ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 24/792-б

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
ДПІ у Печерському районі м. Києва

на постанову

та ухвалу
від 21.12.2006 р. Київського апеляційного господарського суду
від 27.03.2006 р. господарського суду м. Києва

у справі
№ 24/792-б господарського суду м. Києва

за заявою
ПП “Діскан”, м. Київ

до
ТОВ “Металпром”, м. Київ

про
банкрутство

кредитор
ДПІ у Печерському районі м. Києва

арбітражний керуючий
Ульянчук Ю.А.

в судовому засіданні взяв участь представник:

кредитора
Куракін Ю.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду м. Києва знаходиться справа № 24/792-б про банкрутство ТОВ “Металпром”.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.03.2006 р. (суддя Смілянець В.В.) відмовлено ДПІ у Печерському районі м. Києва в задоволенні заяви про визнання кредитором ТОВ “Металпром” з грошовими вимогами на суму 3 969 136,05 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 р. (судді: Коваленко В.М. –головуючий, Вербицька О.В., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 27.03.2006 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, ДПІ у Печерському районі м. Києва звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 р. і ухвалу господарського суду м. Києва від 27.03.2006 р. та прийняти нове рішення, яким заяву ДПІ у Печерському районі м. Києва про визнання кредитором ТОВ “Металпром” з грошовими вимогами на суму 3 969 136,05 грн. задовольнити.

На думку заявника касаційної скарги, судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 1, 14, 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство) та ст. 43 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону про банкрутство вимоги, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Кредитори з грошовими вимогами, які виникли після порушення справи про банкрутство, а саме під час проведення процедур банкрутства, мають заявити свої вимоги до боржника після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в порядку ст. 23 Закону про банкрутство.

Натомість, вимоги, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними вимогами (абз. 6 ст. 1 Закону про банкрутство).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за результатами планової виїзної документальної перевірки діяльності боржника у справі ДПІ у Печерському районі м. Києва було нараховано податкові зобов’язання та штрафні санкції у розмірі 3 969 136,05 грн., про що прийняті відповідні податкові повідомлення-рішення від 22.07.2005 р.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 08.12.2005 р. було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ “Металпром”.

Враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва прийняті до порушення справи про банкрутство боржника, то і податкові зобов’язання боржника, які визначені цими рішеннями, також виникли до порушення справи про банкрутство боржника.

Отже, ДПІ у Печерському районі м. Києва є конкурсним кредитором ТОВ “Металпром”.

В силу ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ “Металпром” опубліковано 30.12.2005 р. в газеті "Голос України" за № 249.

Отже, тридцятиденний строк, встановлений для подання заяви з конкурсними вимогами до боржника, сплинув 30.01.2006 р., а кредитор з відповідною заявою до суду звернувся лише 07.03.2006 р.

Правові наслідки пропуску цього строку встановлені ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство. Згідно з вказаною нормою вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, як вірно встановлено судами, грошові вимоги кредитора до боржника є погашеними.

Як суд апеляційної інстанції, так і кредитор - ДПІ у Печерському районі м. Києва в касаційній скарзі безпідставно посилаються на час узгодження податкового зобов’язання в адміністративному порядку відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З моменту такого узгодження податкове зобов’язання перетворюється у податковий борг та відповідно стає безспірним у розумінні ст. 1 Закону про банкрутство.

Безспірний характер повинні мати грошові вимоги ініціюючого кредитора при порушенні справи про банкрутство (ст. 6 Закону про банкрутство).

Втім, чинним законодавством не вимагається доведення факту безспірності грошових вимог  інших кредиторів боржника.

Отже, в порядку ст. ст. 14, 23 Закону про банкрутство можуть бути заявлені і грошові вимоги кредиторів, що носять спірний характер.

У зв’язку з чим, кредитори боржника під страхом втрати свого майнового права повинні заявити свої грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство останнього незалежно від їх оскарження в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, подальше адміністративне оскарження податкового зобов’язання не змінює час виникнення грошових вимог кредитора - органу державної податкової служби до боржника.

Тому, в касаційній скарзі ДПІ у Печерському районі м. Києва необґрунтовано вказує на те, що нараховані у липні 2005 р. податкові зобов’язання та штрафні санкції є поточними вимогами внаслідок їх апеляційного узгодження в порядку п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

За таких обставин справи суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно відмовив ДПІ у Печерському районі м. Києва в задоволенні заяви про визнання її кредитором ТОВ “Металпром”.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків попередніх судових інстанцій та оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають чинному законодавству та підстав для їх скасування не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 1, 14, 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 р. та ухвалу господарського суду м. Києва від 27.03.2006 р. у справі № 24/792-б залишити без змін.

Головуючий                                                                            Б.М. Поляков

Судді                                                                                      Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко