ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15.06.2007р.

м.Київ

НОМЕР_4

За позовом             Національного  комплексу "Експоцентр України"

До                           Спеціалізованої
державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платниками
податків

Предмет
адміністративного позову

про визнання недійсними рішення

Суддя

Представники сторін :

від
позивача          Степанець О.П.
(довіреність № 0111/22 від 10.01.2007р.);

від відповідача     Сабадин А.В. (довіреність №
2246/8/10-206 від 15.03.2007р.);

15.06.2007р. у судовому засіданні
відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України
оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний комплекс «Експоцентр
України» звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та таким, що не
відповідає закону Акту перевірки відповідача від 04.11.2005р. НОМЕР_5 в частині
винесених на підставі його податкових повідомлень-рішень СДПІ у м. Києві по
роботі з великими платниками податків.

Ухвалою суду від 15.08.2006р.
відкрито провадження у справі за поданим позовом.

В ході розгляду справи 25/430-А судом
винесено ухвалу про роз'єднання заявленого позову та присвоєно справі за
позовом Національного комплексу «Експоцентр Україна»(надалі НК «Експоцентр»,
позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі
з великими платниками податків (надалі СДПІ у м. Києві по роботі з впп,
відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1,
НОМЕР_2 (з урахуванням рішень про результати розгляду скарг) та НОМЕР_3 від
20.06.2006р., якими донараховано податку з доходів фізичних осіб та застосовні
штрафні санкції  НОМЕР_4.

Позовні вимоги про визнання
недійсним податкових повідомлень-рішень згідно яких позивачу визначено
податкове зобов'язання  по податку з
доходів фізичних осіб та застосовні штрафні санкції мотивовані
необґрунтованістю висновків акту перевірки від 14.11.2005р. НОМЕР_5. Зокрема,
підставою для визнання недійсними повідомлень-рішень позивач вважає
нерозкритість суті операцій та змісту порушень у самому акті та зазначає про
недотримання відповідачем вимог наказу Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005р. № 327 «Порядок оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства».

На вимоги суду позивачем викладені
обґрунтування по суті заперечень на висновки відповідача у яких позивач не
погоджується з нарахованими сумами податку з доходів фізичних осіб в розмірі 14
224, 34 грн., оскільки вказані особи є суб'єктами підприємницької діяльності
-платниками єдиного податку. Також позивач зазначає, що відповідачем невірно
нарахована сума податку в розмірі 1 858, 09 грн. по особі ОСОБА_1, оскільки
такий дохід останньою був повернутий, що підтверджується банківськими
виписками.

Відповідачем позовні вимоги не
визнано, суду надані заперечення на позов у яких зазначено, що під час
перевірки правильності обчислення і повноти сплати податку з доходів фізичних
осіб було використано відомості по заробітній платі, авансові звіти,
перерахунки по прибутковому податку за 2002-2003р., звітність по формі № 8-ДР,
1-ДР, накази по підприємству, бухгалтерські рахунки, про факти виявлених
порушень зафіксовано в додатку НОМЕР_6 до акту перевірки. Вказаний додаток
містить відомості про суми доходів відповідних осіб, суми недобору, прізвища
осіб по яким виявлені порушення, період в якому такі вчинені.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП
було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного законодавства НК «Експоцентр України»за період з
01.07.2002 року по 30.06.2005 року, за результатами якої було складено акт
перевірки НОМЕР_5 від 04.11.2005 року (далі по тексту -Акт перевірки, Акт).

17 листопада 2005 року СДПІ у м.
Києві по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення -рішення НОМЕР_1, яким
позивачу, на підставі вказаного акту перевірки від 04.11.2005 року, визначено
податкове зобов'язання за платежем “податок з доходів фізичних осіб” у розмірі
65 048, 7 грн. (21 682, 90 грн. -основний платіж, 43 365, 80 грн. -штрафні
санкції).

За результатами оскарження в
адміністративному порядку винесеного повідомлення-рішення до СДПІ у м. Києві по
роботі з впп, скарга позивача залишена без змін, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №  НОМЕР_2
від 23.01.2006р..

Рішенням ДПА у м. Києві від
31.03.2006р. НОМЕР_7 скаргу позивача було частково задоволено, зокрема
податкове повідомлення-рішення  № НОМЕР_2
від 23.01.2006р. скасовано в частині визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в сумі 2 591, 11 грн. та  штрафних санкцій по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 5 182, 22 грн., позивачеві направлено податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_8 від 05.04.2007р., яким визначено до сплати 57 275,
37 грн. (19 091, 79 грн. основний платіж, 38 183, 58 грн. штрафні санкції).

В силу положень підпункту “б” пп.
6.4.1 п. 6.4 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове
повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган змінює
відповідне рішення внаслідок їх адміністративного оскарження. Тобто, податкові
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 17.11.2005р. (яким визначено податкове
зобов'язання та штрафні санкції), № НОМЕР_2 від 23.01.2006р. (яким визначено
граничний строк сплати відповідного зобов'язання) вважаються відкликаними,
нечинними, та не породжують певних правових наслідків.

За результатами розгляду скарги
позивача щодо винесених на підставі акту перевірки податкових повідомлень-рішень
поданій до ДПА України, відповідачем прийнято повідомлення-рішення НОМЕР_3 від
20.06.2006р., за яким сума донарахованого податку становить19 091, 79 грн.,
застосовані штрафні санкції - 38 183, 58 грн..

В акті
перевірки відповідачем зазначено про виявлення помилок в обчисленні  податку
з доходів фізичних осіб, які допущені позивачем з підстави порушення
положень Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб», Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», Інструкції «Про
прибутковий податок з громадян», затвердженої спільним наказом Міністерства
фінансів України та Головної державної податкової інспекції України від
21.04.1993р.. Факти виявлених порушень зафіксовано в додатку НОМЕР_6 до акту перевірки,
в якому зазначені конкретні прізвища осіб щодо яких допущені порушення, суми
нарахованого податку та суми недобору, пункти та статті нормативно-правових
актів, що порушені платником податків, період в якому виявлені порушення.

Щодо виявлених під час перевірки
порушень судом встановлено наступне.

В порушення ч. 2 ст. 8 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з
громадян»до сукупного оподатковуваного доходу ОСОБА_2 у лютому 2003р.
підприємством не було включено додаткові виплати у відрядженні за рахунок
коштів підприємства, зокрема при сумі заробітку 6 263, 37 грн. позивачем
утримано 828, 75 грн. тоді як слід було утримати 2 218, 75 грн. (додаткові
послуги у відрядженні -3 475, 37 грн.).

Згідно положень ст. 8 Декрету до
сукупного оподатковуваного доходу включаються одержані за місцем основної
роботи (служби, навчання) доходи за виконання трудових обов'язків, у тому числі
за сумісництвом, за виконання робіт за договорами підряду, а також інші доходи,
що утворилися в результаті надання за рахунок коштів підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності своїм
працівникам матеріальних i соціальних благ у грошовій i натуральній формі, крім
сум виплат, що не включаються до сукупного оподатковуваного доходу, визначених
у статті 5 цього Декрету.

Позивачем документів, що
спростовують виявлене порушення не надано, донарахування 1 390 грн. податку є
правомірним.

В порушення п.2.1 п.2 Інструкції «Про
прибутковий податок з громадян», затвердженої Наказом Головної державної
податкової інспекції України від 21.04.1993р. № 12 позивачем не утримано
прибутковий податок в сумі 313, 79 грн. з доходів, одержаних за проживання в
готелі особами, що не перебувають у трудових відносинах з НК «Експоцентр
України». Порушення виявлено у відношенні громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 сума
заробітку яких склала 412, 69 грн. та 1 156, 25 грн., відповідно утримати слід
податку в розмірі 231, 25 грн. та 82, 54 грн..

Особливості оподаткування доходів,
одержаних громадянами не за місцем основної роботи визначені у розділі 3
Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з
громадян», ст. 11 якого передбачає, що згідно з цим розділом оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержувані ними від підприємств, установ,
організацій і фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності не за місцем
основної роботи, в тому числі за сумісництвом, за виконання разових та інших
робіт, здійснюваних на основі договорів підряду та інших договорів
цивільно-правового характеру, та доходи фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, які разом з доходами за місцем основної роботи
(служби, навчання), одержують доходи від здійснення підприємницької діяльності.

Податок із сум доходів, одержуваних
громадянами не за місцем основної роботи нараховується з джерел виплати за
ставкою 20 відсотків (п. 3 ст. 7 Декрету).

Згідно положень п. 1.2 п.2 Інструкції
(в редакції чинній станом на час вчинення порушення -13.05.2003р.) до сукупного
місячного (одержаного протягом календарного місяця) оподатковуваного доходу
включаються доходи, одержані громадянами в будь-якій формі і за будь-яких умов
незалежно від джерела, крім переліку доходів, що не включаються до сукупного
оподатковуваного доходу, наведеного у пункті 5 цієї Інструкції.

Позивачем суду не надано належних
доказів вірного утримання податку з виплачених сум за проживання вказаних
громадян, не надано доказів того, що останні в період 13.05.2003р. перебували у
трудових відносинах з підприємством, у звязку з чим донарахування податку в
розмірі 313, 79 грн. визнається судом правомірним.

Під час перевірки також встановлено
неоподаткування позивачем доходів в сумі 365, 22 грн. виплачених приватним
нотаріусам за вчинення нотаріальних дій.

Підпунктом «з»п.1.3 ст.1 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб»передбачено. Що дохід з джерелом
походження з України -будь-який дохід, одержаний платником податку або
нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на
території України, у тому числі. Але не виключно, у вигляді доходів від
здійснення підприємницької діяльності, а також незалежної професійної
діяльності на території України.

Визначення поняття незалежна
професійна діяльність наведено у п. 1.9 ст. 1 Закону «Про податок з доходів
фізичних осіб»згідно якого незалежною професійною діяльністю є діяльність, що
полягає в участі фізичних осіб у науковій, літературній, артистичній, художній,
освітній або викладацькій діяльності, так само як діяльності лікарів,
адвокатів, приватних нотаріусів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів
чи архітекторів та помічників зазначених осіб або осіб, зайнятих релігійною
(місіонерською) діяльністю, іншій подібній діяльності, за умови якщо такі особи
не є найманими працівниками чи суб'єктами підприємницької діяльності, які
згідно з абзацом другим п. 1.8 цієї статті прирівнюються до найманої особи.

Таким чином, доходи, виплачені приватним
нотаріусам за вчинення нотаріальних дій, є доходами з джерелом походження з
України. Відповідно до п.17.1 ст. 17 Закону «про податок з доходів фізичних
осіб»особою, відповідальною за нарахування. Утримання та сплату (перерахування)
до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець, який
виплачує такі доходи на користь платника податку. Відповідальним за
нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших
доходів є для  оподатковуваних доходів з
джерелом їх походження з України -податковий агент (п. 17.2 ст. 17 Закону). З
наведених положень вбачається, що НК «Експоцентр України»є податковим агентом
щодо утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів фізичних
осіб за виплаченими сумами приватним нотаріусам

За таких обставин порушення п. 1.9
ст.1, п.7.1 ст. 7 п.22.3 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб»судом підтверджується, вимоги позивача про визнання недійсними у цій
частині повідомлення-рішення є недоведеними.

Як
встановлено під час перевірки в порушення пп. «е»пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб»до сукупного оподатковуваного
доходу ОСОБА_5 не було включено додаткові блага надані за рахунок коштів
підприємства як оплата за іспити в сумі 715, 80 грн..

Визначення
поняття додаткового блага наведено у пп. 1.1 ст. 1 закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб»згідно якого додатковим благом визначаються кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що виплачуються надаються платнику податків
його працедавцем, якщо такий дохід не є заробітною платою чи виплатою,
відшкодуванням чи компенсацією за цивільно-правовими угодами, укладеними з
таким платником податку.

Згідно пп. «е»пп. 4.2.9 п.4.2 ст. 4
Закону «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його
працедавця  як додаткове благо (за
винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді: вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами
визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених
пунктом 4.3 цієї статті.

Наведені висновки про порушення вимог
Закону «Про податок з доходів фізичних осіб»позивачем не спростовані, суду не
надано належних доказів також не зазначено які докази підтверджують
неправомірність здійснених відповідачем донарахувань.

Також під час перевірки встановлено,
що в порушення пп. 4.27 п.4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»позивачем не утримано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1
892, 15 грн. внаслідок невключення до сукупного оподатковуваного доходу
громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сум доходів виплачених за оренду автомобілів.

Дохід від надання майна в оренду або
суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому
пунктом 9.1 статті 9 цього Закону включається до складу загального місячного
оподатковуваного доходу в силу положень пп. 4.2.7 п. 4.2 ст. 4 Закону «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Доказів утримання податку з
виплачених сум за оренду автомобілів у березні -жовтні 2004р. ОСОБА_7 та у
серпні 2004р. ОСОБА_6 позивачем не надано, висновків перевіряючих в цій частині
не спростовано.

Під час перевірки також встановлено
неутримання позивачем податку з доходів фізичних осіб з сум виплачених за
трудовими та цивільно-правовими договорами, що стало причиною заниження податку
з доходів з фізичних осіб в розмірі 14 224, 34 грн..

Згідно пп. 4.2.1 п.4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального доходу
включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди,
нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору. В порушення даної норми позивачем у відношенні
громадян ОСОБА_1(травень, червень 2004р.), ОСОБА_8 (квітень 2004р.), ОСОБА_9
(квітень, серпень 2004р.), ОСОБА_10 (травень 2004р.), ОСОБА_11 (травень-липень,
грудень 2004р.), ОСОБА_12 (вересень 2004р.), ОСОБА_13 (жовтень 2004р.),
ОСОБА_14 (жовтень 2004р.), ОСОБА_15 (жовтень, листопад 2004р.), ОСОБА_16
(жовтень 2004р.), ОСОБА_17 (листопад 2004р.), ОСОБА_18 (листопад 2004р.),
ОСОБА_19 (червень 2004р.) допущені помилки при розрахунку оподатковуваного
доходу.

Позивач стверджує, що вказані особи є
суб'єктами підприємницької діяльності -платниками єдиного податку, та
відповідно до п. 1 «Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного
податку»затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від
29.10.1999р. № 559 доходи платника єдиного податку, отримані ним від провадження
підприємницької діяльності, не включаються до складу його сукупного
оподатковуваного доходу у разі, якщо вони обкладаються єдиним податком, а
сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку його
загальних податкових зобов'язань.

Ухвалами суду у справі позивача
було зобов'язано надати суду відповідні пояснення та докази на спростування
виявлених порушень, однак жодних первинних документів з приводу підтвердження
статусу осіб по яким виявлені порушення у нарахуванні податку з доходів
фізичних осіб, як суб'єктів підприємницької діяльності -платників єдиного
податку позивачем не представлено, поважних причин з яких виявилось неможливим
надати з 10.10.2006р. (ухвала суду, заперечення відповідача з цього приводу
позивачем отримані 26.09.2006р. в судовому засіданні у справі 25/430-А),
належні докази, позивачем не зазначено. Натомість самим позивачем (у
апеляційній скарзі на ухвалу суду у справі) робились посилання на ст. 71 КАС
України згідно положень якої в разі якщо особа, яка бере участь у справі, з
певних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин,
на які вона посилається, справа вирішується судом на основі наявних доказів.

Стверджуючи про статус вказаних
осіб позивач не надав суду укладених договорів, за якими було виплачено
відповідний доход, однак саме договір і став підставою для донарахування
податку з доходів фізичних осіб під час перевірки. Не виключено, що договори
укладались позивачем з названими особами, саме як з фізичними особами. Враховуючи,
що при перевірці відповідачем перевірялись первинні документи донарахування
податку визнається судом правомірним. Поважних причин ненадання суду належних
доказів, які витребувались судом протягом тривалого часу розгляду справи,
позивач не навів.

Щодо наданої банківської виписки,
якою підтверджено повернення виплаченого доходу ОСОБА_1 внаслідок чого позивач
стверджує про неправомірність нарахування суми податку в розмірі 1 858, 09 грн.
по вказаній особі, судом встановлено наступне.

Згідно наданої банківської виписки
сума доходу в розмірі 14 293 грн. виплачена ОСОБА_1 26.05.2004р. була повернута
на рахунок позивача 28.05.2004р. через невідповідність номера рахунку коду
одержувача, та зовсім не свідчить про неотримання такої суми ОСОБА_1 в подальшому.
Окрім того, надана банківська виписка та виплачений доход у травні 2004р.
ОСОБА_1 жодним чином не відноситься до суми податку визначеного по вказаній
особі під час перевірки. Згідно акту перевірки (додаток НОМЕР_6) по громадянці
ОСОБА_1 відповідачем нараховано податок в розмірі 2 135, 74 грн. за доход
виплачений у квітні 2004р. в розмірі 16 428, 74 грн., та 2 203 грн. за
доход 16 946, 20 грн. виплачений у квітні 2004р..

Також позивачем в порушення пп.
4.3.20 п. 4.3 ст. 4 Закону «Про податок з доходів фізичних осіб»не утримано
податок з доходів фізичних осіб з суми. Сплаченої на користь закладів освіти в
розмірі, що перевищує встановлений законодавством термін. Зокрема, під час
перевірки встановлено, що за навчання ОСОБА_20 підприємством сплачено 6 600
грн..

Відповідно до положень Закону «Про
податок з доходів фізичних осіб»(пп. 4.3.20 п.4.3 ст. 4) сума, сплачена
працедавцем на користь закладів освіти у рахунок компенсації вартості
підготовки чи перепідготовки платника податку - найманої особи за профілем
діяльності чи загальними виробничими потребами такого працедавця, але не вище
розміру суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у
розрахунку на кожний повний чи неповний місяць підготовки чи перепідготовки
такої найманої особи.

Податкова соціальна пільга в силу
положень пп. 6.5.1 п.6.5 ст. 6 Закону
застосовується до доходу, отриманого платником податку (нарахованого на
його користь) протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші,
прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та
відшкодування), якщо його розмір не перевищує суми, яка дорівнює сумі
прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи на 1 січня звітного
податкового року, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 гривень.

Статтею 1 Закону України «Про
затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік»прожитковий мінімум на одну
особу на 2004 рік затверджений в розмірі 362, 23 грн. в розрахунку на місяць.
Тобто, сума податкової соціальної пільги в 2004р. склала 510 грн. (362, 23 грн.
х1,4). Термін навчання ОСОБА_20 складав 10 місяців, тому відповідно
підприємство мало право не включати до складу загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника податку вартість навчання в розмірі 5 100
грн.. З урахуванням викладеного сума сплачених за навчання коштів в розмірі 1
500 грн. підлягає оподаткуванню на загальних підставах.

Заниження податку з доходів фізичних
осіб в розмірі 195 грн. позивачем не спростовано, належних доказів суду не
надано.

В ході перевірки відповідачем також
донараховано 936 грн. податку, що не утримані та не сплачені позивачем при
здійсненні оплати вартості навчання ОСОБА_21 в розмірі 7 200 грн., який
звільнився в червні 2005р..

Згідно ч. 2 пп. 4.3.20 п.4.3 ст. 4
Закону «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо наймана особа (за яку
підприємством сплачено вартість навчання) припиняє трудові відносини з таким
працедавцем впродовж такого навчання або до закінчення другого календарного
року від року, в якому закінчується таке навчання, то сума, сплачена у
компенсацію вартості такого навчання, прирівнюється до додаткового блага,
наданого такій найманій особі протягом року, на який припадає таке припинення
трудових відносин, та підлягає оподаткуванню у загальному порядку.

Доказів, які б спростували виявлене
порушення позивачем не надано, здійснені відповідачем донарахування визнаються
правомірними.

Згідно з п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" штрафні санкції накладаються на платників податків за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17
цього Закону у  разі  коли
платник   податків   здійснює
продаж (відчуження)  товарів
(продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати
податку,  збору  (обов'язкового платежу),  якщо
відповідно  до  законодавства таке нарахування та сплата є
обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження)  або виплати, такий платник податків сплачує
штраф у подвійному розмірі від суми
зобов'язання  з  такого
податку,  збору  (обов'язкового платежу).

Оскільки судом здійснені
відповідачем донарахування підтверджені (позивач в даному випадку здійснював
грошові виплати, які  відповідно до
законодавства передбачають попереднє нарахування та сплату податку, збору  (обов'язкового платежу)) застосування до
позивача штрафних санкцій у розмірі 38 183, 58 грн. на підставі пп. 17.1.9 п.
17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є таким, що
відповідає чинному законодавству.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст.
105, 158-163  КАС України, господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

С.М.
Морозов

дата складення постанови у повному обсязі 18.06.2007р.