ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2007 р.

№ 2-17/2006

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,

Ковтонюк С.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши
скарги

у відкритому судовому засіданні
матеріали касаційної  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9

на

рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 04.05.2006 та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 10.07.2006

у справі

№ 2-17/2006

за позовом

ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9

до

ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13,  ОСОБА_14, ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,  ОСОБА_21,ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24

за участю
третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог:

Закритого акціонерного товариства
“Авторемонт” м. Енергодар, ОСОБА_25

про

про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та дарування акцій Закритого акціонерного товариства
“Авторемонт”, частково недійсним рішення зборів акціонерів того ж товариства
та інших договорів цього ж товариства, які були укладені з 09.04.2004 по час
розгляду справи, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

У С Т А Н О В
И В:

У
червні2005р. ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6,
ОСОБА_7., ОСОБА_8.,ОСОБА_9(позивачі) звернулися до Енергодарського міського
суду Запорізької області з позовом про визнання недійсними договорів купівлі
-продажу акцій Закритого акціонерного товариства “Авторемонт” укладених
04.09.2003 р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_21 на 98 акцій, 04.06.2003 р. між ОСОБА_10 і
ОСОБА_18 на 45 акцій (перша група договорів), 05.03.2004 р. між ОСОБА_15 й
ОСОБА_19 на 31 акцію, 05.03.2004 р. між ОСОБА_20 й ОСОБА_19 на 31
акцію,18.03.2004 р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_13. на 59 акцій, 18.03.2004 р. між
ОСОБА_10 і ОСОБА_11. на 551 акцію, 06.04.2004р. між ОСОБА_13. і ОСОБА_10 на 1
акцію, 05.06.2004 р. між ОСОБА_11. і ОСОБА_10 на 350 акцій, 09.06.2004 р. між
ОСОБА_14 і ОСОБА_21 на 1 акцію, 18.06.2004 р. між ОСОБА_14 й ОСОБА_20 на 31
акцію, 05.11.2004 р.  між ОСОБА_10 і
ОСОБА_11. на 349 акцій, 28.12.2004 р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_16 на 4 акції,
30.12.2004 р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_17 на 18 акцій (друга група договорів),
мотивуючи тим, що зазначені договори суперечать вимогам п.5.7 Статуту
ЗАТ“Авторемонт” - акціонери можуть реалізувати (продавати) свої акції тільки
товариству. При цьому, друга група договорів укладена з порушенням і ч.3 ст.81
Господарського кодексу України, відповідно до якої акціонери закритого
товариства мають переважне право  на
придбання акцій, що продаються іншими
акціонерами товариства. Продавці акцій не сповістили товариство про свій
намір продати акції, що належать їм на праві власності, а товариство у свою
чергу не поставило до відома акціонерів про те, чи є серед акціонерів охочі
придбати акції. Позивачі вважали,  що
грубе порушення діючої з 01.01.2004 року норми Господарського кодексу України
спричинило істотне порушення їх прав. Також, позивачі просили визнати
недійсними договори дарування акцій, укладені 19.04.05р. між ОСОБА_12 і
ОСОБА_10 на 741 акцію, 20.04.05р. між ОСОБА_14 і ОСОБА_19 на 31 акцію,
20.04.05р. між ОСОБА_15 і ОСОБА_19 на 31 акцію, оскільки ці договори дарування
були здійснені з акціями, незаконно придбаними по вище зазначеним договорам
купівлі -продажу.

Щодо вимоги визнати недійсними
рішення зборів акціонерів від 09.04.2004р. позивачі зазначали, що окрім того,
що збори були неправомочними приймати будь -які рішення, оскільки в  них приймали участь особи, які незаконно
придбали акції товариства, при їх проведені були істотно порушені й вимоги
Статуту, Закону "Про господарські товариства", Цивільного і
Господарського  кодексів України, які
регулюють порядок скликання, проведення та прийняття рішень зборами учасників.
У порушення цих вимог, акціонери були повідомлені про скликання зборів лише за
2 тижні до їх проведення, листівками. Ніяких відміток про повідомлення
акціонери не одержували, порядку денного не знали. Окрім зазначено, рішення про
обрання головою правління ОСОБА_10, та членами Правління ОСОБА_26 і ОСОБА_15 є
не законним із тих підстав, що на посаду голови правління товариства була
обрана особа, яка не перебувала з товариством у трудових відносинах, що є
порушенням п. 10.8 Статуту товариства і ст. 48 Закону "Про господарські
товариства"  - головою і членами
правління товариства можуть бути особи, які перебувають з товариством у
трудових правовідносинах. Крім того,
за обрання ОСОБА_10 на посаду голови правління голосували тільки особи
ОСОБА_10 707 акцій, ОСОБА_15 - 31 акція, ОСОБА_20 - 31 акція, що складає 51 % акцій,
які незаконно отримали акції у власність. Враховуючи зазначене, позивачі
просили визнати недійсними й всі договори, укладені з 09.04.2004р. особою
(ОСОБА_10), що незаконно займає посаду голови
правлінням товариства, а також стягнути матеріальну та моральну шкоду.

04.05.2006р. рішенням
Енергодарського міського суду Запорізької області, залишеним без змін
10.06.2006р. ухвалою апеляційного суду Запорізької області у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю. Суди виходили з того, що до 01.01.2004р.
жодних обмежень щодо здійснення права власності на акції та розпорядження ними,
у власників акцій не існувало (з 01.01.2004р. ч.3 ст.81 Господарського кодексу
України було встановлено переважне право акціонера на придбання акцій інших акціонерів).
Статутом ЗАТ“Авторемонт”, на час здійснення оспорюваних договорів, не було
встановлено обов'язок щодо продажу акцій виключно акціонерам або засновникам,
не визначено й порядок реалізації права на купівлю-продаж акцій. Відмовляючи у
задоволенні вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів
ЗАТ“Авторемонт”, суди зазначили, що не можна вважати права позивачів порушеними
через невчасне їх повідомлення про проведення зборів та неопублікування про це
в пресі, оскільки вони були присутні на зборах та приймали участь у
голосуванні. Також, суди дійшли висновку, що ОСОБА_10 був обраний головою
товариства правомочними зборами та в межах їх компетенції.

У касаційній скарзі заявники
(позивачі) просили скасувати зазначені рішення, як такі, що ухвалені з
порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. Зокрема, заявники звертали увагу суду на те,
що  Статутом ЗАТ“Авторемонт” було передбачено,
що акціонери можуть реалізувати (продавати) свої акції тільки товариству.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу
такою, що підлягає   частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, попередні судові інстанції виходили з того, що відповідачами
не було порушено а ні процедура купівлі-продажу акцій товариства, а ні  порядок
проведення та прийняття рішень зборами, передбачені Статутом товариства
та Законом України “Про господарські товариства”.

Проте, з такими висновками
погодитись не можна, оскільки суди не здійснили всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
не надали належної правової оцінки всім наявним у матеріалах справи доказах та
твердженням позивачів. Зокрема, судами не було враховано, що на момент
укладання договорів купівлі-продажу акцій ЗАТ“Авторемонт” діяло положення п.5.7
Статуту товариства, що передбачало реалізацію (продаж) акціонерами своїх акціїй
тільки товариству. Тому, судам слід було перевірити правомірність укладання
оспорюваних договорів, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від
11.05.2005р. №4-рп/2005. В результаті встановленого, перевірити доводи
позивачів щодо порушення порядку скликання та проведення зборів товариства
09.04.2004р.,  незаконності прийнятих
цими зборами рішень, та інші твердження позивачів, які викладені у позовній
заяві, уточненнях до неї та апеляційній скарзі.

За таких обставин, виходячи з
повноважень касаційної інстанції, оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи до господарського суду Запорізької області для
нового розгляду.

Керуючись п.п.5,6 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів” від 15 грудня 2006 року N483-V, та ст.ст. 1115,
1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу громадян ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9
задоволити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 10.07.2006р. та рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 04.05.2006р.  у
справі № 2-17/2006 скасувати, а справу направити для нового розгляду до
господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддя

В.Я. Карабань

Суддя

Л.В. Ковтонюк

Суддя

В.В. Чабан