від 30.10.06,  державний податковий інспектор сектору контролю за фінансовими установами та операціями у сфері ЗЕД;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Дніпродзержинську;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2006 року;

у справі №А23/365;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Тарон”, місто  Дніпродзержинськ;

до Державної податкової інспекції у місті Дніпродзержинську;

про визнання недійсними рішень ДПІ у місті Дніпродзержинську та про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Тарон”, місто  Дніпродзержинськ, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення:

№/0/20408 від 6 липня 2006 року;

№/1/27283 від 8 вересня 2006 року;

про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 21860,33 гривень за порушення позивачем Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в акті перевірки прийняті до уваги, але не відображені акти експертизи Мінського відділення Білоруської Торгово-промислової палати, якими підтверджені факти невідповідності кількості відвантаженого позивачем товару кількості, фактично отриманої нерезидентами, у зв’язку з чим відповідачем суми поставленого товару не зменшені на суму недопоставки товару.

Крім того, позивач вважає, що він не порушував статтю 1 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, оскільки позивачем отримана передоплата ще до відвантаження товару.

Постановою господарського суду у справі №А23/365 від 21 грудня 2006 року (суддя Добродняк І.Ю.) позовні вимоги задоволені повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що

факт наявності у позивача дебіторської заборгованості відсутній.

Господарський суд встановив, що позивач неналежно виконав свої зобов’язання, визначені договорами і перераховані нерезидентам грошові кошти у відповідності з додатковими угодами до цих договорів є фактично відшкодуванням нерезидентам збитків (понесених ним витрат), тобто повернення належного нерезидентам, а не перерахування грошових коштів позивача під зобов’язання нерезидентів.

Тому, господарський суд вважає, що положення статей 1, 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” в даному випадку не може бути застосовано.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що чинне законодавство не ставить стягнення пені за порушення встановлених термінів зарахування виручки резидентів в іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках у залежність від причин (у тому числі невідповідність кількісних та/або якісних характеристик експортних товарів), з яких ці терміни порушено.

Підставою для застосування встановлених зазначеним законом санкцій є лише факт порушення резидентами термінів, передбачених статтями  Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

На апеляційну скаргу позивач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що за результатами перевірки відповідачем був складений акт відповідно до якого при виконанні позивачем зовнішньоекономічних контрактів, укладених з УП “Стальконтракт” та ЗАТ “Торговий Дім МАЗконтракт”, у позивача виникла дебіторська заборгованість, яка відповідно до Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” у встановлені терміни не повернена, внаслідок чого відповідно до статті 4 зазначеного Закону України відповідачем нарахована пеня:

в сумі 4646,56 гривень по контракту №12/07/03 від 28 липня 2003 року з УП “Стальконтракт”;

в сумі 17231,77 гривень по контракту №5 від 22 серпня 2003 року з ЗАТ “Торговий Дім МАЗконтракт”.

Відповідно до умов контрактів передбачена 100 % передоплата, що і було отримано позивачем від нерезидента.

Після одержання передоплати позивачем був відправлений товар на суму менше передоплати.

Після проходження митниці на території нерезидента за умовами контрактів Мінським відділенням Торгово-промислової палати була проведена експертиза по визначенню фактичної кількості товару шляхом зважування.

В результаті проведення експертизи було встановлено, що фактична вага менше задекларованої.

На підставі висновку експертизи сторонами були підписані додаткові угоди й урегульовані питання про повернення вартості недопоставленого товару.

На момент вивозу товару і митного оформлення по укладеним контрактах сума передоплати перевищувала вартість товару, що фактично було вивезено за межі території України.

Даний факт свідчить про повне виконання нерезидентами своїх зобов’язань перед підприємство позивача та відсутності валютних цінностей за межами України.

Перераховані нерезидентам грошові кошти відповідно до додаткових угод до цих договорів, фактично є відшкодуванням нерезидентам збитків, а не перерахуванням коштів підприємству позивача під зобов’язання нерезидентів.

В даному випадку факт наявності у позивача дебіторської заборгованості відсутній.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що положення статей 1, 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки вивезенню продукції позивача за межі митної території України, оформленню зазначених вище вантажних митних декларацій передувало отримання позивачем грошових коштів в якості попередньої оплати за цю продукцію, при цьому сума попередньої оплати перевищує вартість фактично вивезеного товару за межі митної території України, що свідчить про відсутність заборгованості нерезидентів перед позивачем (дебіторської заборгованості) на момент оформлення вантажних митних декларацій.

Перерахування грошових коштів позивачем є погашенням його кредиторської заборгованості і свідчить про припинення зобов’язань позивача по договорам №12/07/03 від 28 липня 2003 року та №5 від 22 серпня 2003 року у визначений сторонами за цими договорами спосіб.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Дніпродзержинську, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2006 року у справі №А23/365, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                             І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                     В.В. Швець

Л.О. Чимбар