ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.
Справа № 31-8/403-06-12211А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого :                Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:               Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Солодков В.А., за довіреністю;

від відповідача: Сєчіна О.В., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси

на постанову  господарського суду Одеської області від 13 березня 2007 р.

у справі   № 31-8/403-06-12211А

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", м. Одеса, Митна площа, 1

до  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 72/74.

про  зобов'язання зарахувати 784 828,54 грн.  у рахунок страхових внесків, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2006 року Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси,  в якому просить зобов'язати відповідача зарахувати 784 828,54 грн.  у рахунок страхових внесків.

Відповідач у відзиві на позов та уточнених запереченнях позов не визнає оскільки вважає, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду, а також з тієї підстави, що до суми 784 828,54  грн. неправомірно включена сума 145 869,57грн.

Постановою господарського суду від 13.03.2007 року (суддя Лєсогоров В.М.) позов задоволено, зобов’язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси зарахувати 784 828,54 грн. у рахунок страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ДП "Одеський морський торговельний порт"; стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП "Одеський морський торговельний порт" 3 грн. 40 коп. судового збору (державного мита).

Постанова господарського суду мотивована  тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 20 березня 2006 року у господарський справі № 31-25/60-04-2350 встановлено факт наявності  у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 784 828,54 грн., яка має бути зарахована відповідачем у рахунок страхових внесків позивача на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а також позивачем не було пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з постановою місцевого господарського суду Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси надало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Одеської  області від 13 березня 2007  року по справі № 31-8/403-06-12211А та прийняти нову постанову, якою у позові Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси відмовити повністю.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що постанова господарського суду Одеської  області від 13 березня 2007 року не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а саме: у судовому засіданні 13.03.2007 року у судових дебатах був відсутній представник позивача, чим було порушено вимоги ст. 128 КАС України; суддя Лєсогоров В.М. розглядав попередню справу безпосередньо пов'язану з даною справою, а тому повинен був заявити самовідвід; суд першої інстанції відмовив відповідачу в задоволенні клопотань про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПІІ "Айронімпекс Україна", а також про витребування з ДП "ОМТП" вироку суду по кримінальній справі за фактом нещасного випадку з працівниками ДП "ОМТП"; судом першої інстанції не було враховано, що  сума, яка була вказана у акті звірки у розмірі 784 828,54 грн. не відповідає дійсності, та повинна бути зменшена на суму неправомірних виплат постраждалим, яким відшкодування повинно було відбуватися за рахунок винних осіб; судом першої інстанції помилково не прийнято до уваги посилання відповідача на пропущення позивачем строку на звернення до адміністративного суду.

У судових засіданнях 05.06.2007 року та 26.06.2007 року Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" надало заперечення на апеляційну скаргу та доповнення до заперечень по доводах апеляційної скарги, в яких просить постанову господарського суду Одеської області від 13 березня 2007 року по справі № 31-8/403-06-12211А залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки, на думку позивача судом не було порушено норм діючого законодавства, а твердження апелянта не обґрунтовані.

У судовому засіданні 05.06.2007 року оголошувалась перерва.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення та розписки.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги та заперечення, наявні матеріали справи та обставини, на які посилається скаржник, також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20 березня 2006 р. у господарській справі № 31-25/60-04-2350, за позовом ДП "Одеський морський торговельний порт" до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси про стягнення 999 434 грн. 98 коп., в задоволенні позову відмовлено і встановлені наступні факти.

За період з 01.04.2001 року по 31.12.2003 року позивач замість відповідача здійснював витрати на відшкодування шкоди, соціальні послуги, оплату лікарняних на користь своїх працівників,  потерпілих на виробництві позивача від нещасних випадків та професійних захворювань, справи яких не були передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Заборгованість відповідача перед позивачем за указаний період по згаданим витратам складає суму 784 828,54 грн.,  яка має бути зарахована відповідачем у рахунок страхових внесків позивача на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.  Вказане рішення набрало законної сили.

Листом від 16.05.2006 року № 03/4449 позивач звернувся до відповідача з приводу зарахування вказаної суми в рахунок страхових внесків,  але  листом  за №833  від 16.06.2006 року відповідач  відмовив у  заліку  вказаної  суми в  рахунок страхових внесків .

Відповідно до Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (ст. 7. Прикінцеві положення) Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до п. 6.6 Інструкції "Про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України", затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року № 12 якщо  витрати,  оплачені  страхувальником   за   звітний період, перевищують нараховану суму страхових внесків, то різниця між сумою витрат і сумою страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного періоду.

Згідно п.10 вищезгаданої Інструкції усі спірні  питання,  які  виникають  між  страхувальником та робочими органами виконавчої дирекції фонду з приводу  нарахування страхових  внесків  і  пені,  стягнення  недоїмки,  неприйняття до заліку витрат в рахунок страхових внесків,  вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України  обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, рішенням господарського суду Одеської області від 20 березня 2006 р. у господарській справі № 31-25/60-04-2350 встановлений факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 784 828,54 грн., яка має бути зарахована відповідачем у рахунок страхових внесків позивача на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Вказаний факт відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає повторному доказуванню при розгляді даної справи.

Заперечення  відповідача на  позов  не  заслуговують  на  увагу  з  наступних  підстав. Господарський  суд  та  колегія суддів  вважають,  що позивач не пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Так, за результатами розгляду господарської справи № 31-25/60-04-2350, було прийнято рішення від 20 березня 2006 р., з якого позивач дізнався про дійсну суму заборгованості відповідача і про те, що ця сума не підлягає стягненню, однак повинна бути зарахована відповідачем в рахунок страхових внесків позивача. Тому позивач листом від 16.05.2006 року № 03/4449 звернувся до відповідача з приводу зарахування вказаної суми в рахунок страхових внесків.

Відповідач листом від 16.06.2006 року № 833 неправомірно відмовив позивачу у заліку вказаної суми в рахунок страхових внесків. Вказаний лист отриманий позивачем 23.06.2006 року. З цієї дати позивач дізнався про порушення свого права на зарахування вказаної суми в рахунок страхових внесків. Відповідно річний строк для звернення до адміністративного суду починається з 23.06.2006 року і закінчується 23.06.2007 року. Позивач  звернувся  до  господарського  суду  24.11.2006  року,  тобто  своєчасно.

Колегія  суддів  вважає безпідставним  і  твердження  відповідача про неправомірне  включення  до  суми  784 828,54  грн.   145  869,57  грн.,  тому  що  воно  суперечить  фактам  встановленим  рішенням господарського  суду  Одеської  області  у  справі №31-25/60-04-2350, а відповідні факти  повторному  доказуванню   під  час  розгляду  цієї  справи  не  підлягають.

Апелянт  вважає  за  необхідне  залучити  до  участі  у  розгляді  адміністративної  справи третіх   осіб,  які не  заявлять  самостійні  вимоги.  Колегія  суддів  не  може  з  цим  погодитися  тому,  що система  державного  обов’язкового  соціального  страхування  не  передбачає притаманного  комерційному  страхуванню  принципу  суброгації,  тобто  переходу  до  страхувальника,  що  сплатив страхове  відшкодування,  права  вимоги, яке  має застрахована  особа до  заподіювача  шкоди.

Крім  того  обставини  нещасних  випадків,  мова  про  які  йдеться  у  апеляційної  скарзі,  відповідачу  були  відомі  ще з  листопаду  2003  року, коли  відповідачем  була  проведена  перевірка  та  залік  особистих  справ  потерпілих. З  метою  поточного  контролю  відповідач  отримав  від  порту  повні  копії 104 справ  по  виплатам (додаток 1  до  заперечень  на  апеляційну  скаргу).  Всі  призначення та  зміни  розмірів  виплат постраждалим позивачем з  2001  року  здійснювались  виключно за  розрахунками  відповідача та  за  його  погодженням (додатки  3,4  до  вказаних  заперечень).

Колегія  суддів  зазначає,  що  сума  784 828,54  грн. –це  встановлена  господарським  судом  різниця між  страховими  внесками,  які  порт   мав  сплатити відповідачеві,  та сумами  здійснених  портом за  розрахунками  відповідача,  за  погодженням  з  ним  та  під  його  контролем  виплат у  відшкодуванні  шкоди постраждалим,  сплати  по  лікарняним, яка  значно  перевищувала  розмір  встановлених  порту  страхових  внесків  Фонду.

Що  стосується  неприбуття  представника  позивача  у  судове  засідання,  про  що   йдеться  у  апеляційній  скарзі  відповідача,  то  відповідно  до  ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в  судове засідання  представника  сторони  або  третьої особи, або  неповідомлення  ним  про  причини  неприбуття,  не  є  перешкодою для  розгляду  справи. 13 лютого  2007 року  представником позивача  Солодковим  В.А. написана розписка (а.с.56)  про  виклик  до  господарського  суду  на 13  березня  2007  року  о  10.00.  Про  причини  неприбуття  Солодков   В.А.  суд  не  повідомив,  тому  суд  розглянув  справу  за  суттю.

Відповідно  до  ст.30 Кодексу адміністративного судочинства України  відвід  повинен  бути   вмотивований і  заявлений  до  початку судового  розгляду. З  протоколу  судового  засідання  від 13  лютого  2007  року (а.с.55) вбачається, що представник  відповідача  Сечина О.В. відводів  суду  не  заявляла,  тому  апеляційна  скарга  і в  цієї  частині  є  цілком  безпідставна.

Таким  чином  колегія  суддів дійшла до  висновку,  що  господарським  судом  постанова прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, при всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, тому  апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню,  постанову   господарського  суду  слід  залишити  без  змін.

Керуючись  ст.ст. 195,198,200,205,206, пунктом 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України,  апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Приморському районі м. Одеси на постанову  господарського суду Одеської  області від 13 березня 2007  року по справі № 31-8/403-06-12211А залишити без  задоволення, постанову господарського  суду  –без  змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного   суду  України  на  протязі  місяця з  дня складання  ухвали  у  повному обсязі,  тобто  з   02  липня  2007  року,  в  порядку передбаченому Кодексом  адміністративного  судочинства  України.

Суддя-доповідач:                                                                              М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                                      В. М. Тофан

Суддя:                     О.О. Журавльов