ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"26" квітня 2007 р.
Справа №18/82

За позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

14021, м. Чернігів, АДРЕСА_1

До Виконавчої
дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності

14000, м. Чернігів, вул. Музична,
1 -а

про   зобов'язання вчинити певні дії

Суддя   А.С.Сидоренко

Секретар судового засідання
І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 -юрис-т,
договір від ІНФОРМАЦІЯ_1р. та усна заява довірителя

Від відповідача: Грищенко О.В.
-зав. юрид. від., дов. від 09.01.2007р. № 2

Постанова виноситься після перерви,
оголошеної в судовому засіданні з ІНФОРМАЦІЯ_2р. по ІНФОРМАЦІЯ_3р., на підставі
ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_3р., на підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства
України, оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1(надалі - позивач) заявлено адміністративний
позов до Чернігівської міської виконавчої дирекції Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про
зобов'язання перерахувати кошти в сумі 19970,21 грн., які становлять розмір
допомоги по вагітності та пологах, виплаченої найманому працівнику.

Ухвалою суду від ІНФОРМАЦІЯ_4р.
було допущено заміну первинного відповідача -Чернігівську міську виконавчу
дирекцію Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності належним відповідачем -виконавчою дирекцією
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (надалі -Відповідач).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на правильність здійснення розрахунку допомоги по
вагітності та пологах, виплаченої найманому працівнику, визнання даного факту
відповідачем та безпідставне невиконання останнім свого обов'язку по
забезпеченню фінансування матеріального забезпечення.

Відповідач надав письмові
заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги ним не визнаються.
Зокрема, відповідач звертає увагу на наявність підстав для визнання трудового
договору, укладеного між позивачем та гр. ОСОБА_3., недійсним та таким, що був
укладений без наміру виконувати передбачені в ньому обов'язки. Факт
невідповідності даного договору чинному законодавству підтверджується висновком
Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області від
1ІНФОРМАЦІЯ_5р. НОМЕР_1.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований в якості
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи за адресою: м. Чернігів,
АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від
ІНФОРМАЦІЯ_6р., про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців внесені відомості за НОМЕР_2, та здійснює свою діяльність на
спрощеній системі оподаткування -являється платником фіксованого податку,
згідно Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”
від 26.12.1992р. №13-92, що підтверджується копією патенту серіїНОМЕР_11.

ІНФОРМАЦІЯ_7р., між позивачем та
гр. ОСОБА_1 був укладений трудовий договір. Згідно даного договору, гр.
ОСОБА_3. була прийнята на роботу з ІНФОРМАЦІЯ_8р. на посаду продавця із
заробітною платою 5050,00 грн. на місяць, у зв'язку з чим до патенту про сплату
фіксованого податку були внесені відповідні зміни.

ІНФОРМАЦІЯ_9р. вказаний договір був
зареєстрований в Чернігівському міському центрі зайнятості заНОМЕР_3.

Як вбачається з табелю обліку
використання робочого часу, фактично гр. ОСОБА_3. пропрацювала у позивача 1
день (ІНФОРМАЦІЯ_9р.). Нарахована заробітна плата за фактично відпрацьований
час становила 229,55 грн. (платіжна відомість НОМЕР_4 за ІНФОРМАЦІЯ_13р.).

ІНФОРМАЦІЯ_11р. позивач
зареєстрований в Чернігівській міській виконавчій дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, як платник страхових внесків за НОМЕР_5.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_11р. видав
наказ НОМЕР_4 про призначення себе уповноваженою особою по соціальному
страхуванню з тимчасової втрати працездатності.

Протоколом від ІНФОРМАЦІЯ_11р. гр.
ОСОБА_3. була призначена допомога по тимчасовій втраті працездатності на період
з ІНФОРМАЦІЯ_11р. по ІНФОРМАЦІЯ_12р. (всього 87 днів). Підставою призначення
даної допомоги був листок непрацездатності серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_11р.,
виданий Чернігівською жіночою консультацією НОМЕР_7

Загальна сума призначеної і
виплаченої допомоги становила 19970,85 грн. Факт виплати та отримання даної
допомоги підтверджується платіжною відомістю НОМЕР_7 за ІНФОРМАЦІЯ_13р. та
особистими підписами на ній роботодавця та найманого працівника.

На підставі звернення Позивача,
Чернігівською міською виконавчою дирекцєю Чернігівського обласного відділення
Фонду було проведено перевірку правильності нарахування та витрачання коштів
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з
ІНФОРМАЦІЯ_14р. по ІНФОРМАЦІЯ_15р., про що було складено акт від
ІНФОРМАЦІЯ_16р.

Як вбачається із акту перевірки,
перевіряючою особою встановлено, що розрахунок допомоги по вагітності та
пологах був проведений згідно п. 14 Порядку обчислення заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1266 від
26.09.2001р.;

на день перевірки допомога по
вагітності та пологах виплачена у листопаді в сумі 19970,85 грн.;

станом на ІНФОРМАЦІЯ_15р.
заборгованість за Фондом становить 19971,21 грн.;

дані перевірки співпадають з даними
бухгалтерського обліку та з даними звіту Ф4-ФСС з ТВП.

Згідно ст. 9 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від
18.01.2001р. № 2240-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, (далі -Закон № 2240-ІІІ), Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі -Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням
цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

У відповідності з частинами 1, 5
ст. 10 Закону № 2240-ІІІ, управління Фондом здійснюють правління та виконавча
дирекція Фонду. В Автономній Республіці Крим, областях та в містах Києві і
Севастополі безпосереднє управління здійснюють правління та виконавча дирекція
відповідних відділень Фонду.

Робочими органами виконавчої
дирекції Фонду та його відділень є виконавчі дирекції відділень в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі. Статутом Фонду може бути
передбачено створення виконавчих дирекцій або уповноважених представників
відділень у районах та містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та
обласного значення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 5
ст. 13 Закону № 2240 виконавча дирекція Фонду:

забезпечує збір та акумуляцію
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням;

здійснює матеріальне забезпечення
та надає соціальні послуги за цим Законом;

здійснює контроль за правильним
нарахуванням, своєчасною сплатою страхових внесків, а також забезпечує цільове
використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням;

представляє інтереси страховика в
судових та інших органах.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону №
2240-ІІІ, джерелами формування коштів загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням є страхові внески
страхувальників -роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і
в порядку, передбачених цим Законом.

Статтею 22 Закону № 2240-ІІІ
встановлено, що платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхувальники та
застраховані особи. Фізичні особи -підприємці, які використовують найману працю
набувають статусу страхувальника в день одержання робочим органом відділення
Фонду в установленому порядку від органу державної служби зайнятості
повідомлення про реєстрацію трудового договору (контракту) між фізичною особою
-підприємцем та найманим працівником.

Повідомлення про взяття на облік
надсилається страхувальнику наступного робочого дня з дня набуття ним статусу страхувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №
2240-ІІІ страхувальники -роботодавці сплачують до Фонду різницю між
нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та
витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних
послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Перерахування
зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками
-роботодавцями один раз на місяць -у день, встановлений для одержання в
установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.

Згідно п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 27
Закону № 2240-ІІІ, страхувальник має право на додаткове фінансування з коштів
Фонду в разі перевищення суми фактичних витрат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням, над сумою нарахованих
страхових внесків та на судовий захист своїх прав.

Обов'язок страхувальника
нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески, а також надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних
послуг відповідно до цього Закону передбачений п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону
№ 2240-ІІІ.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 28
Закону № 2240-ІІІ страховик зобов'язаний забезпечувати фінансування
матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до цього
Закону та здійснювати контроль за правильним нарахуванням, своєчасною сплатою
страхувальником страхових внесків, а також обґрунтованістю проведених ним
витрат страхових коштів.

Стаття 34 Закону № 2240-ІІІ
передбачає, що за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та
соціальних послуг:

допомога по тимчасовій
непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною);

допомога по вагітності та пологах;

допомога при народженні дитини;

допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку;

допомога на поховання (крім
поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку
на виробництві);

забезпечення оздоровчих заходів
(оплата путівок на санаторно-курортне лікування застрахованим особам та членам
їх сімей, до дитячих оздоровчих закладів, утримання санаторіїв-профілакторіїв,
надання соціальних послуг у позашкільній роботі з дітьми, у тому числі
придбання дитячих новорічних подарунків).

Частиною 1 ст. 38 Закону № 2240-ІІІ
встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі
у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати
(доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах
застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до
пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей -
70) календарних днів після пологів.

Допомога по вагітності та пологах
надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної
плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не
залежить від страхового стажу (ст. 39 Закону № 2240-ІІІ).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 50 Закону №
2240-ІІІ, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням та похованням, застрахованим особам,
зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються
за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових
внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2
статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за
сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України).

Рішення  про
призначення  матеріального  забезпечення
та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із
соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в
установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації
підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів
первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших
органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із
соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і
своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в
його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю
або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із
соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про
комісію (уповноваженого) із
загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням, яке затверджується правлінням Фонду.

За змістом ч. 1 ст. 51 Закону №
2240-ІІІ, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону №
2240-ІІІ, документи для призначення
допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку розглядаються не пізніше десяти
днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в
призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження
видається або надсилається заявникові не пізніше п'яти днів після винесення
відповідного рішення.

Допомога по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується застрахованим особам,
зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, у найближчий після дня
призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати (ч. 2 ст.
52 Закону № 2240-ІІІ).

У відповідності до ст. 53 Закону №
2240-ІІІ, при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення
допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються
всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної
плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього
Закону.

Порядок обчислення середньої
заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Заперечення відповідача про те, що
трудовий договір був укладений між позивачем та гр. ОСОБА_3. без наміру виконувати
передбачені в ньому обов'язки та про наявність підстав для визнання його
недійсним, судом не приймаються, оскільки доказів визнання вказаного договору
недійсним у встановленому законодавством порядку на момент розгляду даної
справи сторонами надано не було. Доказів розірвання трудового договору також
надано не було. Перебування ОСОБА_3. у відпустці не є підставою для припинення
трудових правовідносин.

Крім того, ст. 184 Кодексу законів
про працю України забороняється відмовляти жінкам у прийнятті на роботу і
знижувати їм заробітну плату з мотивів, пов'язаних з вагітністю або наявністю
дітей віком до трьох років, а одиноким матерям -за наявністю дитини віком до
чотирнадцяти років або дитини-інваліда.

Встановлення розміру оплати праці
найманому працівнику 5050,00 грн. на місяць не суперечить чинному трудовому
законодавству.

Що стосується неврегулювання деяких
умов трудового договору на момент його укладення, то відповідні умови
регулюються чинним законодавстовм України.

У відповідності з ст. 8 Закону №
2240-ІІІ спори, що виникають з правовідносин за цим Законом, вирішуються
органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в
порядку, встановленому статутом Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, та в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності з ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 13, 19,
22, 23, 27, 28, 30, 34, 38, 39, 50, 52 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням”, ст. ст. 94, 158 -163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати виконавчу дирекцію
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, м. Чернігів, вул. Музична, 1 -а (код 26033451)
перерахувати суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, м.
Чернігів, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_8 в АБ «Синтез», МФО НОМЕР_9, код НОМЕР_10)
грошові кошти в сумі 19970 грн. 21 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.
Чернігів, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_8 в АБ «Синтез», МФО НОМЕР_9, код НОМЕР_10) 199
грн. 70 коп. судового збору.

Дана постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів  оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко

Постанова складена у повному обсязі
28 квітня 2007 року.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко