ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.07 р.
Справа № 8/6

за позовом Стил Трейдинг Солюшинз,
Инк., США

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк

"Капітал",
ЄДРПОУ , м.Донецьк

про стягнення 85841,90 доларів США
або 455502,87 грн.

Головуючий суддя Ємельянов А. С.

Суддя                        Морщагіна Н.С.

Суддя                        Мартюхіна Н.О.

Представники:

від позивача: Чилімова А.В.-по дов.

від відповідача: Шугалєєва І.Г.-по
дов.

В засіданні суду брали участь:

Згідно з ст.77 ГПК України в
засіданні суду

оголошувалась перерва з 12.07. по 31.07.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Стил Трейдинг Солюшинз, Інк., США,
позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до
відповідача, Відкрите акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк
"Капітал", м.Донецьк, про стягнення заборгованості по сплаті
процентів в розмірі 31324,80 доларів США, що складає 166218,79 грн.;
банківських витрат на покупку іноземної валюти в розмірі 23969,08 грн., що
складає 4517,10 доларів США; штрафних санкцій, сплачених позивачем, в розмірі
50000,00 доларів США, що складає 265315,00 грн.

Згідно із ст.22 Господарського
процесуального кодексу України позивач заявою від 15.02.2005р. змінив предмет
позову, заявивши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за
процентами та збитків за контрактом в розмірі 53333,40 доларів США, що
еквівалентно 282944,35 грн. по курсу НБУ, витрат на покупку валюти та плати за
користування чужими грошовими коштами в розмірі 269699,55 грн., що еквівалентно
50836,83 доларів США.

21.03.2005р. позивач заявою від
21.03.2005р. змінив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення
заборгованості по процентам в сумі 29657,20 доларів США, заборгованості за
прострочення грошового зобов'язання в сумі 240425,64 грн. або 45423,32 доларів
США (по курсу НБУ 5,293),  збитків за
контрактом в сумі 50000,00 доларів США, витрат на покупку валюти в сумі
23564,75 грн. або 4452,06 доларів США.

20.02.2006р. позивач згідно з
заявою №79 від 17.02.2006р. заявив вимоги про стягнення з відповідача:

- збитків, у зв'язку із сплатою
штрафних санкцій, в сумі 50000,00 доларів США на підставі ст.ст.22, 610, 611 ЦК
України;

- трьох процентів річних від
простроченої суми за період з 21.05.2002р. по 29.04.2004р. в сумі 60378,24
грн., що еквівалентно 11393,41 доларів США, на підставі ст.ст.610, 625 ЦК
України з урахуванням п.1 роз'яснення ВАСУ від 17.02.1994р. №02-5/114.

Відкрите акціонерне товариство
"Акціонерно-комерційний банк "Капітал", м.Донецьк звернулось до
господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Стил Трейдинг
Солюшинз, Інк., США про стягнення
безпідставно отриманих грошових коштів за договором №2 від 09.12.1999р.
в сумі 4265,32 доларів США або 21539,87 грн.

Ухвалою від 14.10.2005р.
господарським судом Донецької області повернуто без розгляду зустрічну позовну
заяву та додані до неї документи Відкритому акціонерному товариству
"Акціонерно-комерційний банк "Капітал" м.Донецьк.

Постановою від 05.12.2005р.
Донецький апеляційний господарський суд скасував ухвалу господарського суду
Донецької області від 14.10.2005р. у справі №8/6, справу передав на розгляд до
господарського суду Донецької області.

Згідно з ухвалою від 12.12.2005р.
зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням від 02.03.2006р. по справі
№8/6 господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги позивача
про стягнення збитків в сумі 50000,00 доларів США, 3% річних в сумі 11393,41 доларів
США; відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог Відкритого акціонерного
товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", м.Донецьк до
Стил Трейдинг Солюшинз, Інк., США про повернення безпідставно отриманих
грошових коштів за договором №2 від 09.12.1999р. про залучення грошових коштів
на умовах субординованого боргу в сумі 4265,32 доларів США, що складає 21539,87
грн. за курсом НБУ на день подання позову. Одночасно, вказаним судовим рішенням
було скасовано заходи до забезпечення зустрічного позову, які були застосовані
ухвалою господарського суду Донецької області від 27.12.2005р.

Постановою від 03.10.2006р.
Донецьким апеляційним господарським судом рішення місцевого господарського суду
у справі №8/6 частково скасовано: задоволено позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3% річних в сумі 821,92 грн., витрат по сплаті послуг адвоката в сумі
98,80 доларів США, відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. В іншій
частині рішення господарського суду Донецької області від 02.03.2006р. по справі
№8/6 залишене без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 08.02.2007р. постанову Донецького апеляційного господарського
суду від 03.10.2006р. та рішення господарського суду Донецької області від
02.03.2006р. по справі №8/6 в частині первісного позову скасовано, справу
направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування первісних позовних
вимог про стягнення збитків в сумі 50000,00 доларів США позивач посилається на
ті обставини, що внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх
зобов'язань з повернення субординарного боргу, позивач мусив сплатити
іноземному контрагентові штраф в сумі 50000,00 доларів США. Одночасно, позовні
вимоги про стягнення 3% річних обґрунтовані посиланням позивача на норми ст.625
Цивільного кодексу України.

Під час нового розгляду справи
позивачу було запропоновано визначитися з позовними вимогами.

Позивач наполягав на розгляді
позовних вимог, викладених у заяві №79 від 17.02.2006р.

Відповідач в заяві №3/1699 від
19.06.2007р. проти позовних вимог заперечує, посилаючись на недоведеність з
боку позивача виникнення у нього збитків в сумі 50000,00 доларів США, наявності
вини відповідача у понесенні цих збитків. Крім цього, за твердженням
відповідача, позивачем також не доведено наявності прострочення з боку
відповідача сплати субординованого боргу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

09.12.1999р. між позивачем та
відповідачем був укладений договір №2 про залучення грошових коштів на умовах
субординованого боргу, предметом якого є залучення тимчасово вільних коштів
позивача в сумі 200000,00 доларів США з метою врахування їх до капіталу
відповідача строком на 7 років (до 15.12.2006р.), з нарахуванням за
користування цими коштами відсотків річних, розмір яких встановлювався і
змінювався додатковими угодами до договору.

Відповідно до приписів розділів 4
та 5 договору №2 від 09.12.1999р. сторони не мають права на дострокове
розірвання договору, а дострокове погашення субординованого боргу можливе за
обов'язковим погодженням з Національним банком України за умови, що запит на
дострокове погашення зроблено за ініціативою відповідача та не впливає на його
платоспроможність.

20.05.2002р. між сторонами
підписана угода про дострокове погашення субординованого боргу за договором №2
від 09.12.1999р., згідно з якою встановлений обов'язок відповідача в строк до
01.11.2003р. надіслати запит в Національний банк України про дострокове
розірвання договору.

Згідно з рішенням господарського
суду Донецької області від 23.03.2004р. по справі №20/67 було задоволено позов
позивача про стягнення з відповідача субординованого боргу за договором №2 від
09.12.1999р.

Виходячи зі змісту позовної заяви
та доданих до неї документів, неповернення відповідачем субординованого боргу у
встановлений термін призвело до неможливості виконання позивачем умов контракту
№110DD від 01.12.2003р., укладеного з фірмою Tarkin AG, на придбання
деформованого арматурного стержню та, як наслідок, сплати позивачем штрафних
санкцій в сумі 50000,00 доларів США.

За таких обставин, позивачем
заявлені вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 50000,00 доларів
США.

Крім цього, в зв'язку з
простроченням повернення коштів позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 3% річних в сумі 11393,41 доларів США за період з 21.05.2002р. по
29.04.2004р.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до
нього.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

За вимогами ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип
господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести
обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як вказувалось вище, в
обґрунтування вимог про стягнення з відповідача збитків в сумі 50000,00 доларів
США, позивач посилається на підписання між ним та фірмою Tarkin AG контракту
№110DD на придбання деформованого арматурного стрежню.

Згідно з умовами цього контракту в
разі невиконання позивачем передплати 35% від вартості товару, вказаної в
проформі-інвойсу, фірма Tarkin AG набуває права розірвати контракт або продовжити
відвантажувальний період на 30 днів, за вибором позивача. В разі невиконання
позивачем умов оплати згідно з контрактом, позивач повинен сплатити фірмі
Tarkin AG штраф в сумі 50000,00 доларів США.

Виходячи зі змісту позовної заяви
та доповнень до неї, позивач вважає, що неповернення відповідачем по цій справі
субординованого боргу згідно з договором №2 від 09.12.1999р. та угодою від
20.05.2002р. у встановлений термін призвело до неможливості виконання позивачем
умов контракту №110DD, та, як наслідок, сплати фірмі Tarkin AG штрафних санкцій
в сумі 50000,00 доларів США.

Таким чином, як вказує позивач,
внаслідок неправомірних дій відповідача та сплати штрафних санкцій в сумі
50000,00 доларів США, він зазнав збитки в цій сумі.

Відповідно до ст.16 Цивільного
кодексу України та ст.1 Господарського процесуального кодексу України до
господарського суду можуть звернутися підприємства, установи, організації,
суб'єкти підприємницької діяльності за захистом своїх порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому, за змістом ст.16
Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.8 ст.16 Цивільного
кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, який
водночас є універсальною мірою відповідальності, є відшкодування збитків.

За приписом ст.22 Цивільного
кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в
результаті порушення її цивільного права.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Відшкодування збитків у
відповідності з нормами ст.611 Цивільного кодексу України є наслідком порушення
зобов'язання.

Таким чином, можливість
використовувати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у
юридичних осіб із самого факту невиконання обов'язку, порушення цивільних прав.

Обов'язковою умовою
відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини.

Для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів
складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника.

Відсутність хоча б одного з вище
перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих
на себе зобов'язань.

Як вказувалось вище, в
обґрунтування вимог про стягнення збитків позивач посилається на несвоєчасне
виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №2 від 09.12.1999р.

Згідно з п.1.1 вказаного договору
встановлено, що залучення вільних коштів позивача відповідачу здійснюється
строком на 6 років з 15.12.1999р. до 15.12.2005р. з нарахуванням відсотків річних
за користування цими коштами.

20.05.2002р. між позивачем та
відповідачем було підписано угоду про дострокове погашення боргу за договором
№2 від 09.12.1999р..

За змістом вказаної угоди сторонами
було узгоджено, що відповідач не заперечує проти дострокового розірвання
договору №2 від 09.12.1999р. та зобов'язується направити запит до 01.11.2003р.
про дострокове розірвання вказаного договору до НБУ.

Угода від 20.05.2002р. набрала сили
з моменту її підписання, тобто, з 20.05.2002р.

За приписом ч.2 ст.35 Господарського
процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду
під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 23.03.2004р. по справі №20/67 встановлено факт розірвання
договору №2 з моменту підписання угоди від 20.05.2002р.

Таким чином, враховуючи, що факт
розірвання договору №2 з 20.05.2002р. не потребує додаткового доведення, суд
дійшов висновку, що умови вказаного договору припинили свою дію.

Одночасно, в угоді від 20.05.2002р.
строк повернення відповідачем субординованого боргу позивачу сторонами не було
узгоджено.

Згідно з рішенням господарського
суду Донецької області від 23.03.2004р. по справі №20/67, яке має преюдиціальне
значення під час розгляду цієї справи, встановлено момент виникнення у позивача
права вимагати повернення перерахованих відповідачу грошових коштів за
договором №2 від 09.12.1999р. - з 20.05.2002р., тобто,  з моменту підписання угоди про дострокове
розірвання договору.

Одночасно, вказаним судовим
рішенням не встановлено терміну, з якого у відповідача виникає зобов'язання
повернути отримані від позивача грошові кошти.

Твердження позивача про ті
обставини, що обов'язок відповідача сплатити борг також виник з 20.05.2002р.,
судом до уваги не приймаються. Зокрема, в судовому рішенні по справі №20/67
визначено дату (20.05.2002р.), з якої у позивача виникає відповідне право
вимагати сплати заборгованості, проте, вказаним рішенням не встановлено строку,
протягом якого відповідач має сплатити борг.

Посилання відповідача на норми
ст.151 Цивільного кодексу УРСР як підставу одночасного виникнення як права
позивача вимагати сплати заборгованості так і обов'язку відповідача сплатити
цей борг є неправомірними. Так, статтею 151 Цивільного кодексу УРСР було дано
поняття зобов'язання та підстави його виникнення. За змістом вказаної статті,
поняття "обов'язок" не є тотожнім поняттю "зобов'язання".
Останнє містить у собі як "право", так і "обов'язок". При цьому,
судовим рішенням по справі №20/67 було визначено лише дату виникнення у
позивача права заявити до відповідача вимогу про сплату боргу. Проте, дата
виникнення у відповідача відповідного обов'язку сплатити заборгованість за
договором судовим рішенням по справі №20/67 визначена не була.

Відповідно до ст.165 Цивільного
кодексу УРСР (який діяв на момент виникнення у позивача права вимагати від
відповідача сплати грошових коштів) якщо строк виконання  зобов'язання не встановлений або визначений
моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі
провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання
в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов'язання.

Ухвалою господарського суду від
25.05.2007р. було зобов'язано сторони представити в засідання суду письмові
пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від
08.02.2007р. по справі №8/6, в якій, зокрема, вказувалось про необхідність
представлення суду доказів направлення позивачем відповідачеві вимоги про
повернення субординованого боргу

Виходячи зі змісту письмових
пояснень позивача без номера та дати, які надійшли на адресу суду 12.07.2007р.,
в обґрунтування виникнення у нього права на позов позивач посилається на
рішення суду по справі №20/67 та відповідну дату припинення дії договору №2 від
09.12.1999р., з якої, за твердженням позивача, було порушене його право.

Одночасно, будь-яких посилань щодо
направлення на адресу відповідача відповідної вимоги про сплату заборгованості
у відповідності з нормами ст.165 Цивільного кодексу УРСР позивачем до
матеріалів справи не надано.

Таким чином, всупереч вимогам
ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем
відповідних доказів, які б підтверджували факт направлення ним на адресу
відповідача вимоги про повернення субординованого боргу до матеріалів справи не
надано.

Позовна заява позивача по справі
№20/67, за висновками суду, не може бути належним доказом звернення позивача з
вимогою про повернення субординованого боргу відповідачем, враховуючи, що
пред'явлення позову відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу
України пов'язується з вже порушеним правом, а не з можливістю його порушення в
майбутньому.

Крім цього, судом також приймається
до уваги той факт, що позивачем також не доведено наявності вини відповідача у
неповернені йому субординованого боргу.

Згідно п.3.12 Інструкції про
порядок регулювання діяльності банків в Україні, яка затверджена постановою
Правління Національного банку України 28.08.2001р. N368, банк має  право на дострокове погашення субординованих
коштів відповідно до запланованої ним дати, якщо Національний банк України до
зазначеного строку щодо дострокового погашення субординованого боргу не
надіслав повідомлення про виявлене порушення банком вимог цього пункту.

Як встановлено судом, на заяви
відповідача щодо дострокового погашення субординованого боргу перед позивачем,
Національним банком України були надані свої заперечення щодо вчинення
відповідачем відповідних дій, що підтверджується наявними в матеріалах справи
листах №37-109/7554 від 11.12.2003р., №37-107/6983 від 20.11.2003р., внаслідок
чого вина відповідача у неповерненні боргу позивачу відсутня.

Зокрема, враховуючи вимоги
Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої
постановою Правління Національного банку України 28.08.2001р. N368, яка є
обов'язковою для відповідача, останній не мав підстав для повернення субординованого
боргу позивачу.

Таким чином, з урахуванням вимог
діючого законодавства відповідачем повністю доведено відсутність його вини у
неповерненні боргу позивачу, що виключає можливість застосування до відповідача
такого виду відповідальності як стягнення збитків.

Судом також прийнято до уваги той
факт, що позов в частині вимог про стягнення збитків в сумі 50000,00 доларів
США всупереч вимогам ст.54 Господарського процесуального кодексу України не
обґрунтований позивачем нормами законодавства.

На підставі викладеного, виходячи з
того, що збитки за своєю правовою природою є мірою відповідальності за
порушення зобов'язання, враховуючи недоведеність позивачем факту порушення
відповідачем своїх зобов'язань на момент проведення позивачем сплати штрафних
санкцій в сумі 50000,00 доларів США, відсутність доказів вини відповідача, а
також недоведеність наявності причинного зв'язку, вимоги про стягнення з
відповідача збитків в сумі 50000,00 доларів США підлягають залишенню без
задоволення.

Виходячи з того, що позивачем не
доведено дати виникнення у відповідача обов'язку повернути субординований борг,
враховуючи, що за своєю правовою природою три проценти річних є
відповідальністю за порушення виконання грошового зобов'язання, вимоги про
стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 11393,41 доларів США,
нараховані за період з 21.05.2002р. по 29.04.2004р., також підлягають залишенню
без задоволення.

Судові витрати, у тому числі і
витрати по сплаті вартості послуг адвоката, згідно із ст.49 Господарського
процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача повністю.

Клопотання без номера та дати, яке
надійшло на адресу суду 31.07.2007р., Стил Трейдинг Солюшинз, Інк., США про
відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення як безпідставне.

За висновками суду, з моменту
прийняття справи до розгляду (25.05.2007р.), з урахуванням вимог, які були
викладені в ухвалі суду від 25.05.2007р., приймаючи до уваги фактичне
знаходження справи в провадженні господарського суду строком понад 2,5 років (а
саме, з 10.01.2005р.), позивач мав достатньо часу для надання суду відповідних
доказів правомірності своїх вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог Стил Трейдинг Солюшинз, Інк., США до Відкритого акціонерного
товариства "Акціонерно-комерційний банк "Капітал", м.Донецьк про
стягнення збитків, у зв'язку із сплатою штрафних санкцій, в сумі 50000,00
доларів США, трьох процентів річних в сумі 60378 грн. 24 коп., що еквівалентно
11393,41 доларів США.

В судовому засіданні 31.07.2007р.
оголошено повний текст рішення.

Головуючий суддя                                                                                              Ємельянов
А.С.

Суддя
Морщагіна Н.С.

Суддя
Мартюхіна Н.О.