СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.04.07
Справа №  22/105/07

Суддя

За позовом:     Товариства з обмеженою відповідальністю
“ТУР”, (72364,Запорізька область, Меілтопольский р-н, с. Костянтинівка,  вул. Фрунзе, 78),

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1),

Суддя
Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:           Антонов О.М. -довіреність №96 від
18.04.2007 р.

від  відповідача:           не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою відповідальністю “ТУР” 21677 грн. 00 коп. суми основного
боргу, 3325 грн. 88 коп. втрат від інфляції, 1302 грн. 93 коп. 3% річних та
розірвання договору оренди від 26.12.2003р..

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 21.02.2007 р. порушено провадження у справі №22/105/07,
судовий розгляд справи призначений на 28.03.2007 р.. Судове засідання
відкладалося до 19.04.2007 р.

Позивач в судовому засіданні, що
відбулось 19.04.2007 р. надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме:
просить суд  стягнути з відповідача на
користь позивача 21677 грн. 00 коп. суми основного боргу, 3325 грн. 88 коп.
втрат від інфляції, 1302 грн. 93 коп. 3% річних, розірвати договір оренди від
26.12.2003р., стягнути з відповідача на користь позивача  кран КС-3571-1 р/н НОМЕР_2, 1981 р.  на базі авто МАЗ-500. Судові витрати просить
покласти на відповідача.

Згідно з  п.3.7 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р. “Про деякі питання практики
застосування Господарського процесуального кодексу України”, передбачені
частиною четвертою ст. 22 ГПК України права позивача змінити підставу або
предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись  від позову можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції... Зміна предмету позову означає зміну
матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну
обставин, яким позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача... Під
збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позву за тією
ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Таким чином, заява позивача про
уточнення позовних вимог відхиляється судом, оскільки ГПК України не
передбачено заявлення додаткової вимоги, якою є вимога позивача стягнути з
відповідача на користь позивача  кран
КС-3571-1 р/н НОМЕР_2, 1981 р.  на базі
авто МАЗ-500.

У судовому засіданні 19.04.2007 р.
розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено
вступну та резолютивну частину рішення, за згодою представника позивача.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позові, та  на підставі,
ст.ст. 161, 162, 193 ГК України, ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити.
Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Згідно з укладеним договором
оренди автокрана №б/н  від 26.12.2003 р.
ТОВ “ТУР” вступило у довгострокові господарські відносини з ППОСОБА_1.  Згідно з п.1.1. умов договору та за актом
приймання-передачі від 26.12.2003 р. позивач передав, а відповідач прийняв у
платне користування автокран марки КС 35-71-1 реєстраційний НОМЕР_1, рік
випуску 1981 (надалі автокран). Відповідачем порушено п.1.3. договору,  зобов'язання щодо оплати 600,00 грн. орендної
плати кожного місяця ним жодного разу не виконано, у зв'язку з чим виникла
заборгованість на суму 21677,00 грн.. У зв'язку з тим, що відповідач неналежним
чином виконує взяті на себе зобов'язання, позивач відповідно до ст. 625 ЦК
України просить стягнути суму індексу інфляції за період з грудня 2003 р.  по
грудень 2006 р.  у сумі 3325,88
грн., а також три відсотки річних за 2004 р., 2005 р., 2006 р. у сумі 1302,93
грн. Договір було укладено на один рік, п. 4.1. якого передбачено, що договір
вважається пролонгованим  на той самий
строк, якщо жодна зі сторін не попередили про намір його розірвати, таким чином
договір діє  і на час розгляду справи у
суді. Позивач стверджує, що  звертався у
2006 р. до відповідача з вимогою про розірвання договору, однак зазначені
вимоги  ППОСОБА_1 не отримані та поштовим
відправленнями повернуті на адресу ТОВ “ТУР”, у зв'язку позивач просить суд
розірвати договір оренди та стягнути з відповідача на користь позивача
орендоване майно.

Представник відповідача в судові засідання
28.02.2007 р. та 19.04.2007 р. не з'явився, про причини неявки  суд не повідомив. Відповідач без поважних
причин не виконав вимоги суду, викладені в ухвалі від 21.02.2007 р. та від
28.02.2007р., які були направлена на адреси сторін у встановлений законом
строк, на адресу суду поштовим відділенням не поверталася, що свідчить про те,
що сторони належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи.

Згідно з п. 26.4.7-1 Роз'яснення
президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про
внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких
роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

У матеріалах справи міститься
довідка  з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія НОМЕР_3 (надана державним
реєстратором на запит суду від 10.04.2007 р.), згідно якого ППОСОБА_1   значиться на обліку в Єдиному держреєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач по справі № 22/105/07 є
приватним підприємцем, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, повинен вести
свої справи в господарському суді особисто або через представників,
повноваження яких підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю.

Згідно зі ст. 22 ГПК України,
сторони  зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до
прав  і охоронюваних законом інтересів
другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного  та об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Оскільки нез'явлення сторони у
справі не є перешкодою для розгляду справи по суті, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне
розглянути спір за наявними у справі матеріалами в межах строку, передбаченого
ст. 69 ГПК України.

Представник позивача заявив
клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними
засобами фіксації, яке судом задоволено.

Розглянувши наявні матеріали справи
та надані оригінали документів, заслухавши
представника позивача, суд встановив, що 26.12.2003 р. між товариством з
обмеженою відповідальністю “ТУР”  (
орендодавець, позивач у справі) та приватним підприємцем ОСОБА_1(орендар,
відповідач у справі) був укладений договір
оренди автокрану б/н від 26.12.2003 р., згідно з яким  орендодавець передає, а орендар приймає у
платне користування автокран марки КС 35-71-1 реєстраційний номер НОМЕР_2, рік
випуску 1981 р. ( п.1.1.) Плата за користування автокраном  встановлюється домовленістю сторін та складає
600,00 грн. щомісяця з наступним правом викупу за взаємною згодою сторін.
(п1.3. договору).

В матеріалах справи знаходиться
копія акту приймання-передачі від 26.12.2003 р. (оригінал акту судом оглянуто у
судовому засіданні), згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв в
оренду автокран.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, пояснення представника позивача у судовому засіданні, суд
вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на таких
підставах..

Правовідносини сторін врегульовані
договором  б/н  від 26.12.2006 р., який  є договором оренди. Відповідно до ч.1 ст. 759
Цивільного кодексу України  за договором
найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно
у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1. ст. 762 ЦК України,
за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється
договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором (ч.5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк
відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7
ст.193  Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також
встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3  п.2.2. договору орендар зобов'язався
своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за користування автокраном.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання виконав неналежним чином, за період часу з
26.12.2003 р. по 28.02.2007 р. у відповідача виник борг з оплати орендної
платив розмірі 21677,00 грн., документальних доказів погашення вказаної суми
боргу відповідач суду не надав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення
21677,00 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути також з
відповідача суму 1302,93 грн. - 3% річних за період з 2004 р. по 2006 р.
включно, суму 3325,88 грн. індексу інфляції з грудня 2003 по грудень 2006 р..

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора
зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено порушення
відповідачем грошових зобов`язань за договором на момент звернення до
господарського суду. Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання
грошових зобов'язань, вимога про стягнення суми
3325,88 грн. індексу інфляції згідно з розрахунком є обґрунтованою і
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення
суми 1302,93 грн. 3% річних за 2004 р., 2005 р., 2006 р..  Оскільки позивачем не визначено у позові  періоду стягнення та не додано до нього
обґрунтованого розрахунку 3% річних, суд позбавлений можливості самостійно
визначити період нарахування 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині судом
залишені без розгляду.

Позивач просить суд розірвати договір
оренди автокрану б/н від 26.12.2003 р. оскільки відповідачем неналежним чином
виконуються взяті на себе зобов'язання, та стягнути на його користь орендоване
майно.

Розглянувши позовні вимоги про
розірвання договору оренди автокрану б/н від 26.12.2004р. у зв'язку з
неналежним виконанням ППОСОБА_1 своїх зобов'язань, суд відмовляє в їх
задоволенні з наступних підстав.

Частиною другою п. 1.1.  договору сторони  визначили, що строк оренди встановлюється з
моменту передачі автокрану по акту приймання-передачі по 26.12.2004 р.. Зміна
або розірвання договору може мати місце лише у разі взаємної згоди сторін. Якщо
сторони не виявили бажання про розірвання договору, то він вважається
пролонгованим  на той самий строк (п.4.1.
договору).

Відповідно до ст.651 ЦК України
розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Приписами ст.188 ГК України
встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію у 20-денний  строк після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивач надав до суду оригінал для
огляду копію у справу листа від 17.04.2007 р., в якому ТОВ “ТУР” повідомило
відповідача що на підставі ст. 782 ЦК України
воно відмовляється від договору оренди.

Наймодавець має право  відмовитися від договору найму і вимагати
повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю, протягом
трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є
розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від
договору ( ст. 782 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні
документальні докази які б підтверджували отримання відповідачем на день
розгляду справи  листа про відмову від
договору. Документальних доказів направлення відповідачу листа про розірвання
Договору позивач суду взагалі не надав.

Враховуючи наведені вище норми
законодавства, а також приписи ст.ст.33,34 ГПК України, суд вважає, що
позивачем не доведено належними доказами факт направлення на адресу відповідача
пропозиції про розірвання договору оренди. Таким чином, позивачем порушено
порядок встановлений ст. 188 ГК України.

За таких обставин, позовні вимоги
про розірвання договору є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню у
цій частині у повному обсязі.

Згідно з ст.49 ГПК України  судові витрати покладаються на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись  ст. 49, п.5 ч.2 ст. 81, ст.ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, свідоцтво про держ реєстрацію НОМЕР_4 від 31.05.1996 р.,
ідент. код НОМЕР_5, р/р 8001 в ЗРУ “Приватбанк” у м. Запоріжжя, МФО
313399) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “ТУР” (72364,
Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Костянтинівка, вул. Фрунзе, 78, р/р
1 в АБ “Металург””, МФО 313582, ) 21677,00 грн.
основного боргу, 3325,88 грн. втрат від інфляції, 250,02 державного мита,
112,15 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Видати
наказ.

Позовні вимоги про стягнення
1302,93 грн. 3% річних залишити без розгляду.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили  після  закінчення
десятиденного  строку  з дня
його  підпису.

Рішення оформлено і підписано
відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України  22.05.2007 р.

Суддя
Ю.О. Скиданова