ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  21/133-20/86

31.05.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства “Видавничий будинок “Максимум”

До                              1. Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Капітал Менеджмент”

2. Державного департаменту продовольства Міністерства аграрної

політики України

Третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на

предмет спору без          ДП “Національний Інтернет Провайдер Н.І.П.”

Про                              зобов’язання вчинити дії, стягнення 10000,00 грн. компенсації

за порушення авторського права

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача                    Грінцов І.В.- предст. (дов. від 07.03.2007р.)

Від відповідачів          1) Галкін О.С. - директор

2. не з”явився

Від 3-ої особи          не з‘явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про:

-          зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Капітал Менеджмент»вилучити статтю з сайту http://www.marketing.vc та розмістити на головній сторінці вказаного сайту оголошення-вибачення, стягнення з відповідача-1 5000,00грн. компенсації за порушення авторського права;

-          зобов’язання Державного департаменту продовольства  Міністерства аграрної політики України  розмістити на головній сторінці сайту www.ukrbeer.kiev.ua оголошення-вибачення, стягнення з відповідача-2 5000,00грн. компенсації за порушення авторського права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2006р. у справі №21/133, позовні вимоги задоволено частково, зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Капітал Менеджмент»вилучити статтю з сайту http://www.marketing.vc та розмістити на головній сторінці вказаного сайту оголошення-вибачення, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Капітал Менеджмент»2050,00грн. компенсації за порушення авторського права, 85,00грн.-державного мита, 205,00грн. штрафу за порушення авторських прав, 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі відносно Державного департаменту продовольства  Міністерства аграрної політики України припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2006р. №21/133 рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2006р. у справі №21/133 скасовано, справу направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва.

За резолюцією Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 16.02.2007р. справу передано для розгляду по суті судді Палію В.В.

Ухвалою від 01.03.2007р. справа прийнята до розгляду суддею Палієм В.В., справі присвоєно номер 21/133-20/86, розгляд справи призначено на 15.03.2007р. о 10:00.

15.03.2007р. судом одержано клопотання від позивача про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що єдиний представник позивача приймає участь у іншому судому засіданні в Житомирському апеляційному господарському суді, яке призначено на 15.03.2007р.

У судовому засіданні 15.03.2007р. клопотання судом задоволено.

15.03.2007р. судом одержано клопотання від відповідача-1 про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що генеральний директор відповідача-1, який буде представляти інтереси товариства у суді, знаходиться у відрядженні.

У судовому засіданні 15.03.2007р. клопотання судом задоволено.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представників сторін та третьої особи, розгляд справи 15.03.2007р. відкладено.

22.03.2007р. судом одержано клопотання від відповідача-1 про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що генеральний директор відповідача-1, який буде представляти інтереси відповідача-1 у справі, перебуває на лікарняному. До клопотання додана копія листа непрацездатності на ім’я Галкіна О.С.

У судовому засіданні 22.03.2007р. клопотання судом задоволено.

Представник позивача подав клопотання про доповнення позовних вимог, а саме, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 23200,00грн. компенсації за порушення авторських прав позивача, з відповідача-2 23200,00грн. компенсації за порушення авторських прав позивача, крім того, стягнути солідарно з відповідачів 6000,00грн. витрат позивача на оплату за проведення Академією правових наук України НДІ інтелектуальної власності судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності №85 від 05.04.2005р., 6000,00грн. витрат на отримання адвокатських послуг.

Крім того, представник позивача подав заяву про заміну відповідача-2 по справі - Державного департаменту продовольства  Міністерства аграрної політики  України його правонаступником –Державним департаментом харчової промисловості та продовольчого ринку. До заяви додано копію витягу з ЄДРПОУ, відповідно до якої 26.02.2007р. Державний департамент продовольства вилучений з Реєстру, у зв’язку з припиненням юридичної особи.

Суд вважає, що здійснення заміни відповідача-2 на вказаного позивачем правонаступника є передчасним, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що Державний департамент харчової промисловості та продовольчого ринку є правонаступником відповідача-2.

У зв’язку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність направити запит до Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку, з метою одержання копій установчих документів зазначеної установи.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів та третьої особи і з метою скерування запиту до Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку, розгляд справи 22.03.2007р. відкладено.

10.04.2007р. судом одержано відповідь на запит суду від Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку, у якому повідомляється, що зазначений Департамент не є правонаступником Державного департаменту продовольства. Новоутворений Департамент ще не функціонує, не призначений голова та не затверджені нормативно-правові акти щодо його діяльності.

У судовому засіданні 12.04.2007р. відповідач-1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

З метою направлення запиту до Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку, розгляд справи 12.04.2007р. відкладено.

19.04.2007р. судом одержано клопотання від позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача-2 Міністерство аграрної політики України. Клопотання обґрунтовано тим, що  до теперішнього часу  не встановлено правонаступника відповідача-2 та тим, що Державний департамент харчової промисловості та продовольчого ринку створений у складі Міністерства аграрної політики України

25.04.2007р. судом одержано відповідь на запит суду від Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку, у якій повідомляється, що Департамент  ще не функціонує, голова Департаменту не призначений, не розроблені і не затверджені акти щодо його діяльності.

У судовому засіданні 08.05.2007р. представник позивача усно відмовився від поданого клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача-2 Міністерства аграрної політики України. У зв’язку з наведеним, клопотання позивача залишено судом без розгляду.

Представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі інших відповідачів, а саме, Міністерство аграрної політики України та Управління державного казначейства Шевченківського району. Клопотання обґрунтовано тим, що шкода заподіяна позивачу внаслідок порушення його авторського права підлягає відшкодуванню державою.

Клопотання про залучення до участі у справі інших відповідачів судом не задоволено, оскільки у заяві позивачем не визначені позовні вимоги до Міністерства аграрної політики України та Управління державного казначейства Шевченківського району. Крім того, клопотання обґрунтовано тим, що шкода заподіяна позивачу внаслідок порушення його авторського права підлягає відшкодуванню державою. У той же час, предметом спору у справі №21/133-20/86 є стягнення компенсації за порушення авторського права позивача, а підставою - є  використання статті позивача без згоди позивача.  Залучення інших відповідачів обґрунтовується необхідністю відшкодування шкоди державою, яка завдана незаконними діями органу державної влади. Таким чином, змінюється предмет і підстава заявлених позовних вимог, що свідчить про наявність іншого спору між сторонами і породжує необхідність подання окремої позовної заяви.

З метою витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи 08.05.2007р. відкладено.

17.05.2007р. судом одержано клопотання від позивача про роз’яснення, який саме документ вимагався у позивача ухвалою від 08.05.2007р. та який саме зміст у ньому повинен бути відображений.

Щодо зазначеного клопотання суд зазначає наступне.

З метою встановлення належними засобами доказування наявності упущеної вигоди, у позивача були витребувані докази можливої винагороди позивача за аналогічне використання статті «Мутная сенсация»на умовах ліцензійного договору, шляхом розміщення на Інтернет - сайті, яке встановлювалось позивачем за іншими угодами з третіми особами.

Як вбачається із клопотання позивача, суд витребував у позивача неіснуючий документ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ухвалі суду від 08.05.2007р. чітко зазначено, який саме документ витребовувався у позивача (у випадку його наявності), проте, відповідно до  клопотання позивача, такий документ не існує.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 21.05.2007р.  надав суду додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 21.05.2007р. оголошено перерву до 31.05.2007р. з метою виготовлення повного тексту рішення по справі.

Після оголошення перерви у судовому засіданні, з метою виготовлення повного тексту рішення, 22.05.2007р. судом одержано заяву від позивача про зміну позовних вимог, проте, враховуючи, що сторони повідомлені про те, що будь-які документи, які будуть подані до суду після судового засідання 21.05.2007р. не будуть прийматися судом до уваги при прийнятті рішення, подана позивачем заява про зміну позовних вимог судом не розглядається.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1,  суд –

ВСТАНОВИВ:

Згідно Договору про передачу авторських прав № 2-А/04 Правонабувачу (ЗАТ „Видавничий будинок „Максимум") надані всі (у повному обсязі) майнові авторські права на Твори, зокрема право на:

-          обнародування Творів;

-          відтворення Творів;

-          переробку та інші подібні зміни Творів;

-          розповсюдження   Творів   або   їх   примірників   шляхом   продажу, відчуження іншим способом;

-          експорту та імпорту примірників Творів;

-          видання юридичним і фізичним особам-користувачам Творів дозволів (ліцензій) на використання Творів;

-          інші майнові авторські права відповідно до статті 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі по тексту Закон).

Відповідно до умов договору, правонабувач стає єдиним та виключним власником майнових авторських прав на кожний Твір з моменту підписання Акту передачі прав на твір між ним та Автором...".

Зазначений Договір про передачу авторських прав № 2-А/04 зареєстровано у Державному департаменті інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України згідно рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір № 401 від 27.05.2005 р.

Згідно Повідомлення від 06.01.2004 р.  та Акту передачі прав від 06.01.2004 р., а також, відповідно до Договору про передачу авторських прав № 2-А/04, Наумова Я.Ю., передала усі майнові права на публікацію у виданнях ЗАТ „Видавничий будинок „Максимум" наступний твір: „Мутная сенсация".

На підставі ч.2 ст. 11 Закону, авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону, особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права.

Відповідно до  ч.  3 ст. 15 Закону України “Про авторське право і суміжні права” виключне право  особи, яка має авторське право на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів, переробки, адаптації та інші подібні зміни творів, розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найом чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору тощо. Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі (ч. 1 ст. 33 цього Закону).

16 січня 2004 року  в журналі «Компаньон»№ 1 розміщено статтю „Мутная сенсация",  а також  відповідачем-1 та відповідачем-2 розміщено на сайтах в Інтернеті статті, які містяться в файлах «„Пиво Украины. Новая асортиментная ниша.htm», «Нефильтрованное пиво-новая ассортиментная ниша на украинском рынке.htm».

Як зазначає позивач, шляхом розміщення статей в Інтернеті,  відповідачі без дозволу позивача використали статтю «Мутная сенсация», майнові авторські права на яку належать позивачу, чим порушили права позивача як право набувача на майнові авторські права.

Відповідач-1, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що відповідач-1 переопублікував статтю під назвою «Нефильтрованное пиво - новая ассортиментная ниша на украинском рынке.htm»із Інтернет –сайту відповідача-2 www.ukrbeer.kiev.ua, яка була розміщена 21.01.2004р. під назвою „Пиво Украины. Новая асортиментная ниша.htm". У розміщеному відповідачем-1 тексті   здійснено посилання на джерело, з якого була взята дана інформація, а саме, у розміщеному тексті відповідач-1 послався на Укрпиво. Відповідач-1 також посилається  на те, що розміщення матеріалів на сайті в мережі Інтернет не є використанням твору, у зв’язку з чим не потребує дозволу особи, яка має авторське право.

Відповідач-2 у відзиві посилався на те, що законодавством усіх країн світу в окремих випадках визнається вільне використання творів без згоди автора і без виплати йому винагороди і це допускається міжнародними конвенціями з авторського права. Таке використання стосується правомірно оприлюднених творів, які не зачіпають особисті немайнові повноваження авторів і допускаються лише за умов, якими не наноситься шкода нормальному розповсюдженню творів і не обмежуються законні інтереси авторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» цим Законом охороняються, зокрема, особисті (немайнові) і майнові права авторів та їх правонаступників, пов’язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва (авторське право).

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:

1) відтворення творів;

2) публічне виконання і публічне сповіщення творів;

3) публічну демонстрацію і публічний показ;

4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення;

5) переклади творів;

6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів;

7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо;

8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору;

9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором;

10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер;

11) імпорт   примірників творів.

Цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ст. 1 Закону відтворення –це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер;

З аналізу цієї норми випливає, що розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного споживання, є їх відтворенням у розумінні ст. 1 Закону, у зв’язку з чим на розміщення творів у мережі Інтернет поширюється дія ст. 15 Закону.

Проте, підставою для застосування ст. 52 Закону, якою, зокрема, передбачено право осіб, що мають авторське право і суміжні права, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій є доведення факту такого порушення особою, до якої висуваються вимоги.

Щодо позовних вимог, заявлених до відповідача-1, необхідно зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи спірна стаття без зазначення відомостей про автора чи особу, яка має авторські права на нього, була розміщена в мережі Інтернет на декількох сайтах, зокрема, на сайті відповідача-2 було розміщено зазначену статтю 21.01.2004р. під назвою „Пиво Украины. Новая асортиментная ниша.htm". У свою чергу відповідач-1 посилається на те, що зазначена стаття була переопублікована відповідачем-1  22.01.2004р. із сайту відповідача-2 під назвою «Нефильтрованное пиво-новая ассортиментная ниша на украинском рынке.htm».У розміщеному відповідачем-1 тексті   здійснено посилання на джерело, з якого була взята дана інформація, а саме, у розміщеному тексті відповідач-1 послався на Укрпиво. Укрпиво на своєму сайті посилається на те, що права на всі матеріали належать йому і не забороняє      переопубліковувати відкриті матеріали із свого сайту.

Таким чином,  підстави вважати безпосереднім зв'язок між публікацією статті у журналі «Компаньон»№ 1 під назвою „Мутная сенсация" та розміщенням вказаного матеріалу на сайті відповідача-1є відсутніми, а позовні вимоги до відповідача-1 є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог до відповідача-2, то суд зазначає наступне.

З 26.02.2007р. до Єдиного державного реєстру внесено запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Державного департаменту продовольства в результаті її ліквідації.

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців-це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно ст. 5 зазначеного Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Китаї та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 33 Закону юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам –правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженими ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Витяг з Єдиного державного реєстру, постанова КМУ від 22.05.2006р. №707 «Про ліквідацію Державного департаменту продовольства», постанова КМУ від 04.10.2006р. №1380 «Про утворення Державного департаменту харчової промисловості та продовольчого ринку», не містять доказів правонаступництва ліквідованого відповідача-2.

Враховуючи наведене, провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до відповідача-2 підлягає припиненню, відповідно до  п. 6 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 6 ст. 80,  ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Капітал Менеджмент” відмовити.

2. Провадження по справі в частині позовних вимог до Державного департаменту продовольства Міністерства аграрної політики України припинити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя
Палій В.В.