КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2007                                                                                           № 42/199-7/758

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.02.2007

у справі № 42/199-7/758

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інкомбуд"

Приватне підприємство "АВК"

до                                                   Приватне підприємство "АВК"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 96156,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.02.2007 року у справі № 42/199-7/758    позов ТОВ „Компанія „Інкомбуд” до ПП „АВК” про стягнення 96156 грн. задоволений.

Не погоджуючись з рішенням  відповідач  звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права,  неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В  судовому засіданні представник позивача  проти вимог  апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,   18.04.2005 ПП „АВК” та КМП „Інмакон” уклали договір поставки № 3, за умовами якого позивач зобов’язався поставити товар, а останній прийняти його и здійснити оплату.

Згідно ст.ст. 525,526  ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

22.02.2006 КМП „Інмакон” на підставі угоди № 220206 передав позивачу - ТОВ „Інкомбуд” право вимоги, а саме на повернення 90000грн. оплати за договором поставки, оскільки відповідачем умови договору виконані не були, кошти перераховані в якості оплати за рахунком – фактурою № СФ 0000008 від 18.04.05 не повернуті.

22.03.06 позивач, листом № 2 повідомив відповідача, що згідно укладеного договору про поступку права вимоги, загальна заборгованість відповідача складає 99000грн. в тому числі 9000грн. штрафних санкцій відповідно до п.4.2 договору поставки.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

На виконання приписів постанови Вищого господарського суду України від  23.11.06 у судовому засіданні оглянути примірники договорів поставки № 3.

З тексту  примірників договору поставки № 3 вбачається, що у примирнику позивача дописано строк поставки : „ у 5-ти денний строк після оплати” ( п.2.1), вказана дописка не міститься у примирнику відповідача.

Дописка також є у п.4.2  щодо розміру штрафних санкцій у примирнику позивача „10%”, а у відповідача дописка відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом.

Стаття 654 ЦК України передбачає, що зміни до договору  вчиняються в такій самій формі, що й договір, якщо інше не передбачено договором або законом.

Оскільки договором поставки не передбачено, виникнення таких обставин як: зміни, доповнення до договору, то необхідно керуватися діючим законодавством. Доказів того, що відповідачу надходили пропозиції щодо підписання змін, доповнень, зауважень, розбіжностей до договору для здійснення дописок не має.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов’язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України. Положення  ч. ст.530 цього Кодексу встановлюють, що якщо термін виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не надано доказів, що відповідачу пропонувалося виконати зобов’язання  в натурі, тобто поставити замовлений договором поставки товар або то що, договір розірваний і кошті перераховані в якості передплати повинні бути повернуті.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача не настав строк його виконання.

Щодо перерахування  КМП „Інмакон” 90000грн. на рахунок відповідача коштів, то колегія суддів звертає увагу на те, що у платіжному дорученні № 149 від 20.05.05 ( а.с.15) зазначена підстава здійснення оплати рахунок № СФ – 00008 від 18.04.05, тоді як відповідачем виставлявся рахунок СФ № 0000008 ( розбіжність у кількості двох нулів), таким чином виникає сумнів у сплати товару саме за товар вказаний у специфікації до договору, крім того, сума що підлягала оплаті відповідно до специфікації, договору, рахунку відповідача значно перевищує  розміру коштів перерахування КМП „Інмакон”.

Первісний кредитор у зобов’язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов’язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов’язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором ( ч. 1 ст.517, ст. 519 ЦК України). Отже, на думку колегії суддів у позивача відсутні підстави для вимоги про стягнення 96156 грн.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом не повно встановлені всі необхідні обставині справі,  тому рішення господарського суду   м. Києва  підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПП „АВК” задовольнити , рішення господарського суду м. Києва від  14.02.2007 року по справі № 42/199-7/758  скасувати.

2.     Відмовити ТОВ „Компанія „Інкомбуд” у задоволенні позову до ПП „АВК” про стягнення 96156,00 грн. в повному обсязі.

3.    Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

14.06.07 (відправлено)