КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2007                                                                                           № 24/58

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача - Здрілько М.В., Гуськова Л.М. (дов. № 05-749 від 13.03.07р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства капітального будівництва, реконструкції та інвестицій "Голосіїво-будінвест"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.03.2007

у справі № 24/58

за позовом                               Комунального підприємства капітального будівництва, реконструкції та інвестицій "Голосіїво-будінвест"

до                                                   Комунальної організації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Центр містобудування та архітектури"

про                                                  визнання договорів частково недійсними та затвердження змін до договорів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство капітального будівництва, реконструкції та інвестицій „ГОЛОСІЇВО-БУДІНВЕСТ” звернулось до Комунальної організації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) „ЦЕНТР МІСТОБУДУВАННЯ ТА АРХІТЕКТУРИ” з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними пункти 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пункти 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року та пункт  5.2. Договору № 58 від 19.06.2006 року та вважати їх укладеними в новій редакції: „ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.03.2007 р. у справі  № 24/58 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати повністю, прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

В подальшому, через канцелярію апеляційного суду від відповідача надійшла заява про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 100 ГПК України.

Представники відповідача, що були присутні в судовому засіданні підтримали свою апеляційну скаргу. Заяву про відмову від апеляційної скарги просили до уваги не приймати.

Позивачем також була подана апеляційна скарга на рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2007 р. у справі  № 24/58, в якій він просив оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В судове засідання апеляційної інстанції від позивача представники не з’явились, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи, без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством капітального будівництва, реконструкції та інвестицій „ГОЛОСІЇВО-БУДІНВЕСТ” та Госпрозрахунковою організацією „ЦЕНТР МІСТОБУДУВАННЯ ТА АРХІТЕКТУРИ” Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації, правонаступником якої є Комунальна організація Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) „ЦЕНТР МІСТОБУДУВАННЯ ТА АРХІТЕКТУРИ” протягом 2003, 2004 та 2006 років було укладено наступні договори по розробці схем планування територій:

·          Договір №ІД/16/1 на розробку схеми планувальної частини Південного планувального району м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір №ІД/16/2 на розробку детального плану території громадського центру (Нижня Теличка) у Голосіївському районі м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір №ІД/16/3 на розробку містобудівного обґрунтування внесення змін до генплану міста та детального плану території громадського центру (промзону – Комсомольськ П’ятихатки) у Голосіївському районі м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір №ІД/16/4 на розробку детального плану території острова Галерного, парк Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір №ІД/16/5 на розробку містобудівного обґрунтування внесення змін до генплану міста та детального плану території селища Чапаєвки Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір №ІД/16/6 на розробку детального плану території Жукова острова – рекреаційна зона Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року;

·          Договір № 12 на розробку детального плану території мікрорайону Корчувате (західна частина) Голосіївського району м. Києва від 10.11.2004 року;

·          Договір № 13 на розробку детального плану території мікрорайону Корчувате (східна частина) Голосіївського району м. Києва від 10.11.2004 року;

·          Договір № 58 на розробку детального плану мікрорайонів п’ятиповерхової забудови території в межах вулиць 40-річчя Жовтня, Васильківської, М. Стельмаха, Деміївської, пров. Бурмистренка, Козацької, Балакирева, Червонозоряного проспекту Голосіївського району м. Києва від 19.06.2006 року.

До змісту вищевказаних Договорів були включені пункти 5.5 до Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003, пункти 5.3. до Договорів № 12 та №13 від 10.11.2004 року та п. 5.2. до Договору №58 від 19.06.2006, якими встановлювалося, що розроблена відповідачем на замовлення позивача проектно-кошторисна документація (документація) є інтелектуальною власністю відповідача та не підлягає передачі позивачем будь-яким третім особам без згоди на те відповідача.

Правовідносини з приводу укладання Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 на момент укладання таких Договорів регулювалися ЦК УРСР, тому позивач вважає, що судом, при вирішенні цієї справи до таких правовідносин відповідно до положень ч. 4 та ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України мають бути застосовані відповідні норми ЦК УРСР 1963 року щодо визнання таких Договорів недійсними в частині.

Оскільки правовідносини з приводу укладання Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 та Договору №58 від 19.06.2006 на момент укладання таких Договорів регулювались ЦК України, то позивач вважає, що судом, при вирішенні цієї справи до таких правовідносин відповідно до положень ч. 4 та ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України мають бути застосовані відповідні норми ЦК України 2003 року щодо визнання таких Договорів недійсними в частині.

Відповідно до умов Договорів позивач доручав, а відповідач зобов’язувався здійснити проектні роботи по розробці детального плану визначених вище територій Голосіївського району м. Києва, за що позивач зобов’язувався сплатити відповідачу визначену Договорами суму грошових коштів. Також сторони намагались визначати порядок розподілу прав інтелектуальної власності на створені об’єкти.

Таким чином, всі вказані вище Договори за своєю суттю є договорами про створення за замовленням і використання об’єкта права інтелектуальної власності.

Правовідносини договору про створення за замовленням і використання об’єкта права інтелектуальної власності регулюються нормами ЗУ “Про авторські та суміжні права”, ЦК УРСР та Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 1112 ЦК України передбачено, що за договором про створення за замовленням  і  використання об'єкта  права  інтелектуальної  власності одна сторона (творець - письменник, художник, тощо) зобов'язується створити об'єкт права інтелектуальної  власності  відповідно  до  вимог  другої  сторони (замовника) та в установлений строк.

Метою позивача при укладенні договорів було розроблення проектної документації та подальше її вільне використання у господарській діяльності – будівництві за розробленими проектами об’єктів інфраструктури Голосіївського району м. Києва, укладення договорів з інвесторами, тощо. Головною умовою, яку ставив позивач при укладенні договору, було вільне використання, розпорядження отриманою проектною документації та вільна її передача третім особам.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив, що під час проведення попередніх переговорів та безпосередньо під час укладання Договорів відповідач повідомив позивачу, про те, що зміст оскаржуваних пунктів Договорів стосується лише особистих немайнових прав виконавця, визначених ст. 14 Закону України „Про авторське право та суміжні права” та ст. 423 ЦК України, а  саме: право на визнання відповідача автором проектно-кошторисної документації, право відповідача перешкоджати будь-яким третім особам на посягання на таке право відповідача бути автором проектно-кошторисної документації, право забороняти згадування назви відповідача під час використання проектно-кошторисної документації, право вимагати збереження цілісності проектно-кошторисної документації і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню або іншій зміні такої проектно-кошторисної документації, або будь-якого іншого посягання на зміст викладених у такій документації даних, якщо це може призвести до завдання шкоди честі і репутації відповідача.

Також Сторони до укладення договорів домовились, що відповідач не буде перешкоджати позивачеві вільно та на власний розсуд здійснювати такі майнові права інтелектуальної власності, як користування, розпорядження та передачу третім особам  документації отриманої на підставі Договорів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у пунктах 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пункті 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року, а також в пункті 5.2. Договору №58 від 19.06.2006 року вказується саме на наявність у виконавця (відповідача) майнових прав інтелектуальної власності на проектно-кошторисну документацію, створену в результаті виконання Договорів, а не тільки особистих немайнових прав інтелектуальної власності, як це стверджував відповідач до підписання договорів.

Також за пунктами 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003, пунктами 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 та пунктом 5.2. Договору № 58 від 19.06.2006 року відповідачу належать всі права на передані позивачу ескізи варіантів забудови (макети), а позивачу  заборонено вільно користуватися, розпоряджатися та передавати третім особам розроблену документацію.

За таких умов, позивач сплативши за розроблення проектної документації фактично отримав документацію, яка є власністю відповідача, і якою позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися.

Виконавець в свою чергу отримав кошти за виконану роботу, отримав у власність розроблену документацію (товар який він може вільно відчужувати третім особам) та отримав всі майнові та немайнові права на розроблені проекти.

З огляду на це  місцевим господарським судом правильно встановлено, що зміст пунктів 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пунктів 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року, а також пункту 5.2. Договору №58 від 19.06.2006 року фактично суперечить меті укладання Договорів, перешкоджає замовнику (позивачу) вільно і на власний розсуд, незалежно від волі будь-яких третіх осіб реалізовувати своє право власності на отриману внаслідок виконання Договорів відповідачем проектно-кошторисну документацію, в т.ч. – вільно розпоряджатись такою документацію, передавати її будь-яким іншим особам тощо.

Також оскаржувані пункти суперечать ст. 16 ЗУ “Про авторські та суміжні права”, яка визначає, що виключне майнове право на службовий твір належить роботодавцю, якщо інше не передбачено трудовим договором (контрактом) та (або) цивільно-правовим договором між автором і роботодавцем. У відповідності до ст. ст. 203, 215 ЦК України та 48 ЦК УРСР недійсним є той правочин, зміст якого суперечить актам цивільного законодавства України.

Таким чином на стадії погодження змісту Договорів з боку відповідача мало місце повідомлення позивачу відомостей стосовно змісту Договорів, що не відповідали дійсності, перекручування відомостей стосовно змісту Договорів, а також замовчування обставин, що мали істотне значення для Договорів. Як зазначено у поясненнях представника позивача, що містяться в матеріалах справи, якщо б позивач при укладенні договорів знав, що запропонована редакція договорів фактично перешкоджатиме йому здійснювати розпорядження отриманою від відповідача проектно-кошторисною документацією шляхом її передачі будь-яким третім особам незалежно від волі інших осіб, такі пункти взагалі не знайшли би свого відображення у остаточному варіанті Договорів, або такого Договору не було б укладено між відповідачем та позивачем взагалі.

Згідно до ст. 57 ЦК УРСР, який діяв на момент укладання Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 „угода, укладена внаслідок обману може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації”.

Статтею 230 ЦК України, який діяв на момент укладання Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 та Договору №58 від 19.06.2006 р., зазначено: „якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування”.

Згідно із абзацом 2 частини 1 ст. 229 ЦК України обставинами, що мають істотне значення є обставини щодо природи правочину, прав та обов’язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

З огляду на те, що на стадії укладання Договорів представниками відповідача було введено позивача в оману шляхом замовчування відомостей, що мали істотне значення для укладання Договорів, апеляційний суд приходить до висновку, що такі дії представників відповідача фактично були обманом позивача і мали безпосередній вплив на волевиявлення позивача, щодо укладання ним Договорів із відповідачем саме у тій редакції, у якій їх було укладено. Наявність такого обману позивача на стадії узгодження змісту Договорів та безпосередньо у момент підписання таких Договорів підтверджується  матеріалами справи та поясненнями представників сторін.

Отже, вимоги позивача  визнати недійсними пункти 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пункти 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року, а також пункт 5.2. Договору №58 від 19.06.2006 року є обґрунтованими.

Що стосується вимог позивача про затвердження нових редакцій оскаржуваних пунктів, колегія суддів вважає зазначити наступне.

В відповідності до ст. 16 ЗУ “Про авторські та суміжні права” - виключне майнове право на службовий твір належить роботодавцю, якщо інше не передбачено трудовим договором (контрактом) та (або) цивільно-правовим договором між автором і роботодавцем.

Частиною 2 ст. 1112 ЦК України - Договір про створення за замовленням і використання об'єкта права інтелектуальної власності повинен визначати способи та умови використання цього об'єкта Замовником.

З змісту наданих договорів вбачається, що в них передбачено лише порядок виконання завдання по розробці проектної документації і поряд з тим відсутні обов’язкові положення, які б визначали способи та умови використання прав інтелектуальної власності, як того вимагають ч. 2 ст. 1112 ЦК України та ст. 16 ЗУ “Про авторські та суміжні права”.

08 грудня 2006 року позивач рекомендованим листом надіслав на адресу відповідача письмову пропозицію, щодо виключення вказаних оспорюваних пунктів Договорів та доповнення Договорів новими пунктами, які відповідають ч. 2 ст. 1112 ЦК України та встановлюють способи та умови використання прав інтелектуальної власності. Відповідачу було запропоновано виключити пункти 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пункти 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року, а також пункт 5.2. Договору № 58 від 19.06.2006 року та викласти їх в новій редакції: „ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”.

Зазначену пропозицію відповідач отримав 11 грудня 2006 року, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням про отримання листа № 3668635. В пропозиції позивачем було встановлено строк для відповіді, а саме: не пізніше 7 (семи) днів з моменту отримання зазначеної пропозиції. Окрім того, у пропозиції було зазначено про те, що якщо відповідачем протягом вказаного строку не буде повідомлено позивача про свою відмову від внесення запропонованих змін до оспорюваних пунктів Договорів, такі зміни вважатимуться такими, що погоджені відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України - договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно до ст. 188 Господарського кодексу України - Сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором. Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Встановлений законом 20-ти денний строк для відповіді закінчився 01 січня 2007 року. Оскільки відмови від внесення запропонованих змін до Договорів від відповідача не надходило, то позивач вважає пропозицію погодженою, але відповідач від зустрічі із представниками позивача ухиляється, не бажаючи підписувати жодних додаткових угод до Договорів та нічим не обґрунтовуючи свою поведінку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 4 статті 188 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У зв’язку з тим, що пунктами 5.5 Договорів №ІД/16/1, №ІД/16/2, №ІД/16/3Ю №ІД/16/4, №ІД/16/5, №ІД/16/6 від 08.12.2003 року, пунктами 5.3. Договорів №12 та №13 від 10.11.2004 року та пунктом 5.2. Договору №58 від 19.06.2006 року фактично порушується право позивача на вільне користування та розпорядження отриманою за Договорами проектно-кошторисною документацією на власний розсуд незалежно від волі та намірів третіх осіб, суд першої інстанцій прийшов до правильного висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача, шляхом визнання Договорів частково недійсними, як таких, що вчинені (укладені) під впливом обману з боку представників відповідача та таких, що не відповідають законодавству України.

Що стосується вимог позивача про викладення оскаржуваних пунктів Договорів в запропонованій ним редакції, то колегія суддів вважає зазначити наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду м. Києва про  обґрунтованість вимог позивача затвердити пункти в запропонованій редакції, оскільки така редакція узгоджується з ст. 16 ЗУ “Про авторські та суміжні права”, яка передбачає передачу позивачу всіх виключних прав на об’єкт інтелектуальної власності. Також узгоджується зі   ст. 1112 ЦК України, яка визначає що зазначені договори повинні  визначати способи та умови використання об'єкта Замовником.

Тобто, суд по суті прийняв правильне рішення, однак форма захисту прав позивача судом обрана не вірно, тому в цій частині його слід змінити виклавши п.п. 2-10 резолютивної частини в новій редакції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 100-103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунальної організації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Центр містобудування та архітектури" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства капітального будівництва, реконструкції та інвестицій "Голосіїво-будінвест"  задовольнити частково.

Змінити рішення господарського суду м. Києва від 22.03.2007 у справі № 24/58 виклавши п.п. 2-10 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

“2.Визнати недійсними пункт 5.5. Договору № ІД/16/1 на розробку схеми планувальної частини Південного планувального району м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору №ІД/16/1 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

3.Визнати недійсним пункт 5.5. Договору № ІД/16/2 на розробку детального плану території громадського центру (Нижня Теличка) у Голосіївському районі м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору №ІД/16/2 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

4.Визнати недійсним пункт 5.5. Договору № ІД/16/3 на розробку містобудівного обґрунтування внесення змін до генплану міста та детального плану території громадського центру (промзону – Комсомольськ П’ятихатки) у Голосіївському районі м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору № ІД/16/3 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

5.Визнати недійсним пункт 5.5. Договору № ІД/16/4 на розробку детального плану території острова Галерного, парк Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору № ІД/16/4 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

6.Визнати недійсним пункт 5.5. Договору № ІД/16/5 на розробку містобудівного обґрунтування внесення змін до генплану міста та детального плану території селища Чапаєвки Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору №ІД/16/5 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

7.Визнати недійсним пункт 5.5. Договору № ІД/16/6 на розробку детального плану території Жукова острова – рекреаційна зона Голосіївського району м. Києва від 08.12.2003 року та вважати пункт 5.5. Договору № ІД/16/6 укладеним в наступній редакції: “5.5. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

8.Визнати недійсним пункт 5.3. Договору № 12 на розробку детального плану території мікрорайону Корчувате (західна частина) Голосіївського району м. Києва від 10.11.2004 року та вважати пункт 5.3. Договору № 12 укладеним в наступній редакції: “5.3. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

9.Визнати недійсним пункт 5.3. Договору № 13 на розробку детального плану території мікрорайону Корчувате (східна частина) Голосіївського району м. Києва від 10.11.2004 року та вважати пункт 5.3. Договору № 13 укладеним в наступній редакції: “5.3. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України”;

10.Визнати недійсним пункт 5.2. Договору № 58 на розробку детального плану мікрорайонів п’ятиповерхової забудови території в межах вулиць 40-річчя Жовтня, Васильківської, М. Стельмаха, Деміївської, пров. Бурмистренка, Козацької, Балакирева, Червонозоряного проспекту Голосіївського району м. Києва від 19.06.2006 року та вважати пункт 5.2. Договору № 58 укладеним в наступній редакції: “5.2. ВИКОНАВЦЮ належать особисті немайнові права інтелектуальної власності на розроблену за цим договором документацію. ЗАМОВНИК має право використання та розпорядження зазначеною документацією в т.ч. передавати її будь-яким третім особам на свій власний розсуд незалежно від волі ВИКОНАВЦЯ та будь-яких інших осіб в порядку, встановленому чинним законодавством України””.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Справу  № 24/58 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

08.06.07 (відправлено)