ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2007                                                                                   Справа № 39/72

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий  –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Ткаченко В.В., довіреність від 16 червня 2005 року № 128;

від відповідача  –Мариненко Ю.А., довіреність від 09 вересня 2005 року № 3977-П_0;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року у справі № 39/72

за позовом Закритого акціонерного товариства “Петриківка Агротехсервіс”, с.м.т.Петриківка Дніпропетровської області

до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року у справі № 39/72 (суддя Ліпинський О.В.) позов  ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” задоволено. Визнано недійсним договір застави автотранспорту від 21 квітня 2004 року  № 00FР/2, укладений між ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” та ЗАТ КБ “ПриватБанк”. Скасовано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 27 квітня 2005 року реєстраційний № 2667.

При винесенні рішення суд виходив із укладення позивачем спірного договору без належних повноважень і необхідного обсягу цивільної дієздатності. В частині скасування виконавчого напису нотаріуса рішення суду, з посиланням на положення ст.216 ЦК України, мотивовано недійсністю правочину, який не може створювати будь-яких юридичних наслідків.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач –ЗАТ КБ “ПриватБанк”, звернувся до апеляційного господарського суд з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права щодо спірних цивільних правовідносин, просить рішення скасувати і прийняти нове рішення по суті позовних вимог у справі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до п.8.10 Статуту ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” Спостережна рада товариства представляє інтереси акціонерів в перерві між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює і регулює діяльність правління. Спостережна рада на своєму засіданні розглянула питання щодо можливості  надання майна в заставу, доручила Дирекції надати майно в заставу та прийняла відповідне рішення, що підтверджується протоколом від 24 березня 2004 року №1. Таким чином акціонери Товариства, затвердивши своїм рішенням Статут, висловили свою згоду на прийняття подібного рішення, вказавши у Статуті, що входить до компетенції Спостережної ради. Також відповідач зазначає про посилання судом на договір застави автотранспорту від 21 квітня 2004 року  №ООFРГ/2, якого не існує.

Позивач –ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.120,136, 146/, своїм правом участі в судовому засіданні не скористався, явку представників в судове засідання не забезпечив. Враховуючи те, що наявні в справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача. Чергове клопотання позивача від 15 березня 2007 року про відкладення розгляду справи /а.с.150/ судовою колегією відхиляється як необґрунтоване.

В порядку ст.77 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва з 01 лютого 2007 року до 13 лютого 2007 року, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників позивача розгляд справи відкладався до 22 лютого 2007 року, до 27 лютого 2007 року та до 15 березня 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 квітня 2004 року між сторонами –ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” та ЗАТ КБ “ПриватБанк” укладений договір застави автотранспорту № 00FР/2 /а.с.9-11/, відповідно до умов якого позивач, в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором від 21 квітня 2004 року № 1/0400FPГ /а.с.25-26/, передав відповідачу у заставу майно –автотранспортні засоби у кількості 17 одиниць загальною вартістю 89640 грн., яке належить йому на праві власності. Вищезазначений договір підписаний з боку позивача директором ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” Лісним П.Г.

В лютому 2006 року позивач –ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” звернувся до господарського суду з позовом до ЗАТ КБ “ПриватБанк” і, з урахуванням доповнень позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір застави автотранспорту від 21 квітня 2004 року № 00FР/2 та скасувати вчинений на підставі вказаного договору виконавчий напис нотаріуса від 27 квітня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 2667 /а.с.2-3, 33, 51-52/.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на перевищення при укладенні договору своїх повноважень директором товариства та відсутність відповідного рішення вищого органу товариства щодо розпорядження майном та передачі його частини в заставу.

З висновком господарського суду про задоволення позовних вимог погодитись не можна.

Згідно ст.30 Закону України “Про власність” колективний власник самостійно володіє, користується і розпоряджається об’єктами власності, які йому належать. Право колективної власності здійснюють вищі органи управління власника (загальні збори, конференції, з’їзди тощо). Окремі функції по господарському управлінню колективним майном може бути покладено вищими органами управління власника на створювані ними органи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно п.8.1 Статуту ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” /а.с.13-23/ органами управління товариством є загальні збори акціонерів товариства, спостережна рада, дирекція. Контролюючим органом є ревізійна комісія.

Відповідно до п.п.8.14-8.15 Статуту дирекція є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю у складі 3-х чоловік на чолі з директором. Дирекція вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що віднесені до виключної компетенції зборів та спостережної ради. Дирекція керує роботою товариства, поточними справами товариства, організовує виконання рішень вищого органу управління та спостережної ради товариства.

При цьому, у відповідності з п.п.”а”, “б”, “г”, “д” ч.4 п.8.15 Статуту, директор має право без довіреності представляти інтереси товариства та чинити дії від імені товариства; здійснювати дії щодо управління та розпорядження коштами та майном товариства згідно з чинним законодавством України та в інтересах товариства; представляти товариство у відносинах його з іншими юридичними особами, органами державного управління та місцевого самоврядування; від імені товариства вести переговори та укладати угоди.

Судова колегія вважає за необхідне відмітити, що положення Статуту ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” не містять обмежень прав директора товариства щодо укладення угод від імені товариства. До компетенції загальних зборів акціонерів товариства питання укладення договорів Статутом не віднесено (п.п.8.2 –8.3).

Також, відповідно до п.п.8.10 Статуту, спостережна рада представляє інтереси акціонерів в перерві між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює і регулює діяльність правління.

До компетенції спостережної ради (п.8.11 Статуту), зокрема, належить затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує 10% (відсотків) статутного фонду товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір від 21 квітня 2004 року № 1/0400FPГ /а.с.25-26/, а також, відповідно, спірний договір застави автотранспорту від 21 квітня 2004 року № 00FР/2 підписаний з боку позивача директором ЗАТ “Петриківка Агротехсервіс” Лісним П.Г.

Згідно протоколу № 1 засідання спостережної ради ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” від 24 березня 2004 року спостережною радою товариства постановлено укласти з КБ “ПриватБанк” кредитний договір в сумі 200000 грн., провести всі необхідні заходи для оформлення кредиту, надати в заставу ПриватБанку для забезпечення затребуваного кредиту основні засоби підприємства (список додається), майнові права по договору № 8 від 20 січня 2004 року; підписання кредитного договору доручено директору Лісному П.Г. /а.с.45, 48/.

Згідно ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє. Статтею 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов’язки з моменту вчинення цього правочину.

Рішення, прийняте спостережною радою ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” згідно протоколу засідання від 24 березня 2004 року № 1, свідчить про схвалення товариством укладених директором угод (кредитного договору та договору застави автотранспорту), а також є фактичним затвердженням договорів у відповідності з п.8.11 Статуту товариства.

При цьому судова колегія визнає необґрунтованими твердження позивача про відсутність доказів на підтвердження повноважень Лісного П.Г. як директора ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс”. В матеріалах справи міститься копія наказу від 21 жовтня 2002 року № 1К про прийняття Лісного П.Г. на роботу на посаду директора товариства згідно поданої ним заяви та протоколу засідання спостережної ради ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” від 17 червня 2002 року № 2 /а.с.140/.

Також, судова колегія відхиляє як неспроможні посилання позивача на визнання недійсним протоколу засідання спостережної ради від 24 березня 2004 року № 1 рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2006 року, яке скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області з направленням справи на новий розгляд /а.с.73, 141-142/.

Заперечення позивача про перевищення повноважень спостережною радою при вирішенні питань щодо передачі автотранспорту у заставу з посиланням на порушення ст.30 Закону України “Про власність” та ст.6 Закону України “Про заставу” судовою колегією відхиляються як безпідставні, оскільки на момент укладення спірного договору застави автотранспорту спостережна рада діяла в межах встановлених повноважень та визначеної Статутом (п.п.8.10, 8.11) компетенції як уповноважений орган товариства, а встановлені законом положення щодо передачі в заставу майна, яке перебуває у спільній власності, лише за згодою всіх співвласників, неприпустимо ототожнювати з колективною формою власності, суб’єктом права якої є товариство як юридична особа.

З урахуванням вищезазначеного судовою колегією не вбачається підстав визнання правочину недійсним, передбачених ст.215 ЦК України, оспорюваний позивачем договір застави автотранспорту від 21 квітня 2004 року № 00FР/2 відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання цього договору недійсним слід відмовити.

Що стосується позовних вимог ЗАТ “Петриківський Агротехсервіс” про скасування виконавчого напису нотаріуса від 27 квітня 2005 року /а.с.25/, то в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Як встановлено ч.1 ст.12 ГПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи господарським судом, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім:

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Положеннями вказаної статті не передбачено розгляд господарським судами спорів про скасуванні виконавчих написів приватних нотаріусів.

Крім цього, вимога про скасування виконавчого напису повинна бути розглянута за обов’язковою участю самого нотаріуса, який не є суб’єктом підприємницької діяльності і, у відповідності зі ст.ст.1, 21 ГПК України, не може бути відповідачем у господарському процесі.

Також судова колегія вважає за необхідне відмітити про відсутність у даному випадку спору про право. Вимога про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем не заявлялась.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України “Про нотаріат” заінтересована особа, яка вважає неправильною вчинену нотаріальну дію або відмову у вчиненні нотаріальної дії, вправі подати про це скаргу до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів чи робочого місця приватного нотаріуса.

З урахуванням вищевикладеного, рішення господарського суду, у зв’язку з невідповідністю викладених судом висновків обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванням з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання договору недійсним та припинення провадження у справі в частині скасування виконавчого напису нотаріуса.

Господарські витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.103-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року у справі № 39/72 –скасувати.

В позові відмовити.

В частині позовних вимог про скасування виконавчого напису нотаріуса провадження у справі припинити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Петриківка Агротехсервіс” на користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” витрати по розгляду апеляційної скарги в сумі 42 грн.50 коп.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Головуючий                                                                                   О.В.Голяшкін

Судді                                                                                             Л.М.Білецька

І.М.Науменко