ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2007                                                                                             Справа № А30/70-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Білецької Л.М., Лисенко О.М.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

за участю прокурора Зіма Вікторія Борисівна, прокурор відділу прокуратури, посвідчення № 167 від 09.08.02.

За участю представників сторін:

від відповідача:  Халаїм Андрій Володимирович представник, довіреність №1680  від 06.12.04;

від позивача: не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  05.03.07р.  у справі № А30/70-07

за позовом   заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Луганського міського центру зайнятості, м. Луганськ

до    закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ

про  стягнення 2826,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.07р. у справі № А30/70-07 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на стягнення коштів, пов’язаних з підвищенням кваліфікації або професійної перепідготовки безробітного та обов’язок відповідача відшкодувати ці витрати встановлено ст.. 26 ЗУ „Про зайнятість населення”.

Не погодившись з постановою господарського суду від 05.03.07р., відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, в позові відмовити, посилаючись на те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач витребуваний судом відзив на апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представника відповідача та прокурора вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, 23 липня 2003 року з Луганської філії КБ «ПриватБанк»було звільнено Костєннікова Олександра Михайловича (освіта ПТУ №67 м. Луганська, кваліфікація - слюсар з ремонту автомобілів) з посади охоронця у зв'язку з скороченням штатів на підставі п. 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

06 серпня 2003 року Костєнніков О.М. звернувся до Луганського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи. У зв'язку з відсутністю підходящої роботи, 13.08.2003 року йому надано статус безробітного, згідно ст.2, пп. «а»п. 1 ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення»від 01.03.1991 року №803-XII зі змінами та доповненнями, наказ №513 від 13.08.2003р.

В період з 15.07.1987 року по 30.01.1989 року до працевлаштування в Приватбанку, Костєнніков О.М. працював за спеціальністю «електросварщик на полуавтоматических машинах в среде углекислого газа».

У період знаходження на обліку у ЛМЦЗ, виходячи з ринку праці, було запропоновано професійне навчання за професією «електрогазозварник».

Згідно пункту 1 статті 24 Закону України «Про зайнятість населення»професійна підготовка, підвищення кваліфікації і перепідготовка осіб, зареєстрованих у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, безробітних, може провадитись у випадках: неможливості підібрати підходящу роботу через відсутність у громадянина необхідної професійної кваліфікації; необхідності змінити кваліфікацію у зв'язку з відсутністю роботи, яка відповідає професійним навикам громадянина .

Судова колегія вважає, що позивач не мав можливості працевлаштувати Костєннікова О.М. за його фахом.

У відповідності до вимог ч.5,6 п.1 ст. 19 Закону України «Про зайнятість населення»безробітні, які звернулися до служби зайнятості, мають право на безкоштовні послуги з надання консультацій з професійної орієнтації, підготовки та перепідготовки, а служба зайнятості зобов'язана організувати професійну підготовку або підвищення кваліфікації.

У зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої для нього роботи, яка відповідала б його професії та рівню заробітної плати за останнім місцем роботи, погодився на професійне навчання за професією «електрогазозварник»на Відкритому акціонерному товаристві ХК «Луганськтепловоз»(договір №03-01/13 від 27.01.2004 року, корінець направлення на навчання №03-01/1305 від 27.01.2004 року) в період з 30.01.2004 року по 26.07.2004 року.

Згідно кошторису фактичних витрат на профнавчання слухачів, направлених Луганським центром зайнятості за професією «електрогазозварник»з 30.01.2004 року по 26.07.2005 року, затвердженого 26.07.2004 року, встановлюють вартість витрат за весь період навчання одного слухача - 676,21грн. 10 серпня 2004 року Костєнніков О.М. працевлаштований на ВАТ ХК «Луганськтепловоз»електрогазозварником.

Відповідно до вимог п.2 статті 16            Закону              України              «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»оплата за навчання Костєннікова О.М. здійснювалась Луганським центром зайнятості за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»передбачено виплату матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації застрахованим особам за направленням державної служби зайнятості відповідно до умов надання допомоги по безробіттю та в розмірах, передбачених статтями 22 і 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»і не підлягає зменшенню. Виплата матеріальної допомоги здійснюється з першого дня навчання.

В період професійного навчання з 30.01.2004 року по 26.07.2004 року безробітного Костєннікова О.М, останньому було виплачено матеріальної допомоги на суму 2150,59грн.

Не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції посилання скаржника на те, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»передбачена виплата матеріальної допомоги по безробіттю за рахунок страхових внесків підприємств, яка не відноситься до прямих витрат на підвищення кваліфікації чи професійну перепідготовку, тому не підлягає відшкодуванню на користь позивача, оскільки право позивача на стягнення коштів, пов'язаних з підвищенням кваліфікації або професійної перепідготовку безробітного та обов'язок відповідача відшкодувати ці витрати встановлено статтею 26 Закону України «Про зайнятість населення».

Слід зазначити, що відповідачем не доведено, що саме з вини Костєннікова О.М. останній не мав можливості протягом двох років, які передували вивільненню, підвищити свою кваліфікацію чи отримати суміжну професію, що останній не бажав проходити професійну перепідготовку та відмовився від пропозиції підвищити свою кваліфікацію.

Судова колегія також відхиляє посилання відповідача на те, що позов не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, оскільки згідно п.4 ч.І ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання    соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості (п.2 ст. 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Луганський районний центр зайнятості є місцевим органом державної служби зайнятості і підпорядковується Луганському центру зайнятості та міській раді (п.1 Положення про Луганський міський центр зайнятості, яке затверджене директором Луганського обласного центру зайнятості).

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, проводять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Отже, у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб'єкти владних повноважень у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування."

Відповідач посилається також на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, що, відповідно до ч. 1 ст. 100 цього Кодексу, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. Суд не погоджується з посиланням відповідача, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01.09.2005 року, а право на звернення з позовом до суду у позивача виникло з дати проведення витрат на професійне навчання та матеріальної допомоги у період професійного навчання, тобто до набрання КАС України законної сили. Цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тому підстави для відмови у позові у зв'язку з пропуском річного строку на звернення з позовом відсутні.

При вивченні матеріалів справи та постанови суду першої інстанції, судова колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду не знаходить підстав, передбачених ст..ст. 201, 202, 203 та 204 Кодексу адміністративного судочинства України, для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.200,205-206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.07р. у справі №А30/70-07  залишити без змін, а апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ  –без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                                              І.М. Науменко

Суддя                                                                                         Л.М. Білецька

Суддя                                                                                                   О.М. Лисенко

Помічник судді                                        К.С. Лукінова