ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.
№ 12/373

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

- позивача

- відповідача
Кузьмішкін Д.В. –(дор. № 01-10/02 від 03.01.2007)

розглянув касаційну скаргу
Державного підприємства "Маріупольський морський торговий порт"

на постанову
господарського суду Донецької області
від 21 грудня 2006 року

у справі
№ 12/373 господарського суду Донецької області

за позовом
Компанії "Jerkon Limited"

до
Державного підприємства "Маріупольський морський торговий порт"

про
стягнення коштів, отриманих без достатніх підстав

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського Донецької області від 21.12.2006 (суддя: О.Склярук) позовні вимоги про стягнення суми коштів, отриманих без достатніх підстав задоволені.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивовано приписами ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” відповідно до якого при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить нуль відсотків від бази оподаткування та тими обставинами,  що відповідач безпідставно отримав кошти, що становлять суму податку на додану вартість, включеного до вартості послуг.

Відповідач з постановленими у справі судовим рішенням не погодився, вважає, що господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, в зв’язку з чим просить в касаційні сказі рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги та вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з березня по вересень 2006 відповідно до умов договору № 25-6/07/11 від 09.12.2004 відповідач надав позивачу послуги з перевалки експортних та транзитних вантажів.

Позивачу виставлено рахунки за надані послуги у вартість яких відповідач включив 20% ПДВ, які позивачем були оплачені.

Судом встановлено і відповідачем не спростовано, що виставлені рахунки стосуються оплати послуг, наданих відносно вантажу, який експортувався

Згідно із пп.3.1.3 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість” об’єктом оподаткування є операції платників податку з вивезення  товарів  (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту), поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону  України.

Відповідно із пп.6.1.1 п.6.1, п.6.1 ст.6 Закону України “Про податок на додану вартість” об’єкти оподаткування, що визначені ст.3 цього Закону, за винятком операцій звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно із цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Податок становить 20 відсотків від бази оподаткування, визначеної ст.4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Пунктом 1.14 ст. 1 Закону супутні послуги визначені як послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Статтею 274 Митного кодексу України встановлено, що до митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються) також включаються фактичні витрати, якщо вони не були до неї включені, а саме на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правомірного висновку, що надані відповідачем в межах договору послуги, є супутніми експорту, їх вартість включається у митну вартість товарів, тому вони оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Доводи скаржника про те, що ним надано послуги щодо обслуговування експорту, однак сам експорт безпосередньо ним не здійснювався, а також щодо фактичного місця надання послуг на характер наданих позивачу послуг не впливають, обставин надання позивачу інших послуг, не пов'язаних з експортом, суду не доведено надано, а тому до уваги не приймаються.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського Донецької області від 21.12.2006 у справі          № 12/373 господарського суду Донецької області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун