ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  12/138

12.04.07

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтересна

газета»

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю

«Центр дистриб’юції преси»

Про                              стягнення 3913,64 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                    Михайленко Т.М. –предст. (дов. № 1 від 03.01.07р.)

Від відповідача                    не з'явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр дистриб’юції преси” про стягнення заборгованісті в сумі 3913,64 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору № 10/6 від 01.01.06 р.

Ухвалою суду від 29.01.07р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/138 та призначено розгляд справи на 01.03.07р.

Представник відповідача в судове засідання 01.03.07 р. не з'явився, про причини нез’явлення суд не повідомив.

В судовому засіданні 01.03.07 р. представник позивача надав довідку Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві, з якої стало відомо, що відповідач знаходиться за адресою, яка відрізняється від зазначеної у позові.

За таких обставин, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвалою суду від 01.03.07 р. розгляд справи відкладено на 12.04.07 р.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, вимог суду викладених в ухвалах від 29.01.07 р. та від 01.03.07 р. не виконав.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.07 р. знову не з'явився.

10.04.07 р. відділом діловодства суду отримано від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи та зобов'язання позивача надіслати на його адресу документи, додані останнім до позовної заяви, а саме копію договору № 10/6 від 01.01.06 р., копії накладних на отримання товару в 2006 р., копії накладних на повернення товару в 2006 р., копії доказів відправки акту взаємозвірки, оскільки відповідачем було отримано лише саму позовну заяву без додатків, а за таких обставин відповідач не маж можливості підготувати та надати відзив.

Клопотання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 22 ГПК України він мав можливість ознайомитись з наявними у матеріалах справи документами та зробити з них копії, однак не скористався своїм правом.

Крім того, відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає. З матеріалів позовної заяви вбачається, що додані до неї документи є у відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.06 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №10/6, відповідно до якого позивач передає відповідачу для розповсюдження друковану продукцію, обумовлену п.2.1. договору, а відповідач приймає цю продукцію, та зобов'язується розрахуватись за неї у відповідності до умов договору.

Згідно з п. 4.1. договору №10/6 від 01.01.06 р. відповідач повинен провести оплату отриманої продукції до 20 числа місяця наступного за звітним.

На протязі січня –вересня 2006 року відповідачем отримано від позивача друкованої продукції на загальну суму 9 792,00 грн.

Цю продукцію відповідачем частково повернуто на адресу позивача та здійснено її часткову оплату (копії виписок уповноваженого банку та копії накладних залучені до матеріалів справи), всього на загальну суму 5 878,36 грн.

Свої зобов'язання за договором №10/6 від 01.01.2006р відповідач у встановлений договором термін не виконав.

Станом на день розгляду спору заборгованість відповідача становить 3 913,64 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 3 913,64 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 11, 526, 527, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр дистриб'юції преси” (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 35, р/р 6401 в Лівобережній ФАКБ „ТАС- Комерцбанк” м. Києва, МФО 300971, , а у випадку відсутності коштів – з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтересна газета” (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 10-12, кв.40, р/р 31182 в Київській філії ВАТ „Укрексімбанк” м. Києва, МФО 380333, ) 3 913 (три тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 64 коп.  –основного боргу, 102 (сто дві три) грн. - витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко