СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

27 квітня 2007 року

Справа № 2-23/1399.1-2004

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Рибалко Юрій Леонідович, довіреність №6515/9/10 від 05.04.06;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: Кожемяка Євгеній Володимирович, довіреність №бн від                                                        22.02.07;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі в Автономній Республіки Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим ( суддя Іщенко Г.М.) від 13.12.2004 по справі №2-23/1399.1-2004

за позовом           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово=промислова компанія "Моріон" (вул. Краснознаменна, 8,Харків,61002)

Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім..Куйбишева" (вул. Телегіна, 16а,Сімферополь,95000)

про визнання недійсною угоди та стягнення 29000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсним договору міни від 29.11.2003 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії "Моріон" та Відкритим акціонерним товариством "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" та стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" 29000,00 грн. на користь Державного бюджету України на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.03.2004 року у справі №2-23/1399-2004 у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.05.2004 року рішення суду першої інстанції змінено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2004 року рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.03.2004 року та постанову Севастопольського ап6еляційного господарського суду від 20.05.2004 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крім  від 13.12.2004 року у справі №2-23/1399.1-2004 (суддя Іщенко Г.М.) у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було наведено належних доказів наявності умислу Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" при укладенні спірної угоди з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, а саме з метою ухилення від сплати податків.

Не погодившись з рішенням суду Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим  звернулась  до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії "Моріон" у державному реєстрі не зареєстровано, за юридичною адресою не знаходиться та у органах податковою служби не звітує, що свідчить на наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії "Моріон" умислу при укладенні угоди з метою приховування прибутку та ухилення від сплати податків.

На підставі ухвали Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.02.2005 року матеріали справи було направлено до прокуратури Автономної Республіки Крим, для перевірки фактів, встановлення кола осіб, які діяли від імені не існуючого підприємства  Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислової компанії "Моріон", та прийняття рішення у порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України, а провадження у справі було зупинено на підставі пункту 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

10.04.2007 року Прокуратурою Автономної Республіки Крим матеріали справи були повернуті до суду апеляційної інстанції у зв'язку з відмовою у порушенні кримінальної справи стосовно посадових осіб Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" за частиною 1 статті 212, частинами 1, 3 статті 358 Кримінального кодексу України на підставі пункту 2 статті 6 Кримінально-процесуального кодексу України за відсутністю в діянні складу злочину.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 10.04.2007 року у зв’язку з відпусткою судді у складі колегії було замінено суддю Шевченко Н.М. на суддю Дугаренко О.В.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року провадження у справі №2-23/1399.1-2004 року було поновлено.

01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно з пунктом 11 статті 10 Закону України „Про державну податкову службу” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами.

Враховуючи зазначені норми законодавства судова колегія вважає за необхідне здійснити перегляд рішення суду першої інстанції відповідно до вимог норм Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 24.04.2007 року представник податкової інспекції підтримав вимоги апеляційної скарги, представник Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" у судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Після оголошеної перерви 27.04.2007 року представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Судова колегія вважає можливим закінчити розгляд спору за відсутністю представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

В результаті виконання договорів міни товарів  від 29.11.2000 року б/н, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" і Відкритим акціонерним товариством "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева", сторони передали один одному товарно-матеріальні цінності на загальну суму 29000,00 грн., про що свідчать податкові накладні.

Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим у період з 22.04.2003 року до 30.04.2003 року було проведено додаткову документальну перевірку з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" за період з 01.10.1999 року до 01.10.2002 року. По результатах перевірки був складений акт №767/23-2/219/03112774 від 05.05.2003 року.

Під час перевірки було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" не зареєстровано у Державній податковій інспекції Краснозаводського району міста Харкова та відсутнє у Державному реєстрі підприємств і організацій України.

Податковий орган дійшов висновку про те, що укладаючи спірну угоду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" було позбавлено правосуб'єктності, що робить неможливим проведення перевірки правильності визначення податкових зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" за спірними угодами. Податкова інспекція вважає, що оскільки існує об'єктивна неможливість повернути невинній стороні все отримане за договорами, то у даному випадку необхідно стягнути все отримане за договорами, грошові кошти в сумі 29000,00 грн., з невинної сторони –Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева".

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Через статтю 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, щодо цивільних правовідносин, що виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України, положення справжнього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після вступу його в силу. Тому судова колегія вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу УРСР якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28 квітня 1978 року N 3 встановлено, що при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування.

За змістом статті 49 Цивільного кодексу УРСР недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства. Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу - в обох сторін чи однієї, від виконання угоди - обома сторонами чи однією.

Особливістю визнання недійсними угод на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР є те, що доведенню підлягає наявність умислу у жодної з сторін спірних угод.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апеляційної скарги податкової інспекції ґрунтуються на тому, що оскільки на момент укладення спірних угод Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" було вилучено з Державного реєстру підприємств та організацій України та не звітувало до органів державної податкової служби, то це вказує на наявність умислу з боку посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" при укладенні спірних угод з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, а саме з метою приховування прибутку від оподаткування.

Проте судова колегія з висновком податкового органу погодитись не може у зв’язку з наступним.

Наявність податкових накладних, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Моріон" позивачем не оспорюється.

У зв'язку з цим віднесення витрат Відкритим акціонерним товариством "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" до складу валових витрат відбувалося на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних документів, обов'язок ведення яких передбачений правилами ведення податкового обліку.

Постановою від 13.01.2006 року відмовою у порушенні кримінальної справи стосовно посадових осіб Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева" за частиною 1 статті 212, частинами 1, 3 статті 358 Кримінального кодексу України на підставі пункту 2 статті 6 Кримінально-процесуального кодексу України за відсутністю в діянні складу злочину.

Таким чином, судова колегія вважає не доведеним факт наявності умислу у жодної з сторін спірних договорів на укладання їх з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, а саме з метою ухилення від сплати податків, тому не вбачається підстав для визнання спірних угод недійсними на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим та вважає рішення суду першої інстанції таким що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі в Автономній Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2004 по справі №2-23/1399.1-2004 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді