СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 червня 2007 року
Справа № 2-15/12243-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Шейкіна Олега Миколайовича, довіреність №  б/н   від 21.07.06;

відповідача: Корой Дмитра Івановича, довіреність №  б/н   від 26.09.06;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 02.04.2007 у справі № 2-15/12243-2006

за позовом           дочірнього підприємства "Санаторій "Ударник" закритого акціонерного товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (вул. Уріцкого, 7/3,Євпаторія,97416)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" (вул. Кечкеметська, 101-4,Сімферополь,95000)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007 року у справі № 2-15/12243-2006 позов Дочірнього підприємства „Санаторій „Ударник” ЗАТ ЛОЗП України „Укрпрофздоровниця” задоволено. Суд визнав недійсним договір поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Альянс КС” та товариством  з обмеженою   відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ”, а також стягнув з ТОВ „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” на користь позивача 85,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення суд першої інстанції встановив, що спірним договором поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року фактично встановлюються правовідносини не поруки, а гарантії, що за своєю правовою природою є іншим видом забезпечення зобов’язання. Дослідивши умови договору поруки, господарський суд АР Крим встановив його суперечливість вимогам цивільного законодавства та прийшов до висновку про необхідність визнання його недійсним на підставі статей 203 та 215 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з цим судовим актом, товариство  з обмеженою   відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі припинити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що основний договір –№ 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, у забезпечення якого укладався спірний договір поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року, не існує. У зв’язку з цим, відповідач зазначає, що відсутній правовий зв’язок між ним та позивачем, що свідчить про відсутність предмету спору.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Повторно розглянувши справу порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

27.12.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” та ДП „Санаторій „Ударник” був укладений контракт № 27/12/05-1490 щодо ремонту корпусу № 2А та корпусу № 5 санаторію „Ударник” в м. Євпаторія (а.с.47-61).

28.12.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Альянс КС” –Поручитель, та товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” –Кредитор, був укладений договір поруки № 1/1593, відповідно пункту 1 якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання зобов'язань за договором № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” та боржником - ДП „Санаторій „Ударник” (а.с.7).

Пунктом 2 Договору поруки передбачено, що підставою зобов'язання, забезпеченого гарантією по Договору № 1/1593, є Договір № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року на виконання робіт по ремонту корпусу № 2А та корпусу № 5 санаторію „Ударник” в м. Євпаторія, укладений між кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” та боржником - ДП „Санаторій „Ударник”.

Відповідно до пункту 3 Договору поруки –„Розмір гарантії”, поручитель (ТОВ „Альянс КС”) відповідає перед Кредитором (ТОВ „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ”) за виконання Боржником (ДП „Санаторій „Ударник”) всіх зобов'язань за договором, вказаним в пункті 1.1 договору поруки, в сумі 1158898,00 грн.

14.07.2006 року Дочірнє підприємство „Санаторій „Ударник” ЗАТ ЛОЗП України „Укрпрофздоровниця” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом про визнання недійсним договору поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року з підстав невідповідності змісту вказаного договору вимогам цивільного законодавства.

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства  з обмеженою   відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але аналогічно породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з частиною 2 вказаної норми підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є: 1) договори і інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів і інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) спричинення майнової (матеріального) і моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 13 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено види забезпечення зобов’язання, а саме: виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Виходячи із змісту норм цивільного законодавства, судова колегія вважає, що сторони мають вибрати конкретний спосіб забезпечення виконання зобов’язання, оскільки кожен спосіб має характерні ознаки та відмінні умови застосування.

У даному випадку способом забезпечення виконання зобов’язання є порука.

Так, відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, якою встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що пунктом 2 договору поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року передбачено, що зобов'язання за договором № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року забезпечується гарантією, розділ 3 Договору - „Розмір гарантії". У тексті Договору поруки йдеться про обґрунтування зобов'язань, забезпечених гарантією.

Таким чином, укладаючи договір поруки, фактично сторонами було передбачено застосування іншого виду забезпечення зобов’язання –гарантії.

Виходячи із змісту статті 546 Цивільного кодексу України, гарантія та порука є різними видами забезпечення зобов'язань.

Так, відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Отже, законодавцем встановлений вичерпний перелік осіб, які можуть бути гарантами - банк, інша фінансова установа, страхова організація, до яких ТОВ „Альянс КС” не відноситься.

На підставі викладеного, господарським судом АР Крим зроблено вірний висновок про те, що договір поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Альянс КС” та товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” суперечить нормам Цивільного кодексу України, оскільки суперечить змісту самого зобов’язання.

За таких обставин позовні вимоги ДП „Санаторій „Ударник” є обґрунтованими, а їх задоволення судом першої інстанції є правомірним.

Що стосується доводів відповідача в апеляційній скарзі про те, що основний договір – № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, у забезпечення якого укладався спірний договір поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року, не існує, у зв’язку з чим, відсутній правовий зв’язок поручителем та боржником, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно пункту 1 договору поруки № 1/1593, Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за договором № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року.

У даному випадку має місце укладення між товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” та ДП „Санаторій „Ударник” контракту № 27/12/05-1490 також від 27.12.2005 року та також щодо ремонту корпусу № 2А та корпусу № 5 санаторію „Ударник” в м. Євпаторія.

При цьому, в матеріалах даної справи є наявним контракт № 27/12/05-1490 від 27.12.2005 року, однак відсутній договір № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, посилання на який було зроблено при укладенні спірного договору поруки № 1/1593 та у забезпечення якого укладався договір поруки.

Таким чином, правовий зв`язок між спірним договором поруки та саме контрактом № 27/12/05-1490 відсутній. Оскільки суду не надано доказів існування договору № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, укладеного між ТОВ „Будівельна компанія „АКРОПОЛЬ” та ДП „Санаторій „Ударник”, судова колегія приходить до висновку, що відсутній правовий зв`язок між договором поруки та договором № 27/12/05-1330 від 27.12.2005 року, а сам договір поруки № 1/1593 є таким, що укладений у забезпечення не існуючого договору та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Наведені вище обставини є самостійною підставою для визнання недійсним договору поруки № 1/1593 від 28.12.2005 року у відповідності до статті 203 Цивільного кодексу України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність припинення провадження у справі є безпідставними, оскаржуване рішення господарського суду АР Крим є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007 у справі № 2-15/12243-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді