ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" червня 2007 р.
Справа  № 9-17/74-06-4209

За позовом:   Заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в                               особі Одеської міської ради

до відповідачів: Приватного підприємства „Полярна зірка”; Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради

про зобов’язання укласти договір оренди земельної ділянки

Суддя Бакланова Н.В.

Представники:

Від прокуратури: Тунік В.М. посв. №577

Від позивача: Дукова І.В. дов. №280/исх-гс від 16.06.2006р.

Від відповідача: Польщина Т.Л. дов. №01/292-07 від 20.03.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Заступник прокурора Київського району м. Одеси, в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до приватного підприємства „Полярна зірка”, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки.

Ухвалою  господарського суду Одеської області від 18.09.2006р. по справі №17/74-06-4209 позов заступника прокурора Київського району м. Одеси, в інтересах держави в особі Одеської міської ради до приватного підприємства „Полярна зірка”, Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. апеляційне подання заступника прокурора Київського району м. Одеси задоволено частково, ухвалу господарського суду Одеської області від 18.09.2006р. скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2007р., на підставі резолюції  Голови господарського суду Одеської області Продаєвича В.О., справу прийнято до свого провадження суддею Баклановою Н.В., справі присвоєно №9-17/74-06-4209.

При новому розгляді справи прокурор наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник Одеської міської ради позов не підтримує.

Відповідач Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради позовні вимоги не визнає.

Відповідач ПП „Полярна зірка” належним чином повідомлявся про час слуханні справи, але ухвали суду були повернуті поштовим відділенням з відміткою, що за зазначеною адресою він не знаходиться.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В ході перевірки прокуратури Київського району м. Одеси додержання природоохоронного, містобудівного та земельного законодавства встановлено, що ПП „Полярна зірка" використовує земельну ділянку за адресою: м. Одеса, 13 ст. В.Фонтану загальною площею 0,6 га без належних документів, а саме без договору оренди наведеної земельної ділянки, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

04.06.2002р. за № 791-01р Одеським міським головою винесено розпорядження про передачу в оренду берегозахісної споруди ПП „Полярна зірка", а саме передати в оренду ПП „Полярна зірка" вказану споруду у вигляді штучного пляжу у районі 13-ої станції Великого Фонтану, площею 6000 квадратних метрів, терміном на сорок дев'ять (49) років.

02.02.2003р. був складений договір оренди берегозахісних споруд між ПП „Полярна зірка"" та Одеською міською радою з іншої сторони.

Прокурор зазначає, що не можна вважати законними підставами володіння та використання вказаної земельної ділянки ПП„Полярна зірка" на підставі вищенаведеного договору оренди берегозахісної споруди, тобто майна від 02.02.2003 р., так як насправді використовується не тільки берегозахісна споруда, а у більшості своєму земельна ділянка загальною площею 0,6 га.

Прокурор вважає, що використання ПП „Полярна зірка" земельної ділянки за адресою: м. Одеса, 13 ст. В. Фонтану загальною площею 0,6 га без складеного належним чином договору оренди даної земельної ділянки з її власником говорить про те, що держава несе величезні збитки та втрати майнового характеру у вигляді ненадходження до державного бюджету Україні коштів, які вона повинна отримувати за користування вказаною ділянкою. Ці значні кошти мають бути у подальшому використані на реалізацію зростання економіки, як в цілому у державі, так і у конкретному регіоні, яким є Одеська область, а саме дані фінансові кошти змогли б вирішити покрашення екологічного стану та фінансування заходів щодо раціонального використання та охорони земель, підвищення родючості ґрунтів та інш., як вищенаведеної території площею 0,6 га так і прилеглих територій. Дані висновки є достатніми та надають обґрунтоване і повноцінне право прокуратури України в особі прокуратури Київського району м. Одеси встати на захист державних інтересів та його реалізувати у відповідності до ст.36 - 1 Закону України „Про прокуратуру".

Згідно нормативної грошової оцінки вартість 1 кв.м. земель під комерційне використання складає - 1118, 40 гри. Недоотримана орендна плата за використання земельної ділянки, яка не надійшла до відповідних бюджетів за два роки може складати 134208 грн. (1%).

Враховуючи вищенаведене, прокурор вважав, що необхідно зобов'язати ПП „Полярна зірка" укласти договір оренди з Одеською міською радою земельної ділянки за адресою: м. Одеса, 13 ст. В.Фонтану загальною площею 0,6 га, так як цього вимагає чинне законодавство України.

19.07.2006 р. прокурор надав уточнення позовних вимог, згідно яких вимагає стягнути з ПП “Полярна зірка” суму коштів за використання земельної ділянки в розмірі 134208,0 грн.

Суд не приймає ці уточнення позовних вимог, оскільки, згідно положень ст.22 ГПК України одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову –це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

При подачі позову прокурор обґрунтовував свою правову позицію не оформленням згідно вимогам земельного законодавства, землекористування ПП “Полярна зірка”, тому вимагав їх оформлення шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Вимога сплати коштів за використання земельної ділянки кореспондується з наявністю права на користування земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, суд розглядає первісні позовні вимоги.

Одеська міська рада не підтримує позов прокурора, поданого  в інтересах Держави в особі Одеської міської ради, оскільки, вважає, що вимога про спонукання укладення договору оренди без прийняття відповідного рішення Одеською міською радою суперечить Земельному кодексу України, яка передбачає, що земельні ділянки надаються тільки за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, крім того, площа земельної ділянки може бути визначена лише проектом відведення земельної ділянки (ст. 16 Закону України “Про оренду землі”),  який не був наданий Прокурором або відповідачем.

Згідно ст. 29 ГПК України відмова позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору, тому спір підлягає вирішенню по суті.

Відповідач Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради позовні вимоги не визнає з наступних підстав.

Прокурор зазначає, що володіння та використання берегозахісної споруди ПП „Полярна зірка" на підставі договору оренди берегозахісної споруди від 02.02.2003 р. є незаконним, так як насправді використовується не тільки берегозахісна споруда, а й земельна ділянка загальною площею 0,6 га.

Проте, ствердження Прокурора про те, що берегозахісна споруда у вигляді штучного пляжу, площею 0,6 га є земельною ділянкою, не підтверджується даними земельного кадастру, відповідно до ст. 193 Земельного кодексу України.

Також спростуванням зазначених Прокурором у позовній заяві фактів є те, що морський пляж був утворений за технологією рефулірування (відсипки) піску з морських родовищ на побережну частину дна моря та берегову лінію суші є штучним берегозахісним спорудженням, і як об'єкт правових відносин являє собою працею створене державне майно з витратою певних матеріальних і грошових засобів. З поступовим реформуванням відносин власності, зокрема на підставі Закону України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" від 03.03.1998 р. з наступними змінами та доповненнями, штучний берегозахісний піщаний пляж та інші берегозахісні споруди із державної власності були передані у комунальну власність. Отже, у даний час зазначені об'єкти є штучно утвореними майновими об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Наведене, на думку відповідача, є визначальним і безспірним критерієм віднесення берегозахісного піщаного пляжу до штучно утвореного майнового об'єкту, а не до земельної ділянки природного походження, як це стверджує Прокурор у позовній заяві. Додатковим підтвердженням цього може служити те, що зазначений піщаний пляж не віднесений до будь-якої із існуючих категорій земель і не внесений Одеським міським управлінням земельних ресурсів до складу земельного кадастру.

Відповідач зазначає, що якщо навіть віднести зазначену земельну ділянку до земель водного фонду, до вимоги прокурора суперечать ч. З ст. 59 Земельного кодексу України, яка передбачає, що державною водогосподарською організацією за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування землі водного фонду для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами тощо.

У ст. 59 Земельного кодексу України не передбачене право органів місцевого самоврядування надавати земельні ділянки водного фонду у постійне користування водогосподарським організаціям заснованим на комунальній власності, не кажучи про можливість відведення земельної ділянки водного фонду для догляду за берегозахісними спорудами господарюючим суб'єктам, які засновані на приватній власності до якої відноситься ПП „Полярна зірка".

Крім того, відповідач вважає, що зазначені у позовній заяві факти щодо використання земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, 13 ст.

В.Фонтану загальною площею 0,6 га без належних документів, а саме без

договору оренди земельної ділянки не відповідають дійсності.

Укладений договір оренди берегозахісних споруд у вигляді штучного пляжу між ПП „Полярна зірка" та УІЗТМ Одеської міської ради від 02.02.2003 року є господарським договором оренди майнового об'єкту, а не договором оренди земельної ділянки. У даному випадку вказаний договір укладений із дотриманням вимог Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та рішення Одеської міської ради „Про оренду комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Одеси" від 26.03.2003 р. Це підтверджується наданням згоди на укладення угоди про оренду берегозахісних споруд піщаного пляжу представником власника, проведенням грошової оцінки об'єкту оренди як майна та розрахунку орендної плати як за майновий об'єкт комунальної власності тощо.

Відповідач стверджує, що прокурором підмінені підстави предмету позову, вони не випливають із змісту правовідносин, що виникли та існують між орендодавцем і орендарем по договору оренди від 16.07.2003 року щодо оренди   берегозахісних   споруд   піщаного   пляжу   як   частину   штучно утвореного майнового об’єкту комунальної власності територіальної громади, в зв’язку з чим в задоволенні позову прокурора слід відмовити.

Суд вивчивши матеріали справи,  проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок у власність і надання їх у користування є складними юридичними фактами, як за своїм документальним оформленням, так і за здійсненням відповідних реальних дій. Вони потребують, по-перше, звернення громадянина чи юридичної особи із заявою або клопотанням з доданням до них відповідних документів; по-друге, розгляду заяви або клопотання уповноваженим органом та прийняття відповідного рішення, а у необхідних випадках і надання дозволу на підготовку проекту відведення земельної ділянки; по-третє, розробки проекту земельного відводу, його погодження, розгляду та затвердження; по-четверте, перенесення проекту відведення на місцевість шляхом встановлення меж земельної ділянки; по-п’яте: одержання документів, які посвідчують право на землю; по-шосте, здійснення державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, правовою підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що знаходиться в державній чи комунальній власності, є рішення власника (Орендодавця) в особі відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

Особа, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду із земель державної чи комунальної власності, подає у відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування заяву(клопотання) у порядку, передбаченому ст.ст.118, 123 Земельного кодексу. При наявності згоди орендодавця надати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір, у якому обумовлюють істотні та інші умови оренди землі.

Також, на підставі ст. 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі і на  місцевості,  одержання документа,   що посвідчує  право  на  неї,  та державної реєстрації забороняється.

Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно   ст.4   Закону України „Про оренду землі",  орендодавцями   земельних   ділянок,   що перебувають  у  комунальній власності,  є сільські,  селищні,  міські ради  в  межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, вимога прокурора про зобов’язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки суперечить порядку, встановленому Законом, для укладення договорів оренди землі.

Крім того, суд погоджується з правовою позицією відповідача –Одеського міського  управління земельних ресурсів Одеської міської ради та з урахуванням вищевикладеного прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.  82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Рішення підписано 22 червня 2007р.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя