ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.                                                 Справа №  8/33/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

у складі судді Гриньової Т.В.,

при секретарі Сербіні К.Л.,

за участю представника від позивача –Свєтликова Д.Ю. по дов. від 15.02.2007р.,

представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного Південного виробничо-технічного підприємства,

54028, м. Миколаїв, вул. Кірова, 240а,

до виконавчого комітету Миколаївської міської ради,

54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20,

треті особи без самостійних вимог:

1) Міністерство промислової політики України,

03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3;

2) комунальне підприємство “Миколаївське міжміське бюро технічної

інвентаризації”,

54030, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 40;

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Державне Південне виробничо-технічне підприємство  (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою без номеру від 15.02.2007 р. до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання  за Державою в особі Державного Південного виробничо-технічного підприємства права власності на самочинно збудовану частину топочної літ. З-1 (приміщення 2-1 внутрішня площа 11,8 кв. м.,)  загальною площею 23,6 кв. м. (8,76 Ч3,75).

Про час і місце судового засідання з розгляду спору сторони повідомлені у встановленому ГПК України порядку, - шляхом надсилання на їхні адреси ухвал.

Відповідач позов не заперечив і не спростував, у судове засідання не з’явився.

Міністерство промислової політики України звернулося до суду з письмовим клопотанням за № 20/5-4-104 від 03.03.2007р., яким підтримало позовні вимоги у повному обсязі і просить суд розглянути справу без присутності його представників.

Третя особа - комунальне підприємство “Миколаївське міжміське бюро

технічної інвентаризації” будь-яких пояснень щодо позовної заяви до суду не надала, представника в судове засідання не направила.

За таких обставин спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні за згодою присутнього представника позивача судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову. Висновок суду ґрунтується на такому:

Державі, в особі Верховної ради України, належить на праві державної власності 728/1000 частини об’єкту нерухомого майна (цілісний майновий комплекс), розташований в місті Миколаєві по вул. Кірова, 240-а. Вказана частина об’єкту нерухомого майна знаходилась в оперативному управлінні Казенного Південного виробничо-технічного підприємства, про що свідчить свідоцтво про право власності від 25.10.2000р.

Зазначена частина об’єкту нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці площею 12978 кв. м. (землі промисловості), яка на підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.02.2004р. за № 18/3 була залишена в постійному користуванні Казенного Південного виробничо-технічного підприємства, для виробничої діяльності по вул. Кірова, 240-а.

У зв’язку з виробничими потребами та необхідністю в газовій топочній Казенне Південне виробничо-технічне підприємство разом з ПП “Компанія КРОКУС-КОМ”, на підставі Договору на спільне будівництво, утримання і експлуатацію котельної № 1 від 15.06.2001 р., побудували топочну літ. З-1 в технічному паспорті. А відповідно до Угоди про визначення часток в спільному майні від 27.12.2001 р., яка була додатком до Договору № 1 від 15.06.2001 р. зазначеними підприємствами було поділено топочну з обладнанням в рівних частках. Так Казенне Південне виробничо-технічне підприємство отримало приміщення 2-1 в літ. З-1, а ПП “Компанія КРОКУС-КОМ” отримала частину топочної літ. 3-1, приміщення 1-1, внутрішньою площею 11,8 кв. м., крім того приміщення відокремлені одне від іншого стінкою і мають окремі входи.

Будівництво топочної проходило відповідно до затвердженого робочого проекту газифікації ЮПТП по вул. Кирова, 240-а у м Миколаєві, який пройшов експертизу в ВАТ “Миколаївський експертно-технічний центр”. По результатам експертизи було затверджено, що проект газифікації Південного виробничо-технічного підприємства по вул. Кірова, 240-а в м. Миколаєві відповідає вимогам нормативних актів про охорону праці. Після чого було побудовано топочну, створено робочу комісію з прийняття в експлуатацію закінченого будівництва топочної, яка і підписала Акт робочої комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництва будівель, споруд, приміщень від 27.12.2001 року, затвердженого директором Казенного Південного виробничо-технічного підприємства 04.01.2002 року.

Наказом Міністерства промислової політики від 22.07.2005р. за № 259 Казенне Південне виробничо-технічне підприємство реорганізовано шляхом його перетворення у Державне Південне виробничо-технічне підприємство, яке є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов’язків Казенного Південного виробничо-технічного підприємства.

При проведенні поточної інвентаризації Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в серпні 2006 року було зазначено, що побудована топочна є самочинним будівництвом, оскільки Акт робочої комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництва будівель, споруд, приміщень від 27.12.2001 р. було підписано і затверджено без залучення представників відповідних міських служб. Бюро технічної інвентаризації зазначило, що Державне Південне виробничо-технічне підприємство самочинно збудовано частину топочної літ. 3-1 (прим. 2-1 площа внутр.=11,8 кв. м).

Отже, Казенним Південним виробничо-технічним підприємством, правонаступником якого є Державне Південне виробничо-технічне підприємство, всупереч приписам ст. ст. 24, 28, 29 Закону України “Про планування і забудову територій”, без належно затвердженого проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, було здійснено будівництво вищевказаних об’єктів нерухомого майна.

В матеріалах справи містяться висновки Головного управління містобудування та архітектури № 15-3287 від 13.11.2006р., Санітарно-епідеміологічної станції Ленінського району м. Миколаєва № 3/3-25/2 і № 3/3- 25/3 від 11.10.2006р. та Ленінського РВ УМНС України в Миколаївській області № 55/1836 від 03.11.2006р., якими погоджено оформлення самовільно збудованих об’єктів за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 240-а.

За вищевказаною адресою Державне Південне виробничо-технічне підприємство” має співвласників нерухомого майна, зокрема, ПП “Компанія КРОКУС-КОМ” і фізичну особу Каллаш Раїсу Кузьмівну.

З метою з’ясування питання чи не порушено позивачем законні права і інтереси при здійснені самочинного будівництва, останній звернувся до співвласників нежитлового об’єкту по вул. Кірова, 240-а, м. Миколаєва, а саме ПП “Компанія КРОКУС-КОМ” і гр. Каллаш Раїси Кузьмівни, на що позивачем отримано їх згоду на оформлення самочинного будівництва, цей факт підтверджується заявами співвласників  (а. с. 129 - 130).

Статтею 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача)  земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник з вини позивача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Державою в особі Державного Південного виробничо-технічного підприємства (54028, м. Миколаїв, вул. Кірова, 240-а, ідентифікаційний код 14310796), яке наділено правом повного господарського відання, право власності на самочинно збудований об’єкт нерухомого майна: частину топочної літ. З-1, приміщення 2-1, внутрішньою площею 11,8 кв. м., розташований у м. Миколаєві по вул. Кірова, 240-а.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                        Т.В.Гриньова