ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.07.07 р.                                                                               Справа № 39/202

Господарського суду Донецької області у складі головуючого судді Морщагіної Н.С.,                                                                                                            судді Мєзєнцева Є.І., судді Підченко Ю.О.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом:

Закритого акціонерного товариства ”Сармат” м.Донецьк

до відповідачів:

Закритого акціонерного товариства “Інвестиційна компанія Керамет Інвест” м.Донецьк

Закритого акціонерного товариства “Оболонь” м.Київ

про:

стягнення 39 672 382,60 грн.

Представників сторін:

від позивача: Калашніков А.Б. за довіреністю від 26.06.2007 р., Яшта С.Л. - довіреність від 13.02.2007 р., Курілка С.Є. - довіреність від 13.02.2007 р.;

від першого відповідача: Папаіца А.В. - довіреність від 02.07.2007 р.;

від другого відповідача: Голоско А.Л. – довіреність від 04.12.2006 р., Вітченко А.М. – довіреність  від 20.01.2005 р.;

ВТСАНОВИВ:

Позивач,  Закрите акціонерне товариство ”Сармат” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідачів, Закритого акціонерного товариства “Інвестиційна компанія Керамет Інвест” м. Донецьк та Закритого акціонерного товариства “Оболонь” м. Київ,  про стягнення 39 672 382,60 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України та клопотання представника другого відповідача здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу (диск CD-R, серійний номер 5154102LB18281).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір комісії № К1117-КМ від 21.03.2002 р. та додатки до нього, банківські виписки,  рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р.

Відповідач1 надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, посилався на належне виконання ним обов’язків за договором на підтвердження чого надав акт зірки взаємних розрахунків та додаток до нього.

Відповідач2 позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що підстави позову визначені позивачем, зокрема, щодо безпідставного отримання коштів є помилковими, оскільки відповідач2 набув право власності на спірні акції відповідно до рішення суду. В судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти виконання свого обов’язку щодо оплатити позивачу грошових коштів в сумі 38 867 426,00 грн., однак не здійснив свого обов’язку щодо їх оплати через неповноту рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яка полягає  в невизначеності щодо порядку виконання ним своїх обов’язків відносно оплати вартості акцій.

В судовому засіданні від 12.07.2007 р. відповідач2 додатково заявив клопотання щодо припинення провадження у справі на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, вказуючи, що:

- рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р. вже вирішено спір між тим ж сторонами про той же предмет спору;

- порушено правила виключної підсудності розгляду спору.

Доводи позивача стосовно припинення провадження у справі на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, в зв’язку  з тим, що Шевченківським районним судом м. Києва рішенням від 21.11.2005 р. по справі № 2-6685 вже вирішено спір між тим ж сторонами та про той же предмет,  суд вважає необґрунтованими, оскільки дані справи різняться між собою за предметом позову та складом сторін.

Заперечення другого відповідача щодо порушення вимог ст. 16 ГПК України судом до уваги не береться оскільки спір не носить характеру корпоративного, а лише стосується витребування безпідставно отриманих коштів, які доречи не є індивідуально визначеним майном, тому спір про їх витребування розглядається судом за місцезнаходження одного з відповідачів за вибором позивача , відповідно до вимог ст. 15 ГПК України.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 19.06.2007 р. справу призначеного до колегіального розгляду у складі: головуючого судді Морщагіної Н.С., судді Мєзєнцева Є.І., судді Підченко Ю.О.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, враховуючи пояснення представників сторін, суд встановив.

21.03.2002 р. між ЗАТ „Сармат" та ЗАТ „ІК „Керамет Інвест" був укладений договір комісії № К1117-КМ.

Дослідивши наданий Договір, з якого виникли права та взаємні обов’язки ЗАТ „Сармат” та ЗАТ „Інвестиційна компанія „Керамет Інвест”, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором комісії, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 395-412 ЦК УРСР, ст.ст.  1011-1028  ЦК України,  застосування норм якого можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України –через продовження існування після 01.01.04 року взаємних прав та обов’язків сторін.

Згідно даного Договору позивач, ЗАТ „Сармат”, доручив ЗАТ „Інвестиційна компанія „Керамет Інвест" від свого імені та за рахунок позивача за винагороду здійснити купівлю простих іменних акцій, емітованих ЗАТ „Оболонь".

Позивач, згідно п.п.1.1, 2.1, 4.1, 4.2 Договору (з урахуванням змін внесених відповідно до додаткових угод № 1, 2, 3 від 22.03.2002 р., 14.05.2002 р., 01.12.2006 р. відповідно) покладені на нього згідно Договору обов’язки щодо оплати вартості цінних паперів та супутніх витрат виконав, перерахував відповідачеві 1 обумовлену суму в розмірі 39 672 382, 60 грн., що підтверджується наданими банківськими виписками.

На виконання умов вказаного Договору у період з березня по квітень 2002 року між ЗАТ "Інвестиційна компанія "Керамет Інвест" були укладені 171 договір купівлі-продажу простих іменних акцій, емітованих закритим акціонерним товариством "Оболонь", на користь ЗАТ "Сармат", в кількості 37 126  акцій.

Зазначені договори та додаткові угоди були посвідчені приватними нотаріусами

Київського міського нотаріального округу. Всього було укладено 171 договір  купівлі -

продажу 37 126 простих іменних акцій на загальну суму 38 867 426,00 гривень.

Згідно з умовами вказаних вище договорів  купівлі-продажу цінних паперів продавці

зобов'язувалися у день підписання договору надати покупцю документи, які необхідні для

внесення змін до системи реєстру власників цінних паперів за наслідками цих договорів.

Ці зобов'язання продавцями були виконані шляхом підписання передавальних

розпоряджень, оформлених відповідно до вимог п.7.16 „Положення про порядок ведення

реєстрів власників іменних цінних паперів", затвердженого рішенням Державної комісії з

цінних паперів та фондового ринку від 26.05.98 № 60, в яких в якості нового власника

акцій було визначено ЗАТ „Сармат", оплата за договорами купівлі-продажу та

додатковими угодами до них за кошти позивача відповідачем 1 проведена повністю в сумі 38 867 426,00 грн.

Наведені факти встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р., тому відповідно до приписів ст. 35 ГПК України на повинні доводитися при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж самі сторони.

Крім того, при укладанні договорів купівлі-продажу відповідачем 1 були понесені витрати в сумі 804 956, 60 грн., про що свідчить, зокрема, акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.12.2006 р., підписаний повноважними особами ЗАТ „Сармат” та ЗАТ „Інвестиційна компанія „Кермет Інвест” без зауважень і заперечень та скріплений печатками обох підприємств.

Проте позивач звернувся до суду з вимогою щодо відшкодування за рахунок першого відповідача завданих збитків у розмірі 804 956, 60 грн.

У відповідності з ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо), понесені   стороною,  яка  зазнала  збитків  а також  неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала   збитків,  мала  право  розраховувати  у  разі  належного виконання зобов'язання другою стороною.

Крім того, необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків  за загальними правилами є:

-          протиправність поведінки особи;

-          збитки, як результат протиправної поведінки;

-          причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

-          вина  особи, що заподіяла збитками;

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад  цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним  взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Згідно п. 4.1 Договору (урахуванням додаткової угоди № 4 від 21.03.2002 р. ), комісіонер з належної до виконання суми 39 672 382, 650 грн. має право сплачувати всі витрати, пов’язані з виконанням договорів на купівлю ЦП, укладених комісіонером на виконання договору комісії.

Відповідне положення міститься в ст. 1024 ЦК України: комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії.

Витрати пов’язані з виконанням умов договору комісії, є супутніми та невід’ємно пов’язані із виконанням основного зобов’язання.

Згідно  акту від 01.12.2006 р. та додатку до нього, кошти в сумі 804 956, 60 грн., відповідачем1 були витраченні  саме у зв’язку з укладенням договорів купівлі-продажу на виконання умов договору комісії.

Належність виконання відповідачем 1 договору комісії підтверджується матеріалами справи та встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2005 р.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів відносно порушення відповідачем1 своїх зобов’язань за договором комісії № К1117-КМ від 21.03.2002 р. позивачем суду не надано.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позивач не довів всіх умов цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків, а саме наявність таких збитків, завданих порушенням договірних зобов’язань відповідачем, причинно-наслідковий зв’язок між діями відповідача та збитками, вини  особи, що заподіяла збитки та протиправність поведінки відповідача, тобто не довів (у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України) ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог,  у зв’язку з чим  у вимогах позивача в частині стягнення з ЗАТ „Інвестиційна компанія „Керамет Інвест” м. Донецьк збитків в сумі 804 956, 60 грн. відмовляє у зв’язку з недоведеністю.

Крім того, позивачем висунуто вимогу щодо стягнення з ЗАТ „Оболонь” безпідставно набутого майна – вартості 37 126 акцій на загальну суму 38 867 426, 00 грн. які були предметами 171 договору купівлі-продажу цінних паперів.

Данні договори купівлі-продажу акцій були укладені ЗАТ “Інвестиційна компанія “Керамет Інвест” на виконання умов договору комісії  № К1117-Км від 21.03.2002 р. від свого імені, однак за рахунок позивача, таким чином право власності на придбані акції згідно приписів ст. 1018 ЦК України, ст. 389 ЦК УРСР повинно було перейти у власність  ЗАТ “Сармат”.

Водночас, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Київа від 21.11.2005 р., права та обов’язки покупця акцій, що були предметом договорів купівлі-продажу цінних паперів, за вказаними договорами, переведені на відповідача 2, Закрите акціонерне товариство „Оболонь”.

Вказане рішення відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України набрало законної сили 02.06.2006 р.

Отже відповідно з цього з моменту відповідач 2 набув статусу покупця за вказаними договорами купівлі-продажу із відповідними правами та обов’язками.

Втім, обов’язок другого відповідача, як покупця за вказаними 171 договором купівлі-продажу цінних паперів, щодо оплати їх вартості до теперішнього часу залишився невиконаним.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Дане та інші загальні положення щодо купівлі-продажу, викладені в § 1 глави 54 Цивільного кодексу, гл. 20 ЦК УРСР, поширюються на всі договори, що визнані нормами ЦКУ як різновиди договору купівлі-продажу, визначальною ознакою всіх видів договорів купівлі-продажу є оплатне та безповоротне відчуження продавцем майна (товару) і перехід його у власність покупця.

Виходячи зі змісту ст. 655 ЦК України, ст. 224 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу завжди є:

- оплатним – при набутті майна у власність покупець сплачує за нього продавцеві ціну, обумовлену в договорі;

- двостороннім – у кожної зі сторін виникають права та обов'язки (продавець зобов'язаний передати покупцеві товар і при цьому має право вимагати за це сплату певної ціни, а покупець повинен сплатити її, одночасно набуваючи право вимагати передачу йому проданого товару);

- консенсуальним – права та обов'язки виникають у сторін саме з моменту досягнення ними згоди щодо істотної умови договору (найменування товару, що становить предмет договору та його кількості), з урахуванням особливостей передбачених для окремих видів договорів купівлі-продажу.

В силу наведених вище норм, відповідач 2 на підставі рішення Шевченківського районного суду, як покупець набув майнові та немайнові права стосовно  37 126 простих іменних акцій вартістю 38 867 426,00 гривень, без виконання відповідного обов’язку щодо їх оплати.

Як свідчать матеріали справи та встановлено рішенням Шевченківського районного суду вартість цінних паперів у сумі 38 867 426,00 грн., що були предметом за означеними 171 договором купівлі-продажу  у повному обсязі оплачено позивачем.

Приймаючи до уваги той факт, що між позивачем ЗАТ „Сармат  та відповідачем2 ЗАТ „Оболонь” відсутні договірні відносини, а також той факт, що ЗАТ „Оболонь” отримавши акції як майновий об’єкт, протиправно не здійснило виконання зустрічного грошового зобов’язання на користь особи, яка на момент придбання відповідачем 2 акцій здійснила фактичні дії щодо їх оплати на користь колишніх власників спірних акцій, суд доходить висновку, що, в силу вимог ст. 1212 ЦК України відповідач 2 безпідставно набув грошові кошти в сумі 38 867 426,00 грн. - вартість неоплачених акцій.

За приписами ст. 1212 ЦК України у особи що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), виникає зобов’язання щодо повернення потерпілому вказаного майна, при цьому термін "майно" у контексті частини 1 статті 1212 містить у собі не тільки майно в розумінні статті 190 ЦК, але і гроші (грошові кошти).

За таких обставин, позовні вимоги ЗАТ “Оболонь” в частині стягнення з ЗАТ “Оболонь” м. Київ 38 867 426, 00 грн.- вартості цінних паперів у кількості 37 126 шт., суд вважає обґрунтованими, доведеними належними чином та такими, що підлягають задоволенню.

Надана відповідачем2 довідка Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2007 р. С-6 не може бути прийнята судом у якості належного  доказу в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки відповідачем2 не доведено, що  ця довідка стосується предмету позову у даній справі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на другого відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст. 9, 525, 526, 614, 625, ст.ст.  1011-1028  ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 60, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Сармат“ м. Донецьк – задовольнити частково.

Стягнути Закритого акціонерного товариства “Оболонь” м.Київ на користь Закритого акціонерного товариства ”Сармат” м.Донецьк кошти в сумі 38 867 426, 00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 24 982 грн. 58 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 115 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог  відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та  резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 12.07.2007р.

Суддя