ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/201ад.
Суддя  господарського суду Луганської області  Середа А.П.,
розглянувши матеріали справи за позовом
Державної податкової  інспекції у Артемівському районі  міста
до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, місто Луганськ,
про стягнення 715 грн. 20 коп.,
при секретарі судових засідань  Качановській О.А.,
в присутності представників сторін:
від позивача -амішвіліРамі
РаміСвиридов М.В. -державний податковий інспектор, - довіреність №2939/9/10 від
від відповідача -ОСОБА_1
-приватний підприємець, - паспорт НОМЕР_1, вид. ІНФОРМАЦІЯ_1, -
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про  стягнення  з  відповідача  боргу з єдиного податку  у сумі 715,20 коп., який у нього мається  за станом на
31.01.07 року  за період з
20.07.04 року по 22.11.04 року.
Відповідно до ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
призначено та фактично відбулося 04.05.07 року, до якого позивач не прибув.
ст. 150 КАСУ розгляд справи було відкладено з 18 травня до 15 червня
2007 року -у зв'язку з неявкою відповідача.
У судовому засіданні представники
сторін заявили клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу
технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ
„Прикінцеві та перехідні положення” КАС України,  а тому його задоволено судом.
Представник позивача
у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.
позов не визнала, про що також зазначила у своєму відзиві на нього (вих. №б/н
від 15.06.07 року), посилаючись на те, що в період з 09.04.04 року по
16.06.04 року  вона (ОСОБА_1)
знаходилася на лікуванні з приводу перелому гомілки лівої ноги, підприємницькою
діяльністю не займалася, а тому стягнення податкового боргу за цей період є
несправедливим та безпідставним.
Нею надано до матеріалів справи
квитанцію НОМЕР_2 від 28.12.05 року -про сплату єдиного податку у сумі
50,00грн., - на яку вона просить зменшити суму боргу.
Заслухавши  представників сторін, розглянувши матеріали
справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.
І.1.  13.06.2000 року виконавчим комітетом
Артемівської районної у місті Луганську ради ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи (далі -ОСОБА_1, - відповідач), про що до ЄДР внесено
реєстраційний запис  НОМЕР_4.
2. 13.06.2000 року (вх. №1187) СПД
ОСОБА_1 вперше звернулася до Державної податкової інспекції у Артемівському
районі міста Луганська (далі - ДПІ, - позивач) з заявою про надання їй права
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а в
подальшому зверталася до ДПІ з цього приводу щорічно.
25.12.03 року у  ОДПІ вона отримала свідоцтво серії НОМЕР_5
- про надання їй права  у 2004 році
застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, як то
передбачено Указом Президента України від 03.07.1998 року №727/98 “Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” (з наступними змінами та доповненнями)( далі -Указ
№727/98), - тобто у  такий
спосіб вона погодилася на сплату єдиного податку за відповідний вид діяльності
-«виїзна торгівля» - у розмірі 150,00 грн. на місяць, встановленого рішенням
Луганської міської ради НОМЕР_6 від 03.07.03 року.
За станом на  31.01.07 року
відповідач має узгоджену суму податкового зобов'язання по сплаті єдиного
податку у сумі 715,20 грн. (у тому числі: основний борг -702,58 грн. та пеня
-12,62 грн.) за період з 20.07.04 року по 22.11.04 року.
Факт наявності несплаченого
податкового боргу з єдиного податку підтверджується довідкою  та розрахунком суми податкового боргу  відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи,
СПД ОСОБА_1 не вжила належних заходів до його погашення.
представників сторін,  дослідивши та
оцінивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
1.Кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина
1 статті 67 Конституції України).
Аналогічний обов'язок закріплений
у  пункті 3 частини 1 статті 1 Закону
України від 25.06.1991 року №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»(далі
-ЗУ №1251-ХІІ), де сказано, що платники податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані:
3)сплачувати належні суми податків
і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.
статті 2 Указу №727/98 встановлено, що суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа
наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Матеріалами справи доведено, що
відповідач не виконав цього припису Указу №727/98.
Досліджуючи доводи відповідача
проти позову, суд не погоджується з ними.
Так, як вбачається з наданих СПД
ОСОБА_1 доказів -довідки  Луганської
міської лікарні №2, вона знаходилася на лікуванні з приводі перелому гомілки
лівої ноги в період з 09.04.04 року по 16.06.04 року.
В той же час заборгованість з
єдиного податку у неї виникла не в цей період, а починаючи з 20.07.04 року і до
22.11.04 року включно, - тобто документи, надані відповідачем, спростовують
Що стосується вимоги відповідача
про зарахування в рахунок погашення податкового боргу грошових коштів у сумі
50,00 грн., сплачених ним згідно квитанції НОМЕР_2 від 28.12.05 року, то суд
погоджується з нею, оскільки:
1)як пояснила відповідач, вона у
2005 році взагалі не здійснювала підприємницьку діяльність, але, знаючи про
наявність податкового боргу, сплатила його частину у сумі 50,00 грн., -
оскільки, з урахуванням свого матеріального становища, не має можливості
2)позивач не спростував цей доказ
(квитанцію про факт часткової сплати податкового боргу).
вирішенні цього спору суд керується частиною 2 ст. 5 Указу №727/98, в якій
говориться, що суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплату  сум єдиного податку згідно з законодавством
З урахуванням  цього, приймаючи до уваги те, що Указ не
містить у собі спеціального механізму примусового стягнення податкового боргу з
єдиного податку, суд при вирішенні спору керується Законом України від
21.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (далі -ЗУ №2181).
Судовий порядок стягнення
податкового боргу передбачено тільки підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ
№2181-ІІІ, відповідно до якого активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу  виключно за рішенням
суду.
Активами платника податків за
змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні
цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або
повного господарського відання.
4.Право ДПІ на звернення до
суду з позовом про стягнення податкового боргу
передбачено пунктом 11 ст. 11 Закону України від 04.12.90 року №509-ХІІ
«Про державну податкову службу в Україні».
5.Що стосується терміну
давності звернення позивача до суду з позовом про стягнення податкового боргу,
то суд при вирішенні цього спору керується
Згідно частині 2 статті 99 КАСУ, для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа  дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи відомо, що
право на звернення до суду з позовом у позивача виникло не раніше 20.07.04 року
та не пізніше 22.11.04 року, - тобто у строк понад 1 рік до дня звернення з
позовом до суду (позовна заява НОМЕР_7 від1.04.07 року; до суду надійшла
частиною 1 ст. 100 КАСУ встановлено, що пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а з матеріалів справи
видно, що жодна зі сторін по цьому спору не поставила вимогу про застосування
терміну позовної давності, а тому у суду немає правових підстав для його
застосування у даному випадку.
У статті 1 Цивільного кодексу
України сказано, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному та
іншому владному підпорядкуванні  однієї
сторони іншій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, - а тому при вирішенні цього спору суд не
застосовує трирічний термін позовної давності.
Статтею 15 («Строки давності»)
Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не
врегульовано термін давності щодо СУДОВОГО порядку стягнення податкового боргу.
З огляду на викладене суд стягує
податковий борг відповідача у  обсязі,
який вважає документально доведеним, - тобто 665,20 грн. (715,20 грн.
-50,00грн.), у т.ч.: основний борг -652,58 грн.
З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача боргу з
єдиного податку, а також факт його ухилення від сплати цього боргу, - позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до частини 2  ст. 94 КАС України суд не стягує з відповідача
витрати по сплаті державного мита.
Судом прийнято до уваги те, що
позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.101.93 року №7/93
“Про державне мито”  при зверненні до
суду з позовом звільнений від сплати державного мита.
На підставі викладеного,  п.1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону
України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”; ст.ст. 2 та 4 Указу Президента України від 03.07.1998
року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва», керуючись ст.ст. 94,128, 150, 158-163 та 167 КАС
України,  суд
п о с т а н о в и в :
1.Позов задовольнити  частково.
2.Стягнути з  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,  яка мешкає у АДРЕСА_1, - на користь
Державного бюджету  України на р/р
місті Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, код платежу -16050200, код
отримувача -24046582, -  податковий борг
з  єдиного податку у сумі 665 (шістсот
шістдесят п'ять) грн. 20 коп., у тому числі: основний платіж -652 грн. 58 коп.
та пеня 12 грн. 62 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС
України  за згодою представників
сторін  у судовому засіданні 15.06.2007
року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.
Постанова набирає законної сили
після  закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з
дня  складення  в
повному обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі
складено та підписано 18.06.2007 року.

Суддя
А.П.Середа