ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.
№ 20/215

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства                     " Укртранснафта" в особі Ремонтно-будівельного управління Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ВАТ "Укртранснафта",            м. Кременчук

на постанову
від 21.03.2007
Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду

№ 20/215

Полтавської області

за  позовом

Відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі Ремонтно-будівельного управління Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ВАТ "Укртранснафта",             м. Кременчук

до

Закритого акціонерного товариства "Конкорд", м. Кременчук

про
стягнення 668 039,34 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –                 Шевчук Д.Б., Чалапа С.І.

від відповідача –            не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.12.2006 р., яке залишено без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2007 відмовлено в позові Відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі Ремонтно-будівельного управління Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" до Закритого акціонерного товариства "Конкорд" про стягнення 668 039,34 грн. заборгованості по орендній платі за період з 29.09.2001 р. по 30.06.2003 р.

Суд мотивував своє рішення тим, що  відповідно до п. 3.5 договору оренди сплата орендної плати проводиться орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця починаючи з 7-го місяця, що слідує після дати підписання акту вводу в експлуатацію майна. В подальшому орендна плата сплачується орендарем щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, що слідує за звітним.

Позивачем, зазначає суд, не надано належного доказу вводу в експлуатацію майна, зокрема, акту державної технічної комісії, затвердженого органом, який призначив цю комісію.

Отже, майно, яке передано позивачем відповідачу згідно умов договору оренди, в експлуатацію введено не було, тобто строк, з якими умови п. 3.5 договору оренди пов'язують початок сплати орендної плати відповідачем позивачу за користування майном, не настав.

Оскаржуючи постанову апеляційного суду та рішення господарського суду скаржник просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на те, що при винесенні судових рішень судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що датою вводу в експлуатацію обладнання є дата підписання акта державної комісії по вводу в експлуатацію обладнання.

Введення обладнання в експлуатацію з 27.09.2001 р. підтверджене наявними первинними документами –актами приймання передачі основних засобів від 27.09.2001 р.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Ремонтно-будівельним управлінням (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Конкорд" (орендар) 20.09.2001 р. укладено договір оренди майна відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, склад і вартість якого наведені в Додатку № 1 до договору, а саме: верстат для волочіння дроту 5 шт. та верстат для виготовлення шурупів з дроту 7 шт. на загальну суму 6 254 238,41 грн.

Договір оренди майна укладено строком на п'ять років і вступає в силу з моменту його підписання (п.10.1 договору).

Судом встановлено, що вказане майно передано відповідачу –ЗАТ "Конкорд"  28.09.2001 р., згідно акту приймання-передачі, який підписаний сторонами.

Пунктом 3.4 договору сторони узгодили, що нарахування орендної плати буде здійснюватися орендодавцем з дня, наступного після підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Сплата орендної плати проводиться орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця починаючи з 7-го місяця, що слідує після дати підписання акту вводу в експлуатацію майна. В подальшому орендна плата сплачується орендарем щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, що слідує за звітним ( п. 3.5 договору).

Між сторонами 27.06.2003 р. укладено додаткову угоду до договору оренди майна, в якій сторони дійшли згоди призупинити дію договору оренди майна до моменту вводу в експлуатацію обладнання, враховуючи, що орендар не має можливості користуватися майном. На період призупинення дії договору майно передається орендарю на відповідальне зберігання; орендна плата за майно не нараховується.

Пунктом 4 додаткової угоди до договору оренди майна передбачено термін, на який майно передається на відповідальне зберігання –з моменту підписання цієї додаткової угоди і до вводу в експлуатацію обладнання. Датою вводу в експлуатацію обладнання є дата підписання акту державної комісії по вводу в експлуатацію обладнання.

Позивачем нараховано відповідачу орендну плату за договором оренди майна у розмірі 668 039,34 грн. боргу за період з 20.09.2001 р. по 30.06.2003 р.

Відповідно до ст. 161 Цивільного кодексу УРСР ( ст. 526 ЦК України)  зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

З договору оренди майна вбачається, що сплата орендної плати проводиться орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця починаючи з 7-го місяця, що слідує після дати підписання акта вводу в експлуатацію майна.

Суд першої та апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що майно, яке передано позивачем відповідачу згідно умов договору оренди, в експлуатацію введено не було, тобто строк з яким пов'язується початок сплати орендної плати за користуванням майном не настав, у зв'язку з чим між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди майна від 27.06.2003 р. відповідно до якої майно передано відповідачу на відповідальне зберігання.

Отже, суди попередніх інстанцій підставно зазначили, що відповідач орендованим майном не користувався по незалежним від нього обставинам, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання скаржника на те, що орендоване обладнання введено в експлуатацію з 27.09.2001 р., що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 27.09.2001 р. перевірено судом апеляційної інстанції та відхилено, як необґрунтоване, оскільки акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів застосовується лише для обліку вводу їх в експлуатацію і є бухгалтерським документом, а не документом, яким оформляється саме введення в експлуатацію об'єкта.

Відповідно до п.4 додаткової угоди до договору оренди майна від 27.06.2003 р. датою вводу в експлуатацію обладнання є дата підписання акту державної комісії по вводу в експлуатацію обладнання.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що орендоване обладнання не вводилося в експлуатацію, і згідно з додатковою угодою до договору оренди майна воно знаходилося на відповідальному зберіганні відповідача до підписання акту державної комісії по вводу в експлуатацію обладнання.

Суд апеляційної інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення повно і всебічно з’ясував фактичні обставини справи, дослідив та надав оцінку як доводам позивача так і запереченням відповідача.

В решті касаційна скарга стосується спростування обставин справи, встановлених судом  апеляційної інстанції, а також заперечень щодо оцінки судом наявних у справі доказів, тому судом касаційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на вимоги ч.2 ст. 1115 та ч.1,2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану Київським міжобласним апеляційним господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.03.2007 у справі № 20/215 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                       Л.Невдашенко

Судді:                                                                                             М.Михайлюк

Н.Дунаєвська