ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"06" лютого 2007 р.                                                            Справа №9/10/375-НА

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Плюс" м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень №/3/7059 та №/3/7060 від 2.12.2004р. та їх скасування

Суддя  Олійник Ю.П.                    Секретар судового засідання Римар Н.М.

Представники сторін:

Від позивача     -    Драч В.М.  –за дов. від 20.12.04,

Від відповідача -    Мельник  В.В. – за дов. від 18.12.06

У судовому  засіданні оголошено вступну  і  резолютивну   частину    рішення  згідно ст. 160 КАС України .

Постанова   ухвалюється   6.02.07 ,  так як у   судовому    засіданні   23.01.07  оголошувалась перерва  для надання   сторонами додаткових доказів.

Позивач у позовній заяві та в додаткових поясненнях просив суд визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому №/3/7059 та № /3/7060 від 02.12.2004р. про застосування штрафних санкцій, вважаючи їх такими , що суперечать вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам, посилаючись на викладені в позовній заяві та наданих поясненнях твердження. Зверталась  увага, що  відповідач  застосував штрафні санкції на підставі Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки”. Однак, у  вересні –жовтні 2002р. у ТОВ “Снейк” на суму 23084 грн. за особисті кошти комерційним директором Крикуном П.В. були придбані товари. Вказав на те, що відповідач при перевірці не виявив та не встановив факту витрачання готівки, що належала позивачу, на придбані товари. Посилався на п. 4.2 та п. 5.9  Положення Національного Банку України №72 від 19.02.2001 р., зазначаючи те, що  податковим органом в акті перевірки не наводиться фактичних даних щодо підстав  наявності в касовій книзі записів про отримання Крикуном П.В. готівки під звіт для придбання товарів.

У заяві про уточнення  предмету спору - визнання   протиправними   дії  ДПІ   у   м.   Хмельницькому   по   прийняттю   податкових повідомлень-рішень №/3/7059 та №/3/7060 від 2.12.2004р. та визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень, що прийнято судом, позивач  посилається на те, що оспорювані    податкові    повідомлення-рішення    відповідач    прийняв    згідно Закону  України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ,   який   надає   право   контролюючому    органу   приймати   такі повідомлення у випадках визначення цим органом податкового зобов'язання та штрафної санкції у зв'язку з порушенням платником податків правил оподаткування ( п.п. 1.2., 1.5. ст.1 та ст.6, ст.17 Закону).  Звертається увага, що  Указ Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки №436/95 від 12.06.1995р. передбачає відповідальність за порушення встановлених норм з регулювання обігу готівки і не регулює податкові правовідносини, тому відповідач невірно застосував форму свого розпорядчого документу. Відповідно  відповідач в порушення положень ч.2 ст.19 Конституції України, ст.13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" діяв не у спосіб визначений законом.   Звертається   увага, що  штрафні   санкції,   які   передбачені   Указом   №436/95   від   12.06.1995р.   згідно   з положеннями  ст.ст.   238,   239,  241   ГК України  є   адміністративно-господарською санкцією, яка сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської операції. Згідно ст.250 ГК України адміністративно-господарська санкція може бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з дня порушення. Відповідач у своєму акті №1020 від 28.04.2004р. зазначає, що ТОВ „Гранд-Плюс" допустив 4 факти порушення Указу №436/95, а саме: 27.09.2002р., 9.10.2002р., 23.10.2002р., 25.10.2002р . Тому з часу здійснення правопорушення позивачем до його виявлення 28.04.2004р. пройшло більше одного року, а до дня прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 2.12.2004р. більше двох років, більше 7 місяців з дня виявлення правопорушення до дня прийняття рішення. Відповідно, при прийнятті зазначених податкових повідомлень-рішень відповідач діяв всупереч вимогам ст.250 ГК України, у зв'язку з чим його дії є протиправними, а рішення не можуть мати чинності. Крім того,  зазначається про те, що  позивач не може надати суду оригінал касової книги за 2002 рік тому, що її вилучено правоохоронними органами в жовтні 2003 року і не повернуто.

У заяві від 23.01.07  позивач    уточнив позовні  вимоги –про  скасування   податкових повідомлень-рішень №/3/7059 та №/3/7060 від 2.12.2004р. та визнання   протиправними   дій  по їх  прийняттю, що прийнято судом.

У судовому   засіданні   представником позивача  знову     уточнено   позовні вимоги –про  визнання     протиправними податкових повідомлень-рішень №/3/7059 та №/3/7060 від 2.12.2004р. та    скасування   їх ,  що прийнято судом.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують , посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов, письмових поясненнях . Вважають, що 27.09.2002 р., 09.10.2002 р., 25.10.2002 р., 23.10.2002 р., діяла редакція  Положення, в якій сума готівкового розрахунку підприємства не мала перевищувати 3000 грн. За таких обставин в акті перевірки №1020/231-32039196 від 28.04.2004 р. встановлено факти проведення підприємством розрахунків з іншими підприємствами готівковими коштами, що перевищують 3000 грн. протягом одного дня за одним платіжним документом, що є порушенням п.7 Інструкції НБУ “Про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні” та п. 2.3 “Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”.  Крім того,   в акті № 1020/231-32039196 від 28.04.2004р. вчинено запис, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі і додаткових документів, що свідчать про діяльність підприємства за період, що перевіряється, немає. В переліку документів, які використані при перевірці, “заявка-розрахунок для встановлення загального ліміту залишку готівки в касі, порядку і строків здавання готівкової виручки на 2002р.” відсутня. Під час розгляду скарги підприємством надано зазначений документ, з якого видно, що банком встановлено ліміт залишку готівки в касі  позивача в сумі 100 грн. Враховуючи ліміт залишку готівки в касі в сумі 100 грн., штрафні санкції за недотримання у сфері готівкового обігу складають 10684 грн. В зв’язку з даним порушенням до позивача відповідно до п.1 Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” правомірно застосовано штрафні санкції.

У письмових поясненнях відповідачем звертається    увага на     Інструкцію  про порядок застосування  та    стягнення  сум штрафних санкцій органами  державної податкової служби , затв. наказом ДПА України  від 17.03.01 № 110., посилається на   те, що  у позивача     мало місце порушення   ведення  операцій готівкового  обігу, а не  порушення   ведення  господарської діяльності ( ст. 3 ГК України )   , тому   відповідачем  не застосовувались адміністративно -  господарські санкції , відповідно   не застосовуються норми   ст. 250 ГК України.

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне.

Відповідачем  проведено  перевірку  позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.06.2002 р. по 31.12.2003 р., за результатами якої складено акт перевірки №1020-23/1/32039196 від 28.04.2004 р.  Перевірка проводилась 27.02.04, з 9.03.04 по 12.03.04, 15.04.04 , з 19.04.04 по 28.04.04

Перевіркою, крім   іншого, встановлено порушення позивачем п.2.15 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні , затв. Постановою НБУ від 19.02.2001р. №72 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.03.2001р. №237/5428   , щодо  перевищення ліміту готівки в касі 11016 грн. При цьому визначено , що ліміт залишку готівки в касі позивача, що встановлений банком, становить 17 грн. ( за період з 01.06.2002 р. по 25.12.2002 р.), 3000 грн. ( за період з 26.12.2002 р. по 24.02.2003 р.), 5000 грн. ( за період з 24.02.2003 р. по 19.05.2003 р.), 1300 грн. ( з 20.05.2003 р. ).

Відповідачем  визначено , що за період , який перевірявся, у позивача були факти проведення готівкових розрахунків з іншими підприємствами готівковими коштами , що перевищують 3000 грн. протягом одного дня за одним платіжним документом, що є порушенням п.7 Інструкції НБУ „Про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні”,  затвердженої Постановою Правління НБУ від 02.02.1995р. №21  із наступними змінами та доповненнями,  і п. 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні , затв. Постановою Правління  НБУ від 19.02.2001р №72 із змінами та доповненнями. Зокрема,  перевіркою виявлено, що позивачем в касу ТОВ “Снейк” в оплату за одержані металевий лист, кутник було внесено готівку : на суму 4567 грн. (касовий чек №3011 від 27.09.2002 р.), на суму 9226 грн. (касовий чек №3059 від 09.10.2002 р.), на суму 5177 грн. (касовий чек від 25.10.2002 р.), на суму 4114 грн. (касовий чек №3325 від 23.10.2002 р.).   Всього  визначено  перевищення ліміту каси  (таблиця №6 акту перевірки)  в розмірі 11016 грн.

На підставі даного акту перевірки  відповідачем прийнято податкове повідомлення –рішення  № 0-1820 від 5.05.04 про визначення   податкового  зобов’язання    за платежем „ штрафні санкції за порушення законодавства”  в розмірі  11016 грн.

Внаслідок     адміністративного    оскарження   відповідачем прийнято   рішення № 11634123-1 від 7.07.04  про  часткове скасування   зазначеного  податкового повідомлення –рішення на суму   332 грн.   Відповідно  прийнято  податкове повідомлення-рішення   № 14645 від  7.07.04 на суму  10684 грн.

Внаслідок  подальшого    адміністративного   оскарження   рішенням   ДПА у Хмельницькій  області  № 12966725-036 від 6.09.04  залишено без змін податкове повідомлення-рішення  і збільшено на 10684 грн.  суму   штрафної санкції  за порушення   порядку ведення   касових  операцій у національній валюті.

Відповідно  відповідачем  прийняті  податкові повідомлення-рішення № 25627 від 7.09.04 на суму  10684 грн.  та № 25628  від 7.09.04  на суму 10684 грн.

Рішенням   ДПА   України № 22908725-1115 від 23.11.04  залишено   без задоволення   скаргу  позивача  , а     податкові   повідомлення - рішення    без змін.

Відповідно    відповідачем прийнято  спірні  податкові повідомлення-рішення від 02.12.2004 р. №/3/7059 про визначення   податкового  зобов’язання    за платежем „ штрафні санкції за порушення законодавства” в розмірі 10684 грн. та  №/3/7060 про визначення   податкового  зобов’язання    за платежем „ штрафні санкції за порушення законодавства” в розмірі 10684 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначені спірні податкові повідомлення –рішення, такими, що прийняті з  порушенням вимог чинного законодавства, просить   з врахуванням   уточнень визнати їх протиправними і  скасувати .

Досліджуючи  надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

1.  Спірні  податкові повідомлення-рішення оформлені відповідачем  за платежем „штрафна санкція за порушення законодавства ”. Дана штрафна санкція визначена  у податковому повідомленні-рішенні як податкове зобов’язання.

Однак,  аналізуючи   норми   Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами “ від 21.12.2000р. із змінами і   доповненнями  ,    відповідачем   безпідставно  така    санкція   віднесена   до категорії   “ податкових зобов’язань” ,   так   як  згідно  п.1.2    ст. 1  цього Закону  податкове зобов'язання -  це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

При цьому  згідно  п.  1.9  ст. 1    цього Закону  податкове повідомлення є письмовим повідомленням  контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно  ця форма актів ненормативного характеру може застосовуватись лише щодо обов'язків зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів),  вичерпний перелік яких визначено у ст. ст. 14 та 15 Закону України "Про систему оподаткування" . В останніх нормах  штрафні    санкції не  передбачені як  вид податку чи іншого обов’язкового  платежу.

Крім того,     контролюючий   орган    згідно п.4.2.2. ст.  4 Закону   України " Про    порядок  погашення    зобов"язань  платників  податків перед бюджетами  та    державними    цільовими    фондами" від 21.12.2000р.   може    визначити   суму   податкового   зобов’язання   тільки      у     випадках, визначених  цим пунктом , а    серед  останніх немає такого  випадку  порушення . Тому   неправомірним є  прийняття   податковим  органом   “ податкових    повідомлень”,    визначення   санкції   “ податковим   зобов’язанням “ ,   зазначення  наслідків  ,  що слідують   із  прийняття   податкового   повідомлення -   виникнення   права   податкової застави   у   разі   несплати   у  строк , нарахування    пені  і    штрафних санкцій на несплачену    суму  .

2. Указом Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” №436/95 від 12.06.1995р.  встановлена відповідальність за порушення встановлених норм з регулювання обігу готівки.

Згідно п.1 вищевказаного Указу Президента України  у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах –у двократному розмірі сум  виявленої понад лімітної готівки за кожний день.

При цьому згідно п. 2.3 Положення “Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні” , затв. Постановою Правління НБУ N 72 від 19.02.2001, зареєстрованого в Міністерстві  юстиції України 15 .03.01 за N 237/5428 в редакції, чинній на момент перевірки ,станом на 2002 р. сума готівкового   розрахунку   одного  підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем)  через  їх  каси, каси  банків,  інших  фінансових  установ,  які  надають послуги з переказу грошей, та підприємств  поштового зв'язку не має перевищувати три тисячі гривень протягом одного дня за одним або кількома   платіжними документами.      Згідно змін внесених до вказаного Положення постановою Національного банку України №81 від 05.03.03 р. сума   готівкового   розрахунку   одного   підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем)  через  їх  каси, каси  банків,  інших  фінансових  установ,  які  надають послуги з переказу  грошей, та  підприємств  поштового зв'язку не має перевищувати десяти тисяч гривень протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами.

Порушення  зазначених норм   позивачем  відповідач  зазначив   у акті , на підставі  якого прийняті спірні   податкові повідомлення-рішення .

Згідно ст. 238 Господарського кодексу України  від 16.01.2003  за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами. Відповідно  , зважаючи на зазначені    норми , не приймається посилання    відповідача    ан     ст. 3 ГК України.

При   цьому  строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені  статтею 250 ГК України . Зокрема, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня  виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак, як вбачається   з матеріалів   справи ,   перевіркою виявлено факт  порушення   27.09.2002 р., 09.10.2002р. , 25.10.2002 р.,23.10.2002 р.    Перевірка проводилась 27.02.04, з 9.03.04 по 12.03.04, 15.04.04 , з 19.04.04 по 28.04.04 . Відповідно перебіг    річний  термін  з дня порушення . Крім того,  з дня     виявлення    порушення (проведення перевірки  ) до моменту    прийняття  відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень   перебіг також шестимісячний термін.

У зв’язку   з цим    відповідачем порушені  передбачені     ст. 250 ГК України строки  застосування    адміністративно-господарських санкцій.

3.  Судом     зважається   також  на  те, що згідно  ч. 2  ст.  71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  Всупереч  цьому  відповідачем  не надано  доказів, які   б  з достовірністю підтверджували порушення   позивачем    вимог Указу Президента України “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” №436/95 від 12.06.1995р.  , Положення “Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні” , затв. Постановою Правління Національного Банку України  N 72 від 19.02.2001.

Натомість  відповідачем    не спростовуються     доводи     позивача  , письмові    пояснення   головного     бухгалтера та комерційного директора , подану директором та головним бухгалтером ТОВ “Гранд-Плюс” довідка №06/01 від 18.01.2005р. про те, що  Крикуну П.В. з каси підприємства за період з 01.04.2002р. по 01.11.2002р. грошові кошти під звіт на придбання товарів від ТОВ “Снейк” не видавались, а придбання товарів ним за цей період було здійснено за власні  кошти. Крім того,  Крикуном В.П. надано підприємству авансові звіти про придбання товарів у ТОВ “Снейк”, відзвітовано перед підприємством про отримані товари. Згідно вищевказаної довідки , виданої головним  бухгалтером від 18.01.2005р. підприємство заборгувало Крикуну П.В. 41598,09 грн. за купівлю будматеріалів за власний рахунок, так як в товариства були відсутні кошти на той момент.

Щодо касової книжки , яка є  згідно норм   зазначеного  Положення спеціальним   звітом   по операціях з готівкою, то  перевіркою відповідачем остання    не виявлена  ,  у   судовому    засіданні   остання  сторонами також не надана у    зв’язку   з відсутністю .  При цьому  представником  позивача    пояснюється, що  оригінал касової книги за 2002 рік  вилучено правоохоронними органами в жовтні 2003 року і не повернуто ( докази про що відсутні).

4.  За  таких обставин  позовні    вимоги   відповідають чинному   законодавству   і   підлягають задоволенню із  визнанням      спірних  податкових  повідомлень-рішень протиправними із їх   скасуванням.

Враховуючи  задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем                   ( держмито згідно  квитанції АППБ „ Аваль”  № 343 від  8.12.04  на суму 85 грн.  та  витрати на     інформаційно-технічне забезпечення   судового    процесу           згідно квитанції АППБ „ Аваль”  № 355 від  8.12.04 ) присуджуються останньому.  При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю  "Гранд-Плюс"  м. Хмельницький    до  Державної податкової інспекції  у м. Хмельницькому  про визнання протиправними   податкових повідомлень-рішень №/3/7059 та №/3/7060 від 2.12.2004р. та  їх скасування   задовольнити .

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції  у м. Хмельницькому №/3/7059    про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Гранд-Плюс"  м. Хмельницький    10684 грн. штрафних санкцій та №/3/7060 від 2.12.2004р. про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Гранд-Плюс"  м. Хмельницький    10684 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Гранд Плюс” м. Хмельницький ( вул. Соборна,11 ,код 3239196 ) витрати по оплаті державного мита в розмірі 85, 00 грн. (вісімдесят п’ять  гривень  00 коп. ) та 118, 00  грн. (сто вісімнадцять  гривень  00 коп. ) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Постанова  складена  у повному   обсязі  і    підписана   7.02.07.

Віддруковано 3 примірники:

1 –по справі,

2 - позивачу,

3 –відповідачу