ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.

№ 11/238

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

Позивача

Нікітіна В.В. директора

Відповідачів

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Малого приватного підприємства
"Енергія"

на постанову

від 15 листопада 2006року
Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 11/238 господарського суду
Донецької області

за позовом

Малого приватного підприємства
"Енергія"

до   про

Закритого акціонерного товариства
"Донецький комбінат хлібопродуктів №1"   стягнення 66960,26грн

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство
"Енергія" м. Волноваха, звернулося до господарського суду Донецької
області з позовною заявою про стягнення з Закритого акціонерного товариства
"Донецький комбінат хлібопродуктів № 1" м. Донецьк, 66 960,26 грн., з
яких сума основного боргу  52765 грн.,
індекс інфляції 11365,58грн. та 3% річних 2829,68грн. за роботи, виконані на
підставі усного договору підряду на укладання асфальтобетонного покриття по
технологічному проїзду залізничних шляхів елеватора №№1,2,3. Крім того, позивач
просив стягнути судові витрати.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.10.2006 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач
не довів наявність заборгованості відповідача.

За апеляційною скаргою Малого
приватного підприємства "Енергія" постановою від 15 листопада
2006року Донецького апеляційного господарського суду рішення господарського
Донецької області від 04.10.2006 року залишено без змін з тих же підстав.

Мале приватне підприємство
"Енергія" м. Волноваха звернулося до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою на постанову від 15 листопада 2006року  Донецького апеляційного господарського суду, в
якій просить рішення та постанову скасувати як прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

На думку заявника суди, встановивши
існування акту виконаних робіт не підписаного відповідачем, не виконали вимоги
пункту 4 статті 882 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін
та перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної
оцінки обставин справи і повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а
також правильність застосування господарським судом норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга   не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України,
касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови
апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом спору у даній справі є заборгованість за роботи, виконані на підставі
усного договору підряду на укладання асфальтобетонного покриття по
технологічному проїзду залізничних шляхів елеватора №№1,2,3.

При розгляді справи судами
встановлено, що у якості доказів укладання договору позивач надав договірну
ціну на ремонт покриття залізничних шляхів ЗАТ "Донецький комбінат
хлібопродуктів №1", локальний кошторис на ремонт покриття залізничних
шляхів ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1", які не підписані
представником ЗАТ "Донецький комбінат хлібопродуктів №1" (а.с.21,22),
в зв'язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не довів факт
укладання договору підряду та узгодження істотних умов.

Дослідивши докази виконання робіт,
наданих  позивачем апеляційним судом
встановлено, що:

- в акті приймання виконаних робіт
за вересень 2004р. підрядником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю
"Людмила та К", замовник та конкретний об'єкт робіт не вказані
взагалі (а.с.26-28). При цьому в акті у графі "замовник" є підпис особи,
прізвище та посадове становище не вказані;

- в акті виконаних робіт з
укладання а/бетону вздовж залізничних шляхів замовником є ЗАТ "Донецький
комбінат хлібопродуктів №1", але не вказано, у якому році виконувалися
роботи. Цей акт не підписаний відповідачем (а.с.29);

- в акті приймання виконаних
підрядних робіт у серпні 2004р. підрядником є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Людмила та К", а замовником - Закрите акціонерне
товариство "Донецький комбінат хлібопродуктів №1", але при цьому в
акті є підпис особи, прізвище та посада якої не вказані (а.с.44-45).

- в копіях актів №№5-8 за
вересень-жовтень 2004р. (а.с.47-57) підрядником вказане Товариство з обмеженою
відповідальністю "Людмила та К".

За таких обставин апеляційний суд
не прийняв зазначені акти в якості доказу виконання позивачем для відповідача
робіт за усним договором підряду.

Розглянувши надані позивачем
ксерокопії листів від 09.12.2004р. та 26.04.2005р. на адресу відповідача, суд
також не прийняв їх до уваги, оскільки відсутні докази надсилання листів, крім
того, листи не свідчать ні про узгодження істотних умов договору, ні про
виконання робіт.

Таким чином апеляційний суд дійшов
висновку, що позивач не довів факт укладання усного договору підряду,
узгодження істотних умов цього договору, складання проектно-кошторисної
документації та не довів факт виконання робіт.

Відповідно до пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочини між юридичними особами
відповідно до приписів  пункту 1 статті
208 Цивільного кодексу України належить вчиняти у письмовій формі.

За змістом статті 207 Цивільного кодексу
України правочин, який вчиняє юридична особа вважається таким,  що вчинений у письмовій формі, якщо  його
зміст зафіксований в одному або кількох документах та  підписано
особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплено печаткою.

Статтею 317 Господарського кодексу
України передбачено, що будівництво об'єктів виробничого  та
іншого  призначення, підготовка
будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення
будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які
виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення,
здійснюються на умовах підряду.

Загальні положення про підряд
викладені у главі 61 Цивільного кодексу України та главі 33 Господарського
кодексу України.

Вимоги до договору підряду,
викладені у статті 318 Господарського кодексу України, передбачають, що за  договором
підряду  на  капітальне
будівництво   одна сторона
(підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої
сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк
визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або
виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник
зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну
документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені
будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Отже з урахуванням приписів діючого
законодавства та обставин встановлених господарськими судами при розгляді даної
справи касаційна інстанція  вважає, що
суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність доказів укладання між
позивачем та відповідачем договору підряду на укладання асфальтобетонного
покриття по технологічному проїзду залізничних шляхів елеватора №№1,2,3 в
зв'язку з чим обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів,
що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції касаційної інстанції.

Посилання позивача на те, що
апеляційним судом встановлено існування акту виконаних робіт не підписаного
відповідачем, але  не застосовано пункту
4 статті 882 Цивільного кодексу України касаційна інстанція не приймає до
уваги, оскільки зазначений пункт передбачає, що передання робіт  підрядником
і  прийняття  їх
замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він
підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною,
може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Даний пункт може застосовуватись у
разі наявності між сторонами договору підряду коли актом засвідчується
виконання зобов'язань, передбачених таким договором, а акт є формою виконавчої
документації.

У даному випадку судами
встановлено, що позивачем не доведено факт укладання договору підряду, а
відповідно акт, на який посилається позивач не може розглядатись як виконавчий
документ.

На підставі викладеного, касаційна
інстанція не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення та постанови,
прийнятих у даній справі..

Керуючись статтями 1117,
пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду
Донецької області від 04 жовтня 2006 року та постанову від 15 листопада 2006
року Донецького апеляційного господарського суду у справі № 11/238
господарського суду  Донецької області
залишити без змін, а касаційну скаргу Малого приватного підприємства
"Енергія" без задоволення.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л.Рогач