ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2007                                                                                                      Справа № А38/73-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швеця В.В. (доповідача), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивача: Шульгат В.В., довіреність №05/01-1Ю  від 05.01.07,  юрисконсульт;

відповідача: Краснікова Ю.О., довіреність №565/10 від 15.01.07, старший державний подтатковий інспектор;

відповідача: Ткаченко Ю.О., довіреність №12124/10 від 21.05.07, головний державний податковий ревізор-інспектор.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград Дніпропетровської області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2007 р. у справі №А38/73-07;

за позовом комунального підприємства побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград Дніпропетровської області;

до Західно-Донбаської об’єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області, місто Павлоград;

про зобов’язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, комунальне підприємство побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з уточненням до позовної заяви, зобов’язати відповідача Західно-Донбаську об’єднану державну податкову інспекцію у Дніпропетровській області, місто Павлоград видати свідоцтво на право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва підприємства позивача за ставкою 10 відсотків та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2007 році.

Позовні вимоги мотивовані тим, що підприємство позивача відповідає критеріям суб’єкта малого підприємництва.

Позивач вважає Указ №727/98 Президента України від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” поширюється на підприємство позивача.

Постановою господарського суду у справі №А38/73-07 від 13 березня 2006 року (суддя Бишевська Н.А.) у позовних вимогах відмовлено повністю.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що відповідно до положень, Статуту позивача, підприємство позивача можливо віднести до комунального унітарного підприємства.

Оскільки, основні характеризуючи ознаки даного виду підприємств присутні у підприємства позивача, зокрема, це особливості заснування підприємства та прав власності на передане підприємству майно.

Таким чином, господарський суд вважає, що Закон України “Про державну підтримку малого підприємництва” та Указ №727/98 Президента від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” не поширюється на позивача, тому він не має права обирати спрощену систему оподаткування.

Позивач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач просить спірну постанову скасувати та прийняти нову постанову, посилаючись на те, що основні характеризуючи ознаки унітарного комунального підприємства не є підставою вважати, що позивач не має права вибирати спрощену систему оподаткування.

При цьому позивач посилається на статтю 1 Указу Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”, відповідно до якої, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується (в тому числі) для суб’єктів малого підприємництва юридичних осіб - суб’єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції, (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Позивач вважає, що територіальна громада міста Павлограда не є юридичною особою, і як наслідок - взагалі не може бути суб’єктом підприємництва.

На апеляційну скаргу відповідач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що відповідно до Законів України „Про місцеве самоврядування в Україні", „Про підприємства в Україні",  рішенням № 91-5/XXIV сесії Павлоградської міської ради від 3 грудня 2002 року затверджено Статут підприємства позивача та зареєстровано виконкомом Павлоградської міської ради від 14 січня 2003р.  комунальне підприємство побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград.

Вказане підприємство створено на підставі комунальної власності міста і підпорядковане органам самоврядування.

14 грудня 2006 року позивач звернувся із заявою до відповідача про видачу свідоцтва на право сплати єдиного податку на 2007 рік.

18 грудня 2006 року Листом №28157/10/15 відповідач відмовив у видачі зазначеного свідоцтва позивачу у зв’язку з тим, що на підприємство позивача не поширюється дія Указу Президента № 727/98 від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

Оскільки, підприємство засноване на комунальній власності, створене не суб’єктом малого підприємництва, а внаслідок реорганізації Державного комунального підприємства побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград.

Господарський суд відмовляючи в позові послався на те, що відповідно до положень, Статуту позивача, підприємство позивача можливо віднести до комунального унітарного підприємства.

Оскільки, основні характеризуючи ознаки даного виду підприємств присутні у підприємства позивача, зокрема, це особливості заснування підприємства та прав власності на передане підприємству майно.

Тому, Закон України “Про державну підтримку малого підприємництва” та Указ №727/98 Президента від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” не поширюється на позивача, тому він не має права обирати спрощену систему оподаткування.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що відповідно до статуту підприємство позивача засноване на комунальній власності міста і підпорядковане органам місцевого самоврядування.

Комунальні підприємства є розпорядниками майна, що їм належить на правах оперативного управління, включаючи майно, що передано власником.

Питання створення та діяльності комунальних унітарних підприємств регулюється статтею 78 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 3 статті 78 ГК України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Відповідно до пункту 4 статті 78 ГК України статутний фонд комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб’єкта господарювання.

Мінімальний розмір статутного фонду комунального унітарного підприємства встановлюється відповідною місцевою радою.

Оскільки, основні характеризуючи ознаки даного виду підприємств присутні у підприємства позивача, зокрема, це особливості заснування підприємства та права власності на передане підприємству майно, господарський суд правомірно відніс підприємство позивача до комунального унітарного підприємства.

З наведеного випливає, що комунальне унітарне підприємство не підпадає під дію Закону України “Про державну підтримку малого підприємництва” та Указ Президента України № 727/98 від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” оскільки, єдиним засновником та власником переданого комунального майна є особа, що не є суб’єктом малого підприємництва.

Крім того, судова колегія погоджується з посиланням господарського суду на лист №25632/7/15-0417 від 23 грудня 2005 року Міністерства юстиції України, а також наказ №352 ДПА України від 23 червня 2006 року “Про затвердження Узагальнюючого податкового роз’яснення, щодо застосування положень Указу Президента України №727/98 від 3 липня 1998 року “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

Судова колегія вважає, оскільки, комунальне підприємство не є суб’єктом малого підприємництва, його статутний фонд не сформовано всупереч чинному законодавству, а єдиним засновником є орган місцевого самоврядування, який не має статусу суб’єкту малого підприємництва, такі підприємства не мають право обрати спрощену систему оподаткування, облік) та звітності.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства побутового обслуговування населення “Дніпровець”, місто Павлоград Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2007 року у справі №А38/73-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                   І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                   В.В. Швець

Л.О. Чимбар