ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.07.07 р.                                                                               Справа № 36/140

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський  коксохімічний завод” м.Авдіївка

до відповідача Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

про стягнення  1 219грн. 30коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача:  не з”явився;

від відповідача: Цвітун М.М. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Авдіївський коксохімічний завод” м.Авдіївка, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк, про стягнення суми недостачі  1 219грн. 30коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №ДУК-01/06-1р від 01.04.06р., рахунок-фактуру, залізничні накладні, комерційні акти,  розрахунок, претензію №11/25/15 від 27.02.07р.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що згідно п.”а” ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у випадку, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому відправником, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарським судом встановлено:

01.04.06р. позивач, Відкрите акціонерне товариство „Авдіївський коксохімічний завод”, та Товариство з обмеженою відповідальністю „МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ”  уклали договір №ДУК-01/06-1р.

Згідно даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю „МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ” зобов’язалось передати позивачу вугільну продукцію, а останній, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити її вартість.

11.01.07р. на станцію Авдіївка Донецької залізниці на адресу позивача за залізничними накладними №46667727 та №46667730 прибули вагони №63646798 та №66815614 з вугіллям кам’яним марки Г.

За даними залізничних накладних загальна маса вантажу у вагоні №63646798 складає: брутто – 91 000кг., тара – 22 000кг., нетто – 69 000кг., а у вагоні №66815614 – брутто – 91120кг., тара 22120кг., нетто 69000кг.

Під час приймання вантажу у вищевказаних вагонах була виявлена недостача вугілля.

Відповідно до  ст. 26 Закону України „Про залізничний транспорт” та ст. 129 Статуту залізниць України обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

У зв’язку з виявленою недостачею на станції Авдіївка 11.01.07р. були складені комерційні акти БН 689326/5 та БН 689327/6, з яких вбачається, що при перевантаженні вантажу на виправних перевірених 100тн. електронних вагах вантажоотримувача, виявилось, що у вагоні №63646798 вага брутто – 87750кг., тара 22000кг., нетто 65750кг., що на 3250кг. менше, ніж вказано у залізничній накладній №46667727, а у вагоні №66815614 вага брутто – 87500кг., тара 22120кг., нетто 65380кг., що на 3620кг. менше, ніж вказано у залізничній накладній №66815614.

Означені комерційні акти складені у відповідності з вимогами, пред’явленими до його складання Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.03р. №334, тому є належним  засобом  доказування.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Вимоги ст. 12 Закону України „Про залізничний транспорт” встановлюють, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Згідно п.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу в розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Такі ж саме положення законодавець закріпив і у статті 113 Статуту залізниць України.

Стаття 25 Закону України „Про залізничний транспорт” передбачає, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження вантажу виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку сума недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто складає 1 219грн. 30коп.

Направлена позивачем претензія №11/25/15 від 27.02.07р. з вимогою погасити вартість недостачі в сумі 3 057,06грн. відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Факт недостачі вантажу в сумі 1 219грн. 30коп.  підтверджений матеріалами справи, у зв’язку з чим суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає, оскільки він не представив доказів, які б підтверджували те, що недостача вантажу виникла з незалежних від нього причин, тобто не довів у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 909,920,924 ЦК України, ст. ст. 307,314 ГК України, ст. ст. 23,26 ЗУ „Про залізничний транспорт”, ст. ст. 113,114,129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів, керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський  коксохімічний завод” м.Авдіївка до Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк про стягнення 1 219грн. 30коп.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м.Донецьк, вул. Артема, б.68, р/р19 в ДФ АБ „Експрес-Банк” м.Донецька, МФО 335838, на користь Відкритого акціонерного товариства „Авдіївський коксохімічний завод” (86065, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, р/р5424 у філії ГУ ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) суму недостачі 1 219грн. 30коп., держмито в сумі 102грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя