ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2007 р.                                                            Справа № 40/50-07

вх. № 1389/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мандрика Л.М.  відповідача - Заярний О.С. 3-ї особи Бабич О.Є.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Юпітер-ЛТД", м. Харків

до  Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м. Харків 3-я особа Харківська міська рада, м. Харків

про визнання нечинним договору

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання недійсним договору № 4580 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 16 листопада 2005 року та про визнання вимог, що пред*являються на підставі договору № 4580 від 16 листопада 2005 року недійсними.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечує.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" відповідно до укладеного договору №1521-В-С купівлі-продажу нежитлого приміщення від 02 серпня 1999 року придбало у територіальної громади м. Харків в особі Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради нежитлове приміщення 1-го поверху літ № 1-4 площею 56,9 м. кв. у будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 68/70.

Товариство з обмеженою відповідальністю  „Юпітер-ЛТД" стало власником частини будівлі, на якому були розміщені власні засоби зовнішньої реклами. Право   власності   позивача на   зазначений   об'єкт   підтверджується   свідоцтвом № 1521-В-С Управління комунального майна та приватизації від 21 березня 2000 року та реєстраційним посвідченням Комунального підприємства „Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 07 серпня 2001 року та доданими до них технічними паспортами частини придбаної будівлі.

Внаслідок купівлі-продажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД", як власник, набуло право власності не лише на внутрішню площу будівлі, але й на конструкції (стіни внутрішні та зовнішні, стелю, підлогу, засоби комунікації), які необхідні для здійснення ним права власності на об'кт та його використання за цільовим призначенням.

Будинок № 68/70 за адресою: м. Харків, пр. Московський відповідно до технічної документації на нього, юридично має два поверхи, нижня частина якого вважається підвальним приміщенням, а верхня - першим поверхом. Будинок, як об'єкт права власності, перебуває у спільній частковій власності, співвласниками якого є у відповідних частках територіальна громада м. Харків, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" та фізичні особи.

Приміщення, придбані позивачем, фактично знаходяться у верхній частині будинку, тобто відповідно до технічної документації на першому, а не на другому чи підвальному поверсі.

Одночасно починаючи з 2003 року на підставі укладеного договору №1560 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 06 серпня 2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" орендує у територіальної громади м. Харків нежитлове приміщення загальною площею 85,4 м. кв. за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 68/70. Дане орендоване приміщення знаходиться у підвальній частині  будинку за адресою: м. Харків, пр. Московський, 68/70, що підтверджується технічним паспортом, над яким знаходиться приміщення, яке було прибрано позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 1999 року.

Позивач фактично використовує площі приміщення першого поверху - літ. А-2, яке є його власністю, та орендує підвальні приміщення -літ. А-1, яке знаходиться під приміщенням літ. А-2.

На зовнішньому фасаді верхньої частини вказаного будинку, а саме, зовнішній частині стін першого поверху приміщення літ. А-2, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" на підставі договору купівлі-продажу № 1521-В-С від 02 серпня 1999 року і приналежного йому на праві власності, позивач розмістив свої об'єкти зовнішньої реклами, а саме, 4 окремих вивіски з назвою магазину та деякі інші рекламні конструкції, які складають цілісний ансамбль.

Розміщенню зазначених об'єктів передувало отримання у встановленому законом порядку дозволів на розміщення рекламних конструкцій.

Порядок монтажу засобів зовнішньої реклами та справляння плати за користування фасадами будинків регламентується Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими Постановою KM України № 2067 від 29 грудня 2003 року. Таким чином, відповідно до пункту 32 зазначеного нормативного акту плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). Пункт 4 Типових правил зазначає, що на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" як власник об'єкта права власності мало повне право на власний розсуд безвідплатно встановлювати рекламні конструкції та здійснювати інші повноваження власника не звертаючись за дозволом до інших осіб-невласників, обсяг правомочностей яких, як не власників, не надавав їм права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" здійснення тих чи інших дій щодо приналежних об'єктів.

19 квітня 2006 року на адресу позивача, надійшло повідомлення Комунального підприємства „Міський інформаційний центр" за № 1831. У ньому йшлося npo встановлення заборгованості позивача перед Комунальним підприємством „Міський інформаційний центр" у розмірі 1037,05 грн. за користування місцем, що знаходиться у комунальній власності. При цьому, у зазначеному листі жодним чином не було вказано юридичних підстав, в результаті яких Товариство з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" повинно сплачувати Комунальному підприємству „Міський інформаційний центр" зазначену суму.

05 вересня 2006 року позивач надав Комунальному підприємству "Міський інформаційний центр" мотивовану та обґрунтовану відповідь за вих. № 18, щодо відмови від оплати зазначеної вимоги. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" до зазначеної відповіді Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" додало всі наявні правовстановлюючі документи про право власності на зазначений об'єкт, де розміщені рекламні конструкції.

Незважаючи на надані докази та заперечення, 17 листопада 2006 року Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр" повторно та безпідставно направило на адресу позивачу повідомлення за № 2819 з вимогою про оплату суми заборгованості вже у розмірі 2488,92 грн.

Позивач вказує, що зазначені вимоги є однозначним порушенням суб'єктивних майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД", а дії Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" супроводжуються порушенням ряду норм чинного законодавства України, що проявляються у наступному.

Будучи приватним власником частини будівлі, відповідно до пункту 4 Типових правил розміщення зовнішньої реклами Товариство з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" може розміщувати засоби зовнішньої реклами на підставі виключно власної волі та необхідності (за умови отримання передбачених дозволів). Претензії відповідача є безпідставними, оскільки право комунальної власності на частину будівлі, де розміщені об'єкти зовнішньої реклами Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД", припинилося на підставі  договору купівлі-продажу, а отже, жодних претензій підприємство щодо оплати оренди зовнішнього фасаду будинків висувати не може.

Однією з підстав посилань та вчинених нарахувань відповідачем є умови договору № 4580 про надання в користування місць, що перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкції від 16 листопада 2005 року, який був укладений внаслідок двосторонньої помилки як Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД", так і Комунального підприємства "Міський інформаційний центр".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" посилається на те, що суть цієї двосторонньої помилки полягає у неправильному розумінні обома сторонами обставин, які мають істотне значення, а саме - помилки щодо природи правочину та помилки щодо прав і обов'язків, які набуваються.

Першою з підстав, яка свідчить на користь визнання зазначеного договору недійсним і помилки щодо природи є положення частини 1 статті 761 Цивільного кодексу України, відповідно до якої „право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права".

Із найменування та змісту зазначеного правочину випливає, що сторони повинні були передати, і відповідно, прийняти у тимчасове строкове користування об'єкт права комунальної власності, а саме - зовнішній фасад стін приміщення першого поверху, що є власністю територіальної громади м. Харків.

Позивач вважає, що така двостороння помилка виникла внаслідок конструктивних особливостей будинку № 68/70 та технічно оформленої документації на нього. Фактично будучи одноповерховим з підвальним приміщенням, за технічною документацією будинок є двоповерховим, першим поверхом якого вважаються підвальні приміщення, а другим -власне фактичний перший поверх.

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю „Юпітер-ЛТД" укладаючи зазначений договір помилково вважала, що при укладенні договору купівлі-продажу № 1521-В-С від 02 серпня 1999 року позивач набув право власності лише на внутрішні приміщення будинку, а зовнішній фасад залишився у комунальній власності. Оскільки потреба у рекламних конструкціях була, директор  помилково підписала   договір   оренди   рекламного   місця   на   власному, приналежному йому ж об'єкті права приватної власності.

Позивач вважає, що натомість Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" укладаючи договір №4580 від 16 листопада 2006 року теж помилково вважало, що перший поверх будинку № 68/70 за адресою: м. Харків, пр. Московському є комунальною власністю. Відповідач не звернув уваги на ту обставину, що зазначений "перший" поверх є першим за фактичними ознаками, проте юридично, за техдокументацією, він є другим, і не перебуває у комунальній власності.

Позивач вказує, що власником нежитлового приміщення першого поверху літ № І-4 площею 56,9 м. кв. за адресою м. Харків, проспект Московський, буд. 68/70, на якому розміщені засоби зовнішньої реклами, є Товариство з обмеженою відповідальністю„Юпітер-ЛТД", а не Харківська міська рада, і не відповідач, то жодних підстав для укладання договору № 4580 від 16 листопада 2005 року не було. Навпаки, є прямі підстави для визнання його недійсним в силу невідповідності вимогам законодавства України, так як власник сам собі передавати майно в оренду не може. Боргові зобов'язання одного суб'єкта перед іншим щодо сплати орендної плати можуть виникати лише у випадку, якщо особи наймача та наймодавця не співпадають. Співпадіння в одній особі наймача та наймодавця (що випливає із договору № 4580 від 16 листопада 2005 року) є невідповідністю чинному законодавству.

Суд розглянув заявлені позовні вимоги та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням VI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про створення комунального підприємства "Міський інформаційний центр" від 25 вересня 2002 року на    відповідача    покладено     виконання     функцій     з     надання    в експлуатацію розповсюджувачам зовнішньої реклами місць, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Харкова, для розташування спеціальних конструкцій.

У відповідності з пунктом 2.2.27 Статуту Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", затвердженого на виконання доручення Харківської міської ради розпорядженням Управляння комунального майна та приватизації № 1196 від 02 жовтня 2002 pоку, до предмету діяльності позивача віднесено:

- здійснення  ксплуатації місць, що знаходяться в комунальній власності, для розміщення  зовнішньої реклами,  а також засобів  зовнішньої реклами  (спеціальних конструкцій) та інформації, елементів дизайну міського середовища, що знаходяться в комунальній власності;

- надання в експлуатацію розповсюджувачам зовнішньої реклами місць, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, для розміщення зовнішньої реклами.

Таким чином, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр" є особою, уповноваженою Харківською міською радою на надання згоди на розміщення зовнішньої реклами, на місцях, які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова.

У відповідності з частиною 1 статті 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"   до   власних   (самоврядних)   повноважень   виконавчих   органів   міських  рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

У відповідності з підпунктом 4.1.15 пункту 4.1 розділу 4 Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням 2 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 31 травня 2006 року № 21/06 Управління комунального майна та приватизації відповідно до покладених на нього завдань готує та виносить на розгляд сесій Харківської міської ради питання пов'язані з вилученням об'єктів з комунальної власності.

З метою додаткового вирішення питання щодо перебування у комунальній власності нежитлової будівлі, розташованої за адресою м. Харків, пр. Московський 68/70 відповідач звернувся до Управління комунального майна та приватизації із запитом.

У відповідь на запит Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" Управління комунального майна та приватизації направило лист № 574 від 20 січня 2007 року, у якому зазначило, що будівля, розташована за адресою м. Харків, пр. Московський 68/70 є об'єктом комунальної власності, відображається на балансі КВЖРЕП Червонозаводського району міста Харкова та позивач є власником лише нежитлових приміщень площею 56,9 кв.м, а власником будівлі в цілому є територіальна громада міста Харкова.

Таким чином Харківською міською радою не приймалося рішень щодо виключення нежитлової будівлі, розташованої за адресою м. Харків, пр. Московський 68/70 з переліку об'єктів комунальної власності.

Виходячи з правової позиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" щодо перебування будинку у спільній власності співвласників, та враховуючи, що позивач не є власником усіх приміщень у будівлі, він не має права самостійно та безвідплатно розміщувати рекламні засоби на фасаді будівлі без отримання згоди Харківської міської ради або уповноваженого нею органу на надання місць у користування.

Питання щодо місць розташування рекламних засобів - на фасаді першого поверху або на іншому місці фасаду не має юридичного значення, оскільки власником будівлі в цілому (окрім внутрішніх приміщень, які належать позивачеві) є територіальна громада міста Харкова. Крім того, Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" не надало до суду доказів щодо належності йому права власності на частину фасаду, на якому розташував чотири рекламних засоби.

Договір купівлі-продажу від 02 серпня 1999 року № 1521-В-С, реєстраційне посвідчення від 07 вересня 2001 року № 3130 та свідоцтво про право власності № 1521-В-С від 21 березня 2000 року є підтвердженням права власності позивача виключно на внутрішні нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4 загальною площею 56,9 кв.м., та не є підтвердженням права власності на фасад будівлі в цілому.

Отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" права власності на нежитлові приміщення першого поверху не позбавляє територіальну громаду міста Харкова права власності на будівлю в цілому та автоматично не виключає наведену будівлю з об'єктів комунальної власності.

Позивачем в позовній заяві самостійно зазначається, що він є власником саме приміщень, що знаходяться у наведеній нежитловій будівлі, та не є власником усіх приміщень, оскільки деякі з них орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" у Харківської міської ради та перебувають саме у комунальній власності.

Таким чином, ствердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД"про відсутність у відповідача права надавати місця, які знаходяться на фасаді будівлі, яка не виключена з переліку об'єктів комунальної власності не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права. Також ствердження позивача про те, що право комунальної власності на частину фасаду першого поверху припинилося з моменту купівлі Позивачем приміщень першого поверху також не відповідає нормам матеріального права.

Ствердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" про те, що спірний договір про надання місць, які перебувають у комунальній власності для розташування спеціальних конструкцій № 4580 від 16 листопада 2005 року, укладений з двосторонньою помилкою сторін та з порушенням статті 761 Цивільного кодексу України не відповідає фактичним обставинам справи з наступних підстав.

У відповідності з частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Посилаючись на положення статті 761 Цивільного кодексу України, як на одну з підстав визнання спірного договору недійсним Позивач не врахував, що:

-будівля не виключена за рішенням Харківської міської ради з переліку об'єктів

комунальної власності;

-підвальні приміщення перебувають у власності територіальної громади міста

Харкова;

-рішенням VI сесії Харківської міської ради XXIV скликання на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД"покладено виконання функцій з надання в експлуатацію розповсюджувачам зовнішньої   реклами    місць,    що    знаходяться    в    комунальній    власності територіальної   громади   міста   Харкова,   для   розташування   спеціальних конструкцій;

-він є власником лише внутрішніх приміщень та лише першого поверху;

-договір   купівлі-продажу   від   02 серпня 1999   року    №    1521-В-С,   реєстраційне посвідчення від  07 вересня 2001  року  №  3130  та свідоцтво  про  право  власності № 1521-В-С від 21 березня 2000 pоку не підтверджують права власності на фасад нежитлової будівлі.

Таким чином, посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" на частину 1 статті 761 Цивільного кодексу України є необгрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи.

Згідно статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами міських рад, та в порядку, встановленому цими органами. При цьому, зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

У відповідності з пунктом 2 Порядку надання в користування міць, що перебувають в комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, затвердженого рішенням виконкому Харківської міської ради від 20 жовтня 2004 року № 977 "Про порядок розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові", для укладення договору пр надання місць у користування розповсюджувач зовнішньої реклами подає до Комунального підприємства "Міський інформаційний центр": завірену копію  свідоцтва про державну реєстрацію  суб'єкта підприємницької діяльності та довідку робочого органу про подачу заявки на отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у певному місці та встановлення пріоритету на зазначене місце.

Позивач звертаючись до Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" з метою укладення договору та надаючи певні документи вчинив цілком свідомі та безпомилкові дії щодо підписання та скріплення печаткою спірного договору.

У відповідності з абзацом 2 пункту 13 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, у разі прийняття керівником робочого органу рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, яке перебуває в комунальній власності, заявник протягом трьох днів укладає договір на тимчасове користування иим місием. Виходячи з цього, позивач під час укладення спірного договору визнав той факт, що Відповідач є уповноваженим представником власника місць та безпомилково уклав спірний договір.

У відповідності з абзацом 1 пункту 13 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" оформлює обидва примірники дозволу та подає їх робочому органу разом із супровідним листом, в якому зазначається реєстраційний номер заяви.

Виходячи з дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 9342, 9343, 9344, 9345, надані на підставі рішення міськвиконкому від 19 жовтня 2006 року № 1353 (додаються), які Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" самостійно оформив та погоджуючи з відповідачем самостійно, безпомилково та цілком свідомо визнав його власником місць. Крім того, дозволи були погоджені позивачем з КВЖРЕП Червонозаводського району міста Харкова (балансоутримувачем будинку), що також свідчить про те, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" не було припущено помилки ані щодо природи договору, ані щодо прав та обов'язків сторін та укладення договору було здійснено самостійно, та цілком свідомо.

Підтвердженням відсутності помилки у волевиявленні Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" під час визначення власника місць розташування рекламних засобів свідчить той факт, що між: позивачем та відповідачем раніше (у вересні 2005 року) вже укладалися аналогічні договори №№ 3680, 3677, 3678, 3679 від 22 вересня 2005 року з приводу того ж самого предмету (тих самих місць) та на ідентичних умовах. При цьому Товариством з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" за наведеними договорами виконувалися грошові зобов'язання, що підтверджується банківськими виписками №№ 669, 670, 671, 672, 830, 831, 832, 833, 834.

Протягом усього терміну дії спірного договору позивач жодного разу не виконав власні зобов'язання за наведеним договором щодо оплати користування місцями, відповідно, уникнення від оплати є основною метою визнання спірного договору недійсним.

Також підтвердженням наміру Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" уникнути оплати за спірним договором шляхом визнання його недійсним є термін складення пояснення директора позивача - пояснення було складено за 20 днів до закінчення терміну дії договору (за яким жодного разу не виконувалися зобов'язання), а не під час, наприклад, направлення на адресу відповідача відповіді на повідомлення № 18 від 05 вересня 2006 року. Відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" на повідомлення направлена на адресу відповідача у вересні 2006 року не містить жодного посилання на те, що Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД"припустився помилки під час укладення спірного договору.

Необгрунтованим є ствердження Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" про те, що директор позивача помилково підписала спірний договір про надання місць у користування на власному приналежному йому об'єкті права приватної власності, оскільки будівля в цілому перебуває у комунальній власності, а позивач є власником лише внутрішніх приміщень першого поверху, підвальні приміщення перебувають у власності територіальної громади міста Харкова.

У відповідності з абзацом 2 частини 1 статті 229 Цивільного кодексу України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Кожна зі сторін під час укладення спірного договору чітко розуміла характер правочину, що вона вчиняє та розуміла правові наслідки укладеного договору, та чітко розуміла, які права та обов'язки випливають з розділу 3 спірного договору.

Докази того що сторони спірного договору під час його укладення припустилися помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін відсутні, відповідно, правових підстав для застосування статті 229 Цивільного кодексу України та визнання договору недійсним нема.

Виходячи з цього відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю "Юпітер-ЛТД" безпомилково, цілком обґрунтовано та з дотриманням норм матеріального права уклали спірний договір.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами,  та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Госпордарського процесульного кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на позивача. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75,  82-85  Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання                        Дуброва Н.О.