СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.02.07                                                                                 Справа № 4/33пн-ад.

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», м.Енергодар Запорізької області

до Державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області, м. Ровеньки Луганської області

про визнання незаконними дій виконавчої служби

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув ( явка обов’язкова).;

від відповідача –Нечаєв С.Л., дов. №б/н від 02.10.06;

- Шерстюк О.В., посвідчення № 644 від 28.03.06.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про визнання незаконними дії виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області по невиконанню наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 та №1/446 від 03.11.06; зобов’язати державну виконавчу службу у м.Ровеньки Луганської області здійснити заходи та виконати дії щодо виконання наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 та №1/446 від 03.11.06, передбачені ст.ст.4,5 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні від 02.02.07 по справ, згідно ст. 150 КАС України, була оголошена перерва до 05.02.07.

Постанова господарського суду Луганської області виноситься 05.02.07.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зданого до суду 02.02.07, проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що виконавче провадження було поновлено 09.01.07  відповідною постановою, але того ж дня до державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області надійшла скарга боржника –ДП «Ровенькиантрацит»на постанову про поновлення виконавчого провадження. 09.01.07 виконавче провадження було зупинено постановою начальника державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області  для перевірки цієї скарги. Відповідач пояснив, що в період перевірки 11.01.07 року в газеті «Урядовий кур’єр» було опубліковано Закон України № 522-V від 22.12.06, який продовжив термін дії процедури погашення заборгованості до 01.01.08, тому дії державної виконавчої служби у м. Ровеньки відповідають чинному законодавству.

Позивач наполягає на задоволені його позову.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому,  та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі здійснюється  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представника позивача,  суд дійшов до наступного.

Так, на виконання рішення господарського суду Луганської області по справах  № №1/445 та 1/446 було видані відповідні накази: № 1/445 від 03.11.06 на суму  412881 грн. 51 коп. та №1/446 від 03.11.06 на суму 503519 грн. 38 коп. про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Україна»(позивача  у справі).

Вищезазначені накази були пред’явлені до виконання до державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області. Зазначеним органом державної виконавчої служби було відкрито виконавчі провадження, але згодом були зупинені відповідно до вимог п. 15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Зупинення виконавчого провадження відбулося на строк участі боржника –ДП «Ровенькиантрацит»у процедурі погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу, передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Зазначеним Законом строк дії такої процедури було визначено до 10 серпня 2006 року. Однак, Законами України № 51-V від 28.07.06 та № 522-V від 22.12.06 в Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»було внесено зміни, згідно яких тривалість процедури погашення заборгованості було продовжено до 31.12.06  та 01.01.08  відповідно.

При цьому, як Законом України № 51-V від 28.07.06, так і Законом України № 522-V від 22.12.06 «Про внесення зміни до ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»встановлено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вважає, що державна виконавча служба у м. Ровеньки Луганської області безпідставно та незаконно не вчиняла дії щодо виконання наказів господарського суду № 1/445 від 03.11.06 та № 1/446 від 03.11.06  на його користь в період часу з 01.01.07 до 12.01.07, оскільки Закон України № 522-V від 22.12.06 було офіційно опубліковано лише 12.01.07. На доказ бездіяльності державної виконавчої служби у м. Ровеньки, позивач надав до матеріалів справи копію опису документів, що знаходяться у виконавчому провадженні від 29.01.07.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши докази сторін у їх сукупності, надавши їм всебічну юридичну оцінку, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 124 Конституції України судове рішення підлягає обов’язковому виконанню.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»встановлює, що державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, законодавство визначає обов’язок державної виконавчої служби щодо обов’язкового вчинення виконавчих дій, які є необхідними для виконання рішення судового органу. Зупинення виконавчого провадження, а відтак –невчинення виконавчих дій, можливо виключно за наявності підстав, передбачених законодавством. Однією з таких підстав, що передбачена п. 15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», є включення підприємства-боржника до реєстру підприємств, що приймають участь у процедурі погашення заборгованості відповідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Зі змісту Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»вбачається, що цей Закон визначав термін дії процедури погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу спочатку до 10.08.06, потім цей строк був подовжений до 31.12.06 . Законом України № 522-V від 22.12.06 строк дії процедури був визначений до 01.01.08. Однак, таке збільшення строку було можливе тільки після офіційної публікації Закону України № 522-V від 22.12.06 року.

Стаття 134 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 3547-IV від 16.03.06  встановлює, що офіційною є публікація Законів України у газеті «Голос України»та у «Відомостях Верховної Ради України». Таким чином, офіційна публікація Закону України «Про внесення зміни до статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» № 522-V від 22.12.06  здійснена 12.01.07  у газеті «Голос України»№ 4.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що в період часу з 01.01.07 року по 12.01.07  були відсутні обставини, що зумовлювали зупинення виконавчого провадження. Відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4.7.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, який зареєстрований 15.12.1999  за № 865/4158, після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, виносить постанову про поновлення виконавчого провадження. Про закінчення 31.12.06 терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами державному виконавцю було відомо з дати публікації Закону України № 51-V від 28.07.06.

Таким чином, протягом часу з 01.01.07  по 12.01.07 державною виконавчою службою у м. Ровеньки Луганської області не було вчинено жодних дій щодо поновлення виконавчого провадження та стягнення сум за наказами господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 та № 1/446  та 03.11.06 з ДП «Ровенькиантрацит»на користь позивача. Постанова про поновлення виконавчого провадження не виносилася, арешт на грошові кошти боржника не накладався, грошові кошти не стягувалися. Між тим, саме такі виконавчі дії є обов’язковими та необхідними для виконання наказів господарського суду Луганської області № 1/445  від 03.11.06 та № 1/446 від 03.11.06  про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Україна»( позивача у справі).

Невжиттям державною виконавчою службою у м. Ровеньки необхідних виконавчих дій становить суттєве порушення прав стягувача. Зокрема, права на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку, встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своєму рішенні від 20.07.04 по справі v. Ukraine»(Шмалько проти України) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд нагадує, що частина 1 статті 6 забезпечує кожному право на розгляд його справи, що стосується цивільних прав та обов’язків, судом чи трибуналом, при цьому право на доступ, тобто право розпочати провадження в суді у цивільній справі, є лише одним з аспектів. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла остаточному та обов’язковому судовому рішенню залишатися без дії на шкоду однієї з сторін. Було б неприпустимо, якби частина 1 статті 6 детально визначала процесуальні гарантії, надані сторонам у провадженні –провадженні, що є справедливим, публічним та оперативним, - без забезпечення виконання судових рішень. Тлумачити статтю 6 як таку, що стосується тільки доступу до суду та здійснення судового  провадження, призвело б, імовірно, до ситуації, яка б суперечила принципам верховенства права, який Договірні держави зобов’язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію». Абсолютно аналогічну позицію Європейський суд виклав у своєму рішенні від 07.05.2002 року по справі v. Russia»(Бурдов проти Росії). Нарешті, у рішеннях по зазначених справах та у рішенні від 26.11.1997 по справі  rnsby v. Greece»(Хорнсбі проти Греції) Європейський суд зробив чіткий висновок: «Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має, відповідно, розглядатися як невід’ємна частина «судового розгляду»для цілей статті 6».

Суд також вважає, що наслідком невчинення необхідних виконавчих дій державною виконавчою службою у м. Ровеньки Луганської області стало порушення права позивача на володіння своїм майном, передбачене статтею 1 протоколу № 1 до Конвенції. У рішенні від 31.08.1996 року по справі v. Austria»(Гайгусуз проти Австрії), а також по справі .B. and Company A.S. v. Germany» (А.Б. и Компанія А.С. против Германии) Європейський суд зазначив: «Відповідно до сталої практики суду «володіння»в сенсі статті 1 можуть включати існуючі права власності, зокрема права вимоги, щодо яких особа має «правомірні очікування»стосовно їх задоволення». У рішенні по справі Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece»(Підприємство «Stran Greek Refineries»та Стратіс Андреадіс проти Греції) від 21.11.2004 року  Європейський суд дійшов висновку, що наявність остаточного судового рішення є правом володіння особи, на користь якої винесено таке рішення.

Посилання відповідача  щодо поновлення виконавчого провадження 09.01.07  та його зупинення того ж дня для розгляду скарги боржника судом не приймаються до уваги, оскільки, такі ствердження спростовуються описом документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, який надано позивачу за справою під час його ознайомлення з матеріалами справи 29.01.07   та завірено печаткою державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області  та підписом начальника цього органу. Зазначений опис не містить ні постанови про поновлення виконавчого провадження від 09.01.07, ні скарги ДП «Ровенькиантрацит»від того ж дня, ні постанови начальника державної виконавчої служби у м. Ровеньки від 09.01.07 про зупинення виконавчого провадження на час розгляду скарги. Відповідачем не надано також доказів направлення таких постанов стягувачу та боржнику. Відповідачем не надано доказів  документального підтвердження щодо надходження до ДВС у м.Ровеньки Луганської області скарги ДП»Ровенькиантрацит».

Стаття 8 Закону України «Про виконавче провадження»передбачає, що керівник органу державної виконавчої служби при здійснені контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень вправі своєю постановою скасовує постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований. Право зупиняти виконавче провадження під час його перевірки надається виключно посадовим особам, переліченим у статті 8-1 Закону України «Про виконавче провадження». Серед таких осіб начальник міського відділу державної виконавчої служби не визначений. Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження»не передбачає права начальника державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області зупиняти виконавче провадження на час розгляду скарг, отриманих від сторін виконавчого провадження.

Таким чином, порушення та бездіяльність під час здійснення виконавчого провадження з боку державної виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області призвели до суттєвих порушень прав позивача. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право на ефективний захист прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги  про визнання незаконними дії виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області по невиконанню наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 та №1/446 від 03.11.06; зобов’язання державну виконавчу службу у м.Ровеньки Луганської області здійснити заходи та виконати дії щодо виконання наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 на суму 412881 грн. 51 коп. та №1/446 від 03.11.06 на суму 503519 грн. 38 коп. про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Україна», передбачені ст.ст.4,5 Закону України «Про виконавче провадження»слід задовольнити.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати позивача: 3 грн. 40 коп. на оплату державного мита стягуються на його користь з Державного бюджету України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 150, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити  повністю.

2. Визнати незаконними дії виконавчої служби у м. Ровеньки Луганської області по невиконанню наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 та №1/446 від 03.11.06  про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Україна».

3. Зобов’язати державну виконавчу службу у м.Ровеньки Луганської області здійснити заходи та виконати дії щодо виконання наказів господарського суду Луганської області № 1/445 від 03.11.06 на суму  412881 грн. 51 коп. та №1/446 від 03.11.06 на суму 503519 грн. 38 коп. про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Україна», передбачені ст.ст.4,5 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Стягнути з Державного бюджету України ВДК в Ленінському районі м. Луганська, код 24046582 рахунок № 0006  банк УДК в Луганській області МФО 804013 на користь  ТОВ «Україна», м.Енергодар Запорізької області, а/с 98, п/в3, р/р 6051 в ЗРУ «Приватбанк»м.Запоріжжя, МФО 313399, код ОКПО 25215440 державного мита у сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 12.02.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Г.М.Батюк