ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 18/304-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г., Швець В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.06

у справі
№ 18/304-06

за позовом
Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська (надалі-Лівобережна МДПІ)

до

Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”

про
про витребування майна та передачу для продажу

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Нестеренко О.В.- за дов. від 15.01.07; Бойко О.П. –за дов. від 30.05.07;

від відповідача : Баштаненко Т.С. –за дов. від 15.01.07 №12-13/1-юр; Иванов В.М.- за дов. від 01.01.06 №001-юр.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 21.06.07 №02-20/26 у зв’язку зі змінами у складі судової палати з розгляду спорів пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин утворено з 02.07.07 колегію суддів у постійному складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Швець В.О.

доповідач: Добролюбова Т.В

Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією                  м. Дніпропетровська у вересні 2006 року заявлений позов до Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” про витребування майна загальною вартістю                     341 250, 00 грн., що знаходиться у місті Дніпропетровську на вул. Верстова, 43, а саме: залізних бункерів у кількості 8 штук, залізних колій 600 метрів та передачу зазначеного майна позивачеві для його продажу з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що дане майно, виявлене ним на території відповідача, має ознаки безхазяйного, а тому на підставі положень пункту 12 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу”, Постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави і розпорядження  ним” від 25.08.1998, пункту 16 статті 2 Закону України “Про державний бюджет на 2006 рік”, статті 16 Господарського процесуального кодексу України  просить передати це майно Лівобережній МДПІ.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.06, ухваленим суддею Петровою В.І., у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки спірне майно зареєстроване у встановленому порядку відповідачем і не може бути знахідкою в розумінні статті 337 Цивільного кодексу України.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С.- головуючого, Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М. постановою від 12.12.06, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін. Постанова апеляційної інстанції обґрунтована приписами статей 335, 387 Цивільного кодексу України, статтею 19 Конституції України, статтею 50 Закону України “Про власність”.

Лівобережна міжрайонна державна податкова інспекція м. Дніпропетровська звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти у справі скасувати, як ухвалені з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Податкова інспекція наголошує на невірному застосуванні судами положень статті 387 Цивільного кодексу України. Разом з цим, скаржник посилається на те, що судами безпідставно не застосовано та не враховано приписи  пункту 12 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу”, статті 124 Конституції України, статей 181, 328, 355 Цивільного кодексу України та пункту 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Від Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий  господарський  суд  України,  заслухавши  доповідь  судді  Добролюбової Т.В. та пояснення представників сторін, перевіривши  матеріали справи і доводи  касаційної скарги, правильність застосування судом приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом апеляційної інстанції приписів матеріального і процесуального законодавства.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  31.07.04 оперуповноваженим відділу податкової міліції Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровську  на території річкового порту було складено акт №28 опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним, а саме: залізничні бункери вагою 500 тонн у кількості 8 штук на суму 300000,00 грн. і залізнична колія вагою 75 тонн довжиною 600 метрів на суму 41250 грн.,  всього загальною вартістю 341 250,00 грн. При проведенні перевірки було встановлено, що майно знаходиться на земельній ділянці, яка належить Дніпропетровському річковому порту, і це підтверджується листом Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів від 01.09.2004 року №13264-ІІ. На запит  позивача від 16.08.04 №18097/10-220-1 Дочірнім підприємством „Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії „Укррічфлот” 18.08.04 надано відповідь за №ЛРР 17-8/4 про знаходження на території річкового порту за адресою вул. Верстова, 43  комплексу швидкісного навантаження піску за інвентарним №517 та  підкранові шляхи, які належать порту. У цьому ж листі повідомлено, що   через падіння споживання піску комплекс тимчасово не працює. Разом з цим, до листа був доданий перелік нерухомого майна, що передане у власність Відкритого акціонерного товариства „Дніпропетровський річковий порт” згідно пункту 3 наказу Фонду державного майна України від 10.11.92 №477 “Про перетворення підприємств і організацій Українського флоту „Укррічфлот” в акціонерні товариства”. Предметом позову є вимога Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська до Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” про витребування майна загальною вартістю 341 250, 00 грн., яке знаходиться у місті Дніпропетровську на вул. Верстова, 43, а саме: залізних бункерів у кількості 8 штук, залізних колій 600 метрів та  передачу цього майна позивачеві для його продажу з подальшим перерахуванням отриманих коштів до Державного бюджету України. Відмовляючи у задоволенні вимог позивача суди вірно дійшли висновку, що дане майно не є безхазяйним, оскільки право власності на нього, у встановленому законом порядку, зареєстроване за відповідачем. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом  та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 55 Закону України “Про власність” власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України. Судом установлено, що згідно інформаційної довідки Комунального підприємства „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 23.03.06 ВАТ „Дніпропетровський річковий порт” 16.12.05 зареєструвало право власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Верстова, 43. Цивільний кодекс України виділяє декілька способів набуття права власності, зокрема набуття права власності на безхазяйну річ. Відповідно до статті 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог частини 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України державні органи, до яких зокрема належить позивач (стаття 4 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”) мають право на звернення до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України. Як безпосередньо зазначено в преамбулі Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, цей Закон визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності. Випадки, в яких органи державної податкової служби мають право подавати позови до суду, перелічені в пункті 11 статі 10 та пункті 17 статті 11 вказаного Закону України. Згідно із приписами зазначених норм податкові органи мають право звертатися до суду із позовами до підприємств, установ, організацій та громадян про: визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках –коштів, одержаних без установлених законом підстав; стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності. Відтак, Законом України “Про державну податкову службу в Україні” не передбачено право податкового органу на звернення до суду із позовом про витребування  майна та передачу його для продажу. Не передбачено також право податкового органу на звернення до суду із зазначеними позовами й іншими актами законодавства України.  Натомість, в пункті 12 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, на який посилається скаржник передбачено, що органи державної податкової служби у відношенні безхазяйного майна проводять роботу, пов’язану з його виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку, що не можна ототожнювати із правом на звернення із позовом про витребування майна отриманого без законних підстав.

За таких обставин, доводи касаційної скарги встановленого у справі судами не спростовують, тому не можуть бути підставою для скасування переглянутої у справі постанови.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями  1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від  12.12.2006 року у справі №18/304-06 залишити без змін.

Касаційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська  залишити без задоволення.

Головуючий     суддя                                                 Т. Добролюбова

С у д д і                                                                Т.Гоголь

В.Швець