ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.01.07                                                                                           Справа№ 4/2424-26/418

За позовом: Приватного підприємства „Арт-Енерго”, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства „Електро-Комфорт”, м. Львів

Про стягнення 455 400,00 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача  Хворова Н.В. –представник

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Приватне підприємство „Арт-Енерго”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства „Електро-Комфорт”, м. Львів про стягнення     455 400,00 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2006 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 30.11.2006 р. Ухвалою суду від 30.11.2006 р. розгляд справи відкладався до 09.01.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав уточнення до позовної заяви, позовні вимоги з врахуванням уточнення позовних вимог підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з’явився, подав відзив (вх. № 34620 від 29.11.2006 р.) на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

14.07.2006 р. між сторонами укладено договір № 01КП-06 купівлі-продажу товарів (далі по тексту –договір).

Згідно умов договору відповідач зобов’язався передати у власність позивача товар, а позивач зобов’язався прийняти товар та оплати його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.4. договору загальна вартість товару становила 612 000,00 грн.

Розділом 3 договору передбачений порядок розрахунків, а саме: у п. 3.1. договору зазначено, що авансова оплата товару становить 40% загальної вартості і здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний банківський рахунок Продавця (відповідача); у п. 3.2. договору зазначено, що остаточний розрахунок у розмірі 60% загальної вартості проводиться на протязі двох банківських днів з моменту підписання видаткової накладної.

На виконання умов договору позивач здійснив передоплату в сумі 562 000,00 грн., що становить 92% від загальної ціни договору.

Строк виконання договору –поставка товару договором не обумовлено. Відповідно до   п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 06.09.2006 р. позивач надав відповідачу вимогу № 7 (отримано відповідачем, про що свідчить підпис та печатка відповідача) про виконання умов договору щодо передачі товару.

Відповідач свої зобов’язання по договору перед позивачем щодо передачі товару виконав частково, а саме передав позивачу товар на загальну суму 198 000,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

02.10.2006 р. позивач надав відповідачу претензію № 8 (отримано відповідачем, про що свідчить підпис та печатка відповідача) з вимогою поставити товар. У вказаній претензії також зазначено, що у випадку не поставки товару протягом 10 календарних днів з часу отримання претензії, позивач, договір вважає розірваним.

03.10.2006 р. відповідач надіслав позивачу лист № 03/10-1, в якому зазначив, що він зобов’язується на протязі п’яти банківських днів поставити позивачу недопоставлений товар. Однак, відповідач станом на час розгляду справи так і недопоставив позивачу товар на загальну суму 414 000,00 грн., з яких сума в розмірі 364 000,00 грн. –передоплата згідно п. 3.1. договору та сума в розмірі 50 000,00 грн. –сума на яку відповідач повинен був поставити позивачу товар у відповідності до п. 3.2. договору.

Згідно п. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Як вбачається з претензії № 8 (отримано відповідачем, про що свідчить підпис та печатка відповідача) у випадку не поставки товару протягом 10 календарних днів (п. 5.5. договору) з часу отримання претензії, позивач, договір вважає розірваним. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач не виконав своїх зобов’язань по договору перед позивачем щодо поставки товару, договір слід вважати розірваним.

Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Отже, враховуючи приписи ст. 693 ЦК України позивач підставно вимагає у відповідача повернення попередньої оплати в сумі 364 000,00 грн.

Позивач у своїй позовній заяві крім повернення передоплати посилаючись на п. 5.4. договору просить стягнути з відповідача 10% від суми недопоставленого товару в сумі 36 400,00 грн. Дослідивши п. 5.4. договору, з’ясувалося, що у ньому зазначена відповідальність відповідача перед позивачем за несвоєчасну поставку товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, в п. 5.5. договору зазначено, що позивач вправі вимагати сплати на свою користь штрафу у розмірі 10% неоплаченої вартості товару, а не недопоставленого товару. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 10% штрафу за недопоставлений товар є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530, 612, 693 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Приватного підприємства „Електро-Комфорт”, м. Львів, вул. Гашека, 6/3 (р/р 31 в ЗАТ „ПРО кредит Банк” м. Київ, МФО 320984, ) на користь Приватного підприємства „Арт-Енерго”, м. Львів, вул. Стуса, 7/2 (р/р 908 в ВАТ „Кредобанк”, МФО 325365, ) 364 000 грн. 00 коп. суми передоплати, 3 640 грн. 00 коп. державного мита та 107 грн. 27 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині позовних вимог стягнення 36 400,00 грн. –10% штрафу, 364,00 грн. державного мита та 10,73 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в задоволенні позову відмовити.

6. Видати Приватному підприємству „Арт-Енерго” довідку на повернення з державного бюджету державного мита в сумі 550,00 грн. як зайво сплаченого.

Суддя                                                                                                       Деркач Ю.Б.