ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"04" липня 2007 р.
Справа №  15/201

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ТОВ „Торговий дім „Дніпрориба” м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного підприємства „Вектор-Агрокомплект” м. Кіровоград

про стягнення 23426 грн. 51 коп.

Представники сторін:

від позивача – Лісний В.В. директор підприємства

від відповідача – Депутатов В.В. довіреність № 45/03-07 від 22.03.07р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 22007 грн. 52 коп. боргу за поставлений товар, 1056 грн. 36 коп. пені, 186 грн. 31 коп. 3 % річних, 176 грн. 32 коп. індексу інфляції. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача позовні вимоги повністю визнав, надав письмові пояснення.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський  суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір № 7 від 20.02.07р. За умовами договору постачальник / позивач / зобов”язується систематично поставляти і передавати у власність покупця / відповідача / визначений договором товар, а покупець зобов”язується приймати і своєчасно здійснювати його оплату. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі заявок-замовлень покупця. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість кожної партії товару, ціна за одиницю товару визначаються в накладних і специфікаціях, які є додатками до цього договору. Після отримання заявки-замовлення від покупця, постачальник зобов”язаний здійснити поставку товару не пізніше 3 робочих днів. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем в безготівковій формі по факту поставки товару на склад покупця. Оплата здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Договір діє до 31 грудня 2007 року. Договір підписаний представниками сторін і посвідчений печатками сторін.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець / постачальник /, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк / строки / товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору по витратній накладній № ТД-0000425 від 21.02.07р. на підставі довіреності серія ЯМХ № 626831 від 21.02.07р. позивач поставив відповідачу 11832 банки сардин на суму 22007 грн. 52 коп.

У визначений пунктом 6.1 договору строк – по факту поставки товару на склад покупця, відповідач не сплатив вартість поставленого товару.

Таким чином, враховуючи, що відповідач фактично отримав від позивача 11832 банки сардин, не відмовився від них шляхом повернення позивачу, набув право власності на отриманий товар і на власний розсуд розпорядився ним, не бажає оплачувати вартість товару в сумі 22007 грн. 52 коп., господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині боргу підлягають повному задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума інфляційних втрат становить 176 грн. 32 коп., 3 % річних – 186 грн. 31 коп.

Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Неустойкою / штрафом, пенею / є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення стосовно стягнення неустойки передбачені ст. ст. 230, 231 ГК України.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що покупець за прострочку оплати в строк, ціни поставленого товару сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день стягнення від неоплаченої в строк ціни товару за кожний день прострочки.

Сума пені, з врахуванням ст. ст. 232, 343 ГК України становить 1056 грн. 36 коп.

Відповідач не подав господарському суду власний розрахунок інфляційних втрат, 3 % річних та пені і в письмових поясненнях від 27.06.07р. погодився з розрахунком штрафних санкцій виконаним позивачем.

Позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 230 – 232, 343 ГК України, ст. ст. 526, 546, 547, 549, 625, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44,  47-1, 49, 75, 82 – 85, 116, 117 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства „Вектор-Агрокомплект” м. Кіровоград проспект Правди 8 корпус 1 п/р 3801 в АКБ „ТАС-Комерцбанк” МФО 383103 на користь ТОВ „Торговий дім „Дніпрориба” м. Дніпропетровськ вул. Автопаркова 7 п/р 0201 у ДФ АБ „Брокбізнесбанк” м. Дніпропетровськ МФО 305578 – 22007 грн. 52 коп. боргу, 1056 грн. 36 коп. пені, 186 грн. 31 коп. 3 % річних, 176 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 234 грн. 27 коп. сплаченого державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя