ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.07 р.                                                                               Справа № 1/65

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Діком-Аудит» м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Сілур”

м. Харцизьк

про стягнення  5 321 грн. 00 коп.

Суддя                                    Азарова З. П.

При секретарі судового засідання:  Розум А.С.

За участю представників сторін :

Від позивача  –  Мільштейн Л.А. – представник, Патенко В.М. – нач. юр. відділу

Від відповідача –  не з’явився

СУТЬ СПРАВИ:                                 В судовому засіданні 05.06.2007р.

оголошена перерва для виготов-

лення та оголошення рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Діком-Аудит» м. Донецьк звернулось з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Сілур” м. Харцизьк про стягнення 5 321 грн. 00 коп. в якості оплати вартості частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Сілур-Тара”.

В обґрунтування позову позивачем надані копії: протоколу ЗАТ „Сілур-Тара” від 15.07.1998р. № 5, договору купівлі-продажу акцій від 03.08.1998р. № 1, додаткової угоди від 13.08.1998р. № 1 до договору купівлі-продажу акцій, акту прийому-передачі цінних паперів від 10.08.1998р., протоколу ТОВ „Сілур-Тара” від 30.06.1999р. № 7, договору про реорганізацію ТОВ „Сілур-Тара” від 30.06.1999р. № 10/7, акту прийому-передачі активів та пасивів ТОВ „Сілур-Тара” від 21.07.1999р., вимоги позивача від 07.02.2007р. № 27/115Б/10; докази направлення вимоги відповідачу, відповіді відповідача від 13.02.2007р. № 49/ю, постанови господарського суду Донецької області від 17.01.2007р. по справі про банкрутство позивача № 27/115Б, яка підтверджує повноваження ліквідатора.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на ст. 11, 509 Цивільного кодексу України і вважає, що у нього не виникли будь-які зобов’язання, оскільки згідно з приписами ч. 1 ст. 54 ЗаконуУкраїни „Про господарські товариства” визначено, що виплата вартості частини майна учасника при його виході із товариства з обмеженою відповідальінстю провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Таким чином, неможливо погодитись із висновком позивача про те, що обов’язок відповідача по виплаті вартості частки позивача у статутному фонді (капіталі) ТОВ „Сілур-Тара” настав. Крім того відповідач пояснив, що позивач не надавав заяву про вихід зі складу товариства.

Заявою від 03.06.2007р. позивач змінив підставу позову і просить стягнути збитки, які виникли внаслідок порушення його права на отримання акцій у зв’язку з реорганізацією. Проте, суд вважає, що позивач фактично змінив предмет спору, оскільки вимогою за вказаною заявою є збитки в сумі 5 321 грн. в той час, як за позовною заявою позивач пред’явив вимоги про стягнення вартості частки у статутному фонді відповідача, посилаючись на ст. 54 Закону України „Про господарські товариства”.

Відповідач надав відзив на вказану заяву та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів реальні збитки та не довів вину відповідача в їх заподіянні. Крім того, в судовому засіданні 05.06.2007р. відповідач заявив, що позивачем пропущені строки позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1998р., укладеним позивачем з ТОВ „Сілур” позивач став власником акцій ЗАТ „Сілур-Тара” у кількості 5 321 шт. на суму 5 321грн.

ЗАТ „Сілур-Тара” у 1998 році було перетворено в Товариство з обмеженою відповідальністю „Сілур-Тара” і згідно зборам засновників від 30.06.1999р. здійснена реорганізація товариства шляхом приєднання його до ВАТ „Сілур” в якості структурного підрозділу.

Позивач вважає, що при реорганізації не був здійснений обмін акцій та збільшення статутного фонду ВАТ „Сілур”, чим порушено його право, а тому у нього виникли збитки в сумі 5 321 грн.

Разом з тим, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона  посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В порушення цьому позивач не довів позовні вимоги, які задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із основних способів захисту цивільних прав і інтересів, який є водночас універсальною мірою відповідальності, є відшкодування збитків. Стаття 22 вказаного кодексу передбачає, що збитками є :

1)          втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)          доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Можливість використовувати відшкодування збитків виникає із самого факту невиконання обов’язку, порушення цивільних прав.

Із вищенаведеного слідує, що особа, яка зазнала збитки, повинна довести які саме порушені обов’язки або права.

Позивач посилається на порушене право, але не визначив його. У позовній заяві він посилається на порушення відповідачем вимог Положення про порядок реєстрації випуску акцій та інформації про їх емісію на час реорганізації товариств щодо обов’язкового збільшення статутного фонду, не здійснення емісії акцій, видачі йому письмового зобов’язання про кількість акцій та сертифікат, не здійснив обмін акцій.

Проте, доказів звернення до відповідача про обмін акцій або їх видачу, позивач не надав, а тому суд не може вважати, що права позивача відповідачем порушені. Не доказав позивач які збитки відповідач йому завдав, оскільки вартість акцій не є збитками в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 77,   82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Діком-Аудит» м. Донецьк про стягнення збитків в сумі 5 321 грн. 00 коп.

Рішення  оголошено  в  засіданні  та  набуває  законної  сили  після  закінчення десятиденного  строку   з  дня  його  прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя