ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 5/135Б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Панової І.Ю.,

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітний кар'єр"

на ухвалу
господарського суду Донецької області від 23.01.2007 р.

у справі
господарського суду
№ 5/135б
Донецької області

за заявою
Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітний кар'єр"

про
банкрутство,

арбітражний керуючий
Кондратьєва М.В.,

за участю представників сторін: не з'явились;

встановив:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.08.2006 р. за заявою УПФУ в Гірницькому районі м. Макіївки порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Гранітний кар'єр".

Оголошення про порушення провадження у справі опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр"  № 187 від  06.10.2006 р.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до суду звернулися кредитори із заявами про визнання майнових вимог до боржника.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Донецької області від 23.01.2007 р. (суддя Чорненька І.К.)  припинено провадження по заяві ТОВ "Право плюс". Визнано кредиторські вимоги Відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області на суму 78 035,60 грн., у визнання кредитором  на суму 5 395,53 грн. відмовлено.

Визнано кредиторами та затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області на суму 78 035,60 грн. –четверта черга.

Окремо до реєстру кредиторів включено заборгованість по заробітній платі у розмірі 340 500,67 грн. –друга черга, заборгованість по аліментам –436,55 грн. –друга черга.

Постановлено вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі,  вважати погашеними.

Призначено дату перших загальних зборів кредиторів.

До Вищого господарського суду України звернуся боржник –ТОВ "Гранітний кар'єр", який просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів майнових вимог Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області на суму 78 035,60 грн. –четверта черга, та прийняти нове рішення, яким виключити із реєстру вимог кредиторів Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області на суму 78 035,60 грн. В обґрунтування посилається на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

За приписами ст.15 Закону у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником до реєстру вимог кредиторів.

Як встановлено судом першої інстанції,  Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області звернувся до суду із заявою про визнання кредитором ТОВ "Гранітний кар'єр"  на суму 83 431,13 грн. (виконавчий збір).

Місцевий господарський суд, визнав кредиторські вимоги заявника на суму 78 065,60 грн., визнав заявника кредитором та затвердив  реєстр вимог кредиторів, зокрема, Відділу примусового виконання рішень ДВС Донецької області на суму 78035,60 грн. –четверта черга. У визнання  кредиторських вимог заявника на суму 5395,53 грн. відмовлено.

При цьому суд виходив з того, що на підтвердження кредиторських вимог надано копії постанов про стягнення з боржника виконавчого збору. Однак, документів, які підтверджують суму виконавчого збору у розмірі 5395,53 грн.  заявником не надано, а тому в цій частині заяви відмовлено.

Однак, з даним висновком суду погодитися не можна.

Статтею 46 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Отже, законодавцем встановлено, що при виконанні рішень майнового характеру зобов’язання по сплаті виконавчого збору виникає в момент реалізації майна, переданого для реалізації органу ДВС, а при виконанні рішень немайнового характеру зобов’язання виникає після фактичного виконання такого рішення.

Таким чином, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновок, що право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору виникає лише у разі стягнення з боржника сум або передачі майна боржника стягувачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, Відділом примусового виконання рішень ДВС Донецької області в якості доказу для визнання його кредиторських вимог надано постанови про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 149 –178 т. 3).

Доказів стягнення з боржника суми або передачі майна боржника стягувачеві заявником не надано. Крім того, у заяві Відділу примусового виконання рішень про визнання кредитором  від 03.11.2006 р. № 9-3-2289 (а.с. 147 т.3) вказано, що за виконавчими документами стягнення  заборгованості з боржника здійснено не було, а зведене виконавче провадження по примусовому виконанню рішень господарського суду Донецької області зупинено у зв'язку з порушенням справи про банкрутство.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом вірно встановлено фактичні обставини справи, однак невірно застосовано наведені норми матеріального права, у зв’язку з чим ухвалу суду в частині визнання грошових вимог кредитора  Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області слід скасувати, постановивши в цій частині нове рішення, яким відмовити зазначеному кредитору у визнанні його грошових вимог та у включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119 - 11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітний кар'єр" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 23.01.2007 р. скасувати в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів кредиторські вимоги Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області на суму 78 035,60 грн.

В цій частині   постановити нове  рішення, яким   відмовити    Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Донецької області у визнанні  його грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітний кар'єр" на суму 78 035,60 грн.

В решті ухвалу господарського суду Донецької  області від 23.01.2007 р. у справі № 5/135б залишити без змін.

Головуючий -                                                                М.І. Хандурін

Судді                                                                            О.М. Мамонтова

І.Ю. Панова