СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 червня 2007 року

Справа № 2-9/1532-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1,
паспорт  НОМЕР_11,  фізична особа - підприємець  ОСОБА_1;

відповідача:
Прокопец Ігоря Святославовича, довіреність №б/н   від 02.04.2007,  Білогірської районної державної лікарні
ветеринарної медицини;

3-ої особи:
не з'явився,  Білогірської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини;

розглянувши апеляційну скаргу
Білогірської районної державної лікарні ветеринарної медицини на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Пєтухова Н.С.) від
04.05.2007 року у справі № 2-9/1532-2007,

за позовом           фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до           Білогірської районної державної лікарні
ветеринарної медицини (вул. Індустріальна, 4, Білогірськ, 97600)

3-тя особа  Білогірська районна державна лабораторія
ветеринарної медицини  (Феодосійське
шосе, 1, Білогірськ, 97600)

про стягнення 8766,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 04.05.2007 року у справі №2-9/1532-2007 (суддя
Пєтухова Н.С.) частково задоволено позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Білогірської районної державної лікарні ветеринарної медицини, 3-тя особа
Білогірська районна державна лабораторія ветеринарної медицини про стягнення
8766,40грн.

Суд стягнув з Білогірської районної
державної лікарні ветеринарної медицини на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 2322,00грн. необґрунтовано отриманих відповідачем грошових коштів,
25,77грн. держмита та 29,82грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В решті позовних вимог провадження
у справі було припинено.

Відповідач, не погодившись з
рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене
рішення місцевого господарського суду, провадження у справі припинити.

Сторона посилається на те, що
господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідач вказує на те, що ним
були дані пояснення, що з 15.03.2004
Білогірська районна державна лабораторія ветеринарної медицини є
юридичною особою, що підтверджене довідкою про включення до Єдиного державного
реєстру підприємств, організацій, установ України. Проте, на той момент у
Білогірської районної державної лабораторії ветеринарної медицини не було
власного розрахункового рахунку і власної бухгалтерії, а обслуговування
проводилось в централізованій бухгалтерії Білогірської районної державної
лікарні ветеринарної медицини, а всі грошові кошти призначені для Білогірської
районної державної лабораторії ветеринарної медицини поступали на загальний
розрахунковий рахунок Білогірської районної державної лікарні ветеринарної
медицини.

Лікар ветеринарної медицини ОСОБА_1
відбираючи проби крові у домашніх тварин стягував з власників тварин платню,
згідно з прейскурантом цін Білогірської РГЛВМ. А потім здавав дані проби крові
до Білогірської районної державної лабораторії ветеринарної медицини, де і
проводились лабораторні дослідження. При цьому, за лабораторні дослідження
ОСОБА_1 вносив в централізовану бухгалтерію грошові кошти в сумі 2,00грн. за 1
голову домашніх тварин. Згодом отримані за лабораторні дослідження грошові
кошти витрачалися на потреби Білогірської районної державної лабораторії
ветеринарної медицини (про що в ході судового засідання представником
відповідача було надано відповідний лист).

За клопотанням представників
сторін, судочинство здійснювалось на російській мові у відсутності представника
3-ої особи, якого було належним чином повідомлено про час та місце розгляду
апеляційної скарги, який не надав суду доказів поважних підстав своєї
відсутності та який не скористався своїм процесуальним правом участі в судовому
засіданні.

Судова колегія, порадившись на
місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності представника
3-ої особи з представлених доказів в матеріалах справи., оскільки стаття 22
Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно
розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з відповідача необґрунтовано отриманих   відповідачем грошових коштів у сумі
8766,40грн. (а. с. 2-3).

Крім того, позивач заявою від
23.02.2007  збільшив свої позивні вимоги
й просив стягнути з відповідача заборгованості у сумі 9190,40грн. (а. с. 95).

А заявою від 26.04.2007 позивач
зменшив свої позивні вимоги й просить стягнути з відповідача 2322,00грн.
необґрунтовано отриманих   відповідачем
грошових коштів. (а. с. 159).

Представник третьої особи у
судовому засіданні пояснив, що позивач - ОСОБА_1 отримав від Білогірської
районної державної лабораторії ветеринарної медицини результати серологичеськіх
досліджень, однак данні дослідження Білогірської районної державної лабораторії
ветеринарної медицини, у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України
№478 від 15.09.1992  й Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим №96 від 09.04.1996
проводились за рахунок бюджетних коштів й були у повному обсязі
забезпечені препаратами, які отримувались з Республіканської лабораторії.
Позивач на рахунок третьої особи грошових коштів не перераховував.

Відповідачем у судовому засіданні
було заявлене клопотання вих.. НОМЕР_1 про припинення провадження по дійсній
справі й направлення матеріалів справи у слідчі органи, оскільки
23.02.2007  відповідачем у Прокуратуру
Білогірського району й у Білогірський РВ ГУ МВС України в Автономній Республіці
Крим були направлені заяви о притягненні до кримінальної відповідальності лікаря
ІНФОРМАЦІЯ_1 УГВМ ОСОБА_2 й приватного підприємця ОСОБА_1.

Суд першої інстанції не знайшов
підстав для припинення провадження у справі.

Також, від позивача до слухання
справи надійшла заява, якою він відмовляється від стягнення з відповідача
6868,40грн. й просить стягнути 2322,00грн. (а. с. 164).

Суд
першої інстанції позов задовольнив частково.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції
обставин справи та правильність застосування норм матеріального та
процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 зареєстрований, як суб'єкт підприємницької діяльності, що
підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію серія НОМЕР_2  і на підставі ліцензії управління
ветеринарної медицини серія НОМЕР_3
здійснював ветеринарну практику.

Здійснюючі свою підприємницьку
діяльність, позивач доставляв до Білогірської районної державної лабораторії
ветеринарної медицини проби крові сільськогосподарських тварин для
серологичеськіх досліджень.

Матеріали справи свідчать, що
позивач заявою про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача
2322,00грн. необґрунтовано отриманих відповідачем грошових коштів,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем позивач у договірних
відносинах не був й будь-яких послуг від відповідача не отримував.

Як вбачається з наданих доказів в
матеріалах справи, позивачем у період з 01.06.2005 по 29.06.2005 було внесено у
касу відповідача 2322,00грн., що підтверджується приходними касовими ордерами
НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7; НОМЕР_8; НОМЕР_9. Крім того, відповідач не
оспорює факту отримання грошових коштів від позивача і у відзиву на позовну
заяву від 27.02.2007 (а. с. 118-122) вказує, що усі грошові кошти, які були
внесенні позивачем, оприбутковані та здані на розрахунковий рахунок
держказначейства.

Також, відповідачем не надано до
суду доказів про надання послуг позивачу.

Згідно з статтею 1212 Цивільного
Кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, за вказаних обставин, судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні
вимоги позивача у частині стягнення необґрунтовано отриманих відповідачем
грошових коштів у сумі 2322,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню,
а у частині стягнення 6868,40грн. провадження у справі, слід припинити,
відповідно до пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України,
у зв'язку з відмовою позивача від позову в частині стягнення 6868,40грн.

Крім того, посилання відповідача у
клопотанні від 19.03.2007  вих.. НОМЕР_10
про те, що у приходних ордерах вказано, що грошові кошти приймались від
громадянина ОСОБА_2, а не від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 не
знайшли свого підтвердження у судовому засідання, оскільки перерахування
грошових коштів позивач проводив при здійсненні підприємницької діяльності, що
підтверджується матеріалами справи.

В статті 33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а
відповідачем таких доказів суду не було представлено.

Отже, судова колегія не може
прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено  в апеляційній
скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства України та
спростовуються доказами наданими в матеріалах
справи.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим  від
04.05.2007 року у справі № 2-9/1532-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Білогірської
районної державної лікарні ветеринарної медицини залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді