ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.
№ 10/282/17/10

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Чернігівнафтопродукт”, м. Чернігів (далі –ВАТ “Чернігівнафтопродукт”)

на  рішення господарського суду Чернігівської області від 10.08.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2006

зі справи  № 10/282/17/10

за позовом Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Чернігів (далі –відділення АМК)

до ВАТ "Чернігівнафтоподукт"

про стягнення 14400 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

відділення АМК –не з’явились,

ВАТ “Чернігівнафтопродукт” –Кручек О.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про стягнення з ВАТ "Чернігівнафтопродукт" 7200 грн. штрафу, накладеного згідно з рішенням адміністративної колегії відділення АМК від 20.08.2004 № 02-05/51-2004, та 7200 грн. пені за порушення строків сплати цього штрафу.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.08.2006 (суддя Пашкіна С.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 (колегія суддів у складі: Андрієнко В.В. –головуючий, судді Малетич М.М., Студенець В.І.), позов задоволено повністю. Названі судові акти з посиланням на приписи статей 50, 52, 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі –Закон) мотивовано несвоєчасною сплатою відповідачем штрафу, правомірність накладення якого встановлено рішенням господарського суду Чернігівської області від 03.02.2006 зі справи № (10/44)-17/232/2.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ВАТ "Чернігівнафтопродукт" просить скасувати оскаржувані рішення і постанову місцевого та апеляційного господарських судів та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову з мотивів порушення відділенням АМК шестимісячного строку застосування адміністративно-господарських санкцій, встановленого статтею 250 Господарського кодексу України, що виключає можливість стягнення з відповідача оспорюваної суми.

У відзиві на касаційну скаргу відділення АМК зазначає про правильність та обґрунтованість висновків попередніх судових інстанцій та просить залишити оскаржувані рішення без змін, а скаргу – без задоволення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- згідно з рішенням відділення АМК від 20.08.2004 № 02-05/51-2004:

ВАТ “Чернігівнафтопродукт” у 2003 році займав монопольне (домінуюче) становище на ринку роздрібної торгівлі дизельним пальним, низькооктановими та високооктановими  бензинами у територіальних межах окремих районів Чернігівської області, міст Ніжин та Прилуки з часткою, що перевищує 35%;

дії ВАТ “Чернігівнафтопродукт” у вигляді економічно необґрунтованого завищення роздрібних цін на бензин марки А095 та дизельне паливо визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 13 Закону, а саме зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які було б неможливо встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

за вчинене порушення на ВАТ “Чернігівнафтопродукт” накладено штраф у сумі 7200 грн.;

- за наслідками оскарження цього акта в судовому порядку рішенням господарського суду Чернігівської області від 03.02.2006 зі справи № (10/44)-17/232/2, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2006, було встановлено законність названого рішення відділення АМК;

- копію цього рішення та лист з повідомленням про накладення штрафу від 21.08.2004 № 06-04/2751 було вручено відповідачеві 25.08.2004; крім того, 21.09.2004 відповідачеві було направлено лист-нагадування № 01-14/3063 про необхідність сплати штрафу, накладеного згідно з рішенням відділення АМК від 20.08.2004 № 02-05/51-2004, в термін до 24.09.2004;

- у зв’язку з несплатою вказаного штрафу за період з 25.09.2004 по 30.11.2004 з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 7200 грн. відповідно до частини п’ятої статті 56 Закону.

Причиною виникнення спору стало питання про наявність підстав для примусового стягнення з відповідача штрафу згідно з рішенням відділення АМК та пені за прострочення сплати цієї санкції.

Згідно зі статтею 56 Закону (у редакції, що була чинною на момент застосування оспорюваних штрафних санкцій):

рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання (частина друга);

особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у тридцятиденний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (частина третя);

за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України (частина п’ята).

Таким чином, з урахуванням встановлених попередніми інстанціями дати отримання відповідачем копії названого рішення відділення АМК (25.08.2004) та кінцевого строку сплати штрафу  (24.09.2004) господарські суди правомірно задовольнили позов про стягнення з ВАТ "Чернігівнафтопродукт" 7200 грн. штрафу та 7200 грн. пені.

Посилання скаржника на пропуск відділенням АМК максимального строку застосування адміністративно-господарських санкцій до суб’єкта господарювання не можуть бути взяті до уваги касаційною інстанцією з огляду на таке.

Відповідно до статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом  шести  місяців  з дня  виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з установлених попередніми судовими інстанціями обставин справи та не оспорюється відповідачем, порушення було виявлено позивачем 04.06.2004 шляхом прийняття розпорядження 351-2004/1-р про початок розгляду справи про порушення. Санкції ж було застосовано відповідно до розпорядження від 20.08.2004 № 51-2004. Законність прийнятого рішення підтверджено у судовому порядку, що також встановлено судами.

Таким чином, позивачем було застосовано санкції у межах строків, передбачених законодавством. Отже, господарські суди, з достатньою повнотою встановивши обставини, що входять до предмету доказування, надали цим обставинам правильну юридичну оцінку, а тому передбачені законом підстави для скасування оскаржуваних рішення та постанови місцевого та апеляційного господарських судів відсутні.

Керуючись статтями  1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Чернігівської області від 10.08.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 зі справи № 10/282/17/10 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Чернігівнафтопродукт” –без задоволення.

Суддя                  В. Селіваненко

Суддя                                                                                                   І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                   Б. Львов