ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.                                                 Справа №  11/107/07

м. Миколаїв

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Микитівський гранітний кар’єр”

(56500, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт.Олександрівка)

до  відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртрансстрой”

(65104, Миколаївська обл., Кривоозерський р-н, смт.Криве Озеро, вул.Поштова, 29)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Гулай В.М. –дов. №130/2  від 04.03.2007р.

від відповідача:

СУТЬ СПОРУ: стягнення 277062,2 грн., з яких 258648,1 грн. основного боргу та 18414,1 грн. пені

Відповідач відзив на позов не надав, заперечень проти позовних вимог не висловив, представник у судове засідання не з’явився.

Ухвала суду направлена на адресу відповідача повернулась з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за юридичною адресою.

Оскільки в матеріалах справи містяться докази того, що юридична адреса відповідача не змінювалась (відповідь на претензію №6-У від 12.01.2007р., лист №37-У від 15.02.2007р.), то суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

07.03.2006р. між сторонами було укладено Договір поставки №8, за умовами якого постачальник (позивач у справі) зобов’язався поставляти замовнику (відповідач у справі) щебеневу продукцію в асортименті, а замовник, в свою чергу, зобов’язався прийняти  продукцію та оплатити її вартість, на умовах передбачених договором.

14.07.2006р. сторонами було укладено Договір поставки №111 на аналогічних умовах.

На виконання умов зазначених договорів, позивач поставив відповідачу щебеневу продукцію на загальну суму 1448937,73 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви накладними: №5011 від 24.03.2006р., №5017 від 31.03.2006р., №РН-5023 від 25.04.2006р., №РН-5047 від 30.05.2006р., №РН-5055 від 15.06.2006р., №РН-5056 від 21.06.2006р. та №РН-5079 від 31.07.2006р., а також довіреностями на отримання продукції: ЯЛУ №443966 від 07.03.2006р., ЯЛУ №443989 від 01.04.2006р., ЯЛУ №443993 від 04.05.2006р., ЯЛУ №444000 від 01.06.2006р., ЯМГ №933977 від 17.07.2006р.

10.05.2006р. сторонами було укладено Договір №74 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, на виконання умов якого позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажів на загальну суму 143486,55 грн., що підтверджується складеними та підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт №837 від 30.05.2006р. та №845 від 21.06.2006р.

Таким чином, за період існування між сторонами господарських правовідносин, по вказаним договорам, позивачем було поставлено відповідачу продукції та надані послуги на загальну суму 1592424,28 грн.  (1448937,73 грн. + 143486,55 грн.).

Відповідно до п.5 договору №8 від 07.03.2006р. та договору №111 від 14.07.2006р., сторонами передбачені наступні умови розрахунків: замовник здійснює передплату у розмірі 100% від вартості замовленої партії продукції, в сумі вартості кожної поставленої партії продукції. У випадках передбачених п.4.2 договору (загроза зупинки виробництва), остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється замовником на банківський рахунок постачальника на протязі 5-ти банківських днів з моменту отримання товару.

Згідно п.4.3 договору №74 від 10.05.2006р., замовник має здійснити передплату в розмірі 70% від вартості авто послуг. Кінцевий строк оплати загальної вартості наданих послуг становить 10 банківських днів з моменту отримання рахунку. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів  на рахунок перевізника.

Згідно ст.193 ГК України, суб’єкти та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться  в ст.526 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов’язання за укладеними  договорами виконував не належним чином. Так, за період з 09.03.2006р. по 13.09.2006р. ним було перераховано відповідачу 1333776,18 грн.

Тобто, станом на день подання позову заборгованість відповідача складала 258648,1 грн., що зафіксовано сторонами у акті звірки взаєморозрахунків станом на 25.12.2006р.

Направлена на адресу відповідача претензія №403/2 від 26.12.2006р. була залишена останнім без задоволення.

На день розгляду справи відповідачем не надано суду доказів погашення боргу.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 258648,1 грн. основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.7.1 договору №8 від 07.03.2006р., п.8.1 договору №111 від 14.07.2006р., п.3.4 договору №74 від 10.05.2007р. та у відповідності до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань, за період з 06.08.2006р. по 30.01.2007р. у сумі  18414,1 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає його обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до Закону України “Про внесення змін до Декрету КМУ “Про державне мито” №1657-ІІІ від 20.04.2000р., ставка державного мита із заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду становить 1% ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що при подання позовної заяви позивачем було сплачено до Державного бюджету України держмито у сумі 2798,6 грн., а державне мито від суми фактично прийнятих в провадження майнових вимог становить 2770,62 грн., то різниця у сумі 27,98 грн. підлягає поверненню з держбюджету.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Укртрансстрой”, 65104, Миколаївська обл., Кривоозерський р-н, смт.Криве Озеро, вул.Поштова, 29 (р/р 057 в філії “Київ сіті” ЗАТ КБ “Приватбанк”, МФО 380775, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Микитівський гранітний кар’єр”, 56500, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт.Олександрівка (р/р 393 в ТВБВ “Укрексімбанк” м.Вознесенськ, МФО 326739, ) 258648,1 грн. основного боргу, 18414,1 грн. пені, 2770,62 грн. держмита та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Повернути з Державного бюджету України в особі Відділенні Державного казначейства м.Миколаєва (р/р №0006 в УДК у Миколаївській області, КБК 22090200, МФО  826013, ) надлишково сплачене ВАТ “Микитівський гранітний кар’єр” по платіжному дорученню №244 від 21.02.2007р. державне мито у сумі 27,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка

02.04.2007р.