ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.07р.

Справа № 9/101-07

За позовом  Колективного підприємства"Овен", м.Дніпропетровськ

до   Відкритого акціонерного товариства"Енергопостачальна компанія

"Дніпрообленерго" в особі Дніпропетровських міських

електричних мереж, м.Дніпропетровськ

про стягнення 16270 грн. 81 коп.

Суддя  Подобед І.М.

Представники:

Від позивача - Руденко В.В. - представник, довіреність від 09.01.07р. Від відповідача - представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

КП „Овен” звернулось у травні 2007 року із позовом до ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” в особі Дніпропетровських міських електричних мереж, в якому просить господарський суд визнати частково незаконним рахунок-розшифровку  відповідача №9-9/03 від 15.03.07р. в частині визначення кількості спожитої електроенергії та її вартості за 5-ти цифровими показами електролічильника, який функціонував в кіоску позивача за адресою м. Дніпропетровськ, вул. К. Лібкнехта, 87 і технічно передбачав 4-х значні цифрові покази, та стягнути з відповідача на свою користь 16270,81 грн. необґрунтовано стягнутих грошових коштів, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що після заміни електролічильника, яка відбулась 26.02.07р. відповідач виставив до сплати позивачу рахунок №9-9/3 від 15.03.2007р. на суму 33080,72 грн., до якого безпідставно включив нарахування по кіоску КП „Овен” по вул. К. Лібкнехта, 87 на суму 13559,01 грн. (без ПДВ) за споживання 40865 кВт/год. Вказує, що відповідачем в порушення умов договору з рахунку позивача були списані грошові кошти у сумі 16270,81 грн. (з ПДВ), чим спричинені останньому суттєві збитки.

Відповідач позов не визнає. Вважає вимоги позивача стосовно визнання частково незаконним рахунку-розшифровки №9-9/03 від 15.03.07р. такими, що не можуть бути предметом спору та визнаватися частково недійсними у судовому порядку. Вважає, що позивач на протязі трьох років вводив в оману відповідача стосовно дійсного фактичного обсягу спожитої електроенергії, тому енергопостачальником обґрунтовано були здійснені додаткові нарахування за фактично спожиту позивачем електроенергію на підставі даних лічильника СО-И446, на якому 26.02.07р. були зафіксовані покази 44580.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.06.07р. до 05.07.07р. і до 12.07.07р.

В судовому засіданні 12.07.07р. за згодою позивача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Подане відповідачем 12.07.07р. клопотання про відкладення розгляду справи не може бути розглянуто судом по суті, так як надійшло об 11:05 год., тобто після оголошення у справі судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, який був присутнім у попередніх судових засіданнях, дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” (далі –Відповідач) та Колективним підприємством „Овен” (далі - Позивач) був укладений договір №2/1140 від 26.03.1998р. із додатковими угодами від від 06.10.2005р. і від 04.10.2006р., умови якого були викладені в новій редакції згідно до додаткової угоди №2/1440 від 26.02.2007р.

У відповідності до п.1 умов вищевказаного договору Відповідач зобов’язався продати електричну енергію Позивачу для забезпечення потреб електроустановок Відповідача, а Відповідач зі своєї сторони зобов’язався сплатити Відповідачу  вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 3.1.1 вищевказаного договору, Відповідач має право отримувати від Позивача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької  діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені договором.

Пунктом 7.1 договору сторони встановили, що облік електроенергії, спожитої Позивачем, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. Для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, внесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, допущені до застосування в Україні та погоджені Відповідачем. У разі порушення Позивачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не враховуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником згідно з вимогами додатка „порядок розрахунків”.

Згідно ч.ч. 1 і 4 п. 6.1 Правил користування електричною енергією, розрахунки  споживача за використану електричну енергію здійснюються відповідно до умов договору, а обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне  споживання  за  винятком  випадків, передбачених цими Правилами.

10.11.03 р. інспектором енергоінспекції Відповідача за заявою Позивача був здійснений огляд електропостачання кіоску по вул. К. Лібкнехта, 87 КП „Овен”, у ході якого з’ясовано, зокрема, що схема електропостачання виконана згідно ТУ №1783/ТУ від 01.07.03р. та встановлений облік електроенергії тип СО И446 №Б0990860, д/п 2003 ІІ покази 25409, та здійснено висновок, що Т.У. і ПУЕ до прийняття напруги готові, електролічильник  до розрахунків придатний і опломбований пломбою №131.

В подальшому 26.11.2006р. представниками Відповідача було здійснено технічну прийомку встановлених приладів обліку електроспоживання, які використовувались Позивачем у кіоску за адресою по вул. К. Лібкнехта у м.Дніпропетровську, про що складений відповідний акт, у якому зазначені покази лічильних механізмів –2578.

26.02.07р. під час заміни електролічильника, Відповідачем був складений акт технічної перевірки розрахункового обліку електроенергії, із якого видно, що на момент зняття лічильника тип СО-И446 № 0990860 його покази становили 44580. Цей акт був складений у присутності представника позивача Володимирова А.Б. і підписаний останнім без зауважень.

Згідно п.2.2 технічного паспорту (ПК2.720.000 ПС) на лічильник електричний однофазний СО-И446, витрати енергії враховуються в кіловат-годинах по 5 цифрах лічильного механізму

Як видно із наданих Позивачем відомостей про динаміку розрахунків за  період з грудня 2003 року по лютий 2007 року для розрахунку вартості спожитої електроенергії приймались початкові покази 2578 кВт*год –у грудні 2003 року та становили 6139 кВт*год – у лютому 2007 року, тобто враховувались чотирьохзначні величини лічильного механізму, що суперечило вказівкам наведеним у технічному паспорті на вказаний тип лічильника.

Як видно із пояснень Відповідача та із рахунку–розшифровки №9-9/3 від 15.03.2007р. Відповідачем був здійснений перерахунок електроенергії, що була спожита Позивачем за період з грудня 2003 року по лютий 2007 року, згідно якого кількість спожитої Позивачем електроенергії визначена як різниця між показами 44580 кВт*год (зафіксовані в акті технічної перевірки від 26.02.07р.) і показами 6089 кВт*год (вказані в звіті Позивача про спожиту електричну енергію за січень 2007 року) із додаванням різниці показів нового встановленого приладу обліку №120625 по даній точці обліку з показів 000096 (зазначені в звіті Позивача про споживання електроенергії за лютий 2007 року) і показів 00008,9 кВт8год зафіксованих в акті технічної перевірки від 26.02.07р.): активна електроенергія –у кількості 38578 кВт*год за тарифом 0,33180 грн. /кВт*год на суму 12800,18 грн. та втрати активної електроенергії при її передачі у кількості 2287 кВт*год за тарифом 0,33180 грн./кВт*год на суму 758,83 грн., а всього на суму 13559,01 грн., що з урахуванням ПДВ 20% становить 16270,81 грн.

Проте, як свідчать встановлені обставини дійсне споживання Позивачем електроенергії за період з 10.11.03р. по 26.02.07р. становить 19171 кВт*год (44580 –25409 = 19171 квт*год), як різниця між показами лічильника зафіксованими у акті від 10.11.03р. на дату його встановлення та кінцевими показами цього лічильника у акті від 26.02.07р. на дату його зняття.

Отже, Відповідач не довів суду обґрунтованість розрахунку вартості дійсно спожитої Позивачем електроенергії за період з 10.11.03р. по 26.02.07р. і заборгованості, що могла виникнути цей період часу у Позивача внаслідок помилок у визначенні показів лічильника, з урахуванням здійснених ним протягом цього періоду оплат.

З огляду на вищевикладені обставини суд також не може врахувати вказані Позивачем у своїх звітах дані про кількість спожитої електроенергії, на підставі яких він здійснював оплату за спожиту електроенергію у кіоску по вул. К. Лібкнехта, 87 у м.Дніпропетровську, оскільки дійсне споживання Позивачем електроенергії за період з 10.11.03р. по 26.02.07р. становить 19171 кВт*год (44580 –25409 = 19171 квт*год).

Таким чином, при цьому здійснені Відповідачем нарахування у рахунку-розшифровці №9-9/3 від 15.03.2007р. в частині визначення кількості спожитої електроенергії та її вартості за 5-ти цифровими показами електролічильника, який функціонував в кіоску Позивача за адресою м. Дніпропетровськ, вул. К. Лібкнехта, 87, не відповідають дійсному споживанню електроенергії цим споживачем.

За вказаних обставин рахунок-розшифровка №9-9/3 від 15.03.2007р. в частині нарахувань на суму 16270,81 грн. (12800,18 грн. + 758,83 грн. = 13559,01 грн. х 20% ПДВ = 16270,81 грн.) - є необґрунтованим.

Як видно із додаткових пояснень Позивача, наданих ним рахунків та платіжних доручень на оплату електроенергії, протягом часу з січня 2007 року по травень 2007 року ним повністю був сплачений рахунок-розшифровка №9-9/3 від 15.03.2007р., у тому числі сума 16270,81 –вартість необґрунтовано донарахованої Відповідачем електроенергії.

Таким чином, Відповідачем безпідставно отримані від Позивача грошові кошти у суму 16270,81 грн.

За змістом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, Позивач мав довести тільки ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, а не наявність певних положень чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (Глави 83 „Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави”) застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у передбачені законодавством способи.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, із яких видно, що рахунок-розшифровка Відповідача №9-9/3 від 15.03.2007р. в частині нарахувань на суму 16270,81 грн. - є необґрунтованим, отримані Відповідачем від Позивача кошти на оплату цих нарахувань є такими, що отримані без достатніх правових підстав, тому позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача цих грошових коштів є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог Позивача про визнання частково незаконним рахунку-розшифровки Відповідача №9-9/03 від 15.03.07р. в частині визначення кількості спожитої електроенергії та її вартості за 5-ти цифровими показами електролічильника, який функціонував в кіоску позивача за адресою м.Дніпропетровськ, вул. К. Лібкнехта, 87 і технічно передбачав 4-х значні цифрові покази, то зазначений рахунок-розшифровка не є індивідуальним актом, що має обов’язкову дію для Позивача, а відтак спір про визнання цього документу частково незаконним не підвідомчий господарським судам України у розумінні положень ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, тому провадженні у справі щодо цих позовних вимог підлягає припиненню провадженням, з підстав, встановлених ст. 80 ч.1 п.1 Господарського процесуального кодексу України, що однак не впливає на надану судом оцінку щодо необґрунтованості зазначеного рахунку-розшифровки в частині суми 16270,81 грн.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 80 ч.1 п. 1, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” в особі Дніпропетровських міських електричних мереж на користь Колективного підприємства „Овен” суму 16270 грн. 81 коп. грошових коштів набутих без достатніх правових підстав, 162 грн. 81 коп. витрат на держмито, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобед

Рішення підписано - 16.07.07р.