ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" квітня 2007 р.
Справа № 7/714/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді   Л. І.Бандури

суддів  Л. В.Поліщук, В.Б.Туренко

при секретарі судового засідання  О.О.Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача –В.В. Птичкіна

від відповідача –О.О. Рибальченко, Н.І. Мар'янко

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ „Миколаївський глиноземний завод”

на постанову господарського суду Миколаївської області від 08.02.07 р.

у справі №7/714/06

за позовом ТОВ „Миколаївський глиноземний завод”

до СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві

про зобов’язання надати висновок на відшкодування ПДВ в сумі 1 715 895 грн.

встановив:

ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” звернулось до господарського суду з адміністративним позовом про зобов’язання СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві надати до відділення держказначейства в м. Миколаєві висновок про відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 1 715895 грн. за податковою декларацією з ПДВ за листопад 2005 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю  бюджетної заборгованості, яка підтверджена постановою господарського суду Миколаївської області від 12.05.06 р. у справі №15/168/06, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.06 р.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 08.02.07 р., яка оформлена в повному обсязі 13.02.07 р. (суддя Н.О. Семенчук) в позові відмовлено. Судове рішення мотивовано  відсутністю обов’язку податкової служби щодо надання органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку, яка підлягає відшкодуванню, тому що процедура судового оскарження триває, оскільки СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві оскаржила до ВАС України постанову господарського суду Миколаївської області та ухвалу Одеського апеляційного господарського суду у справі №15/168/06.

ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” не погодившись з постановою суду, після подання заяви про апеляційне оскарження, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила:

20.12.05 р. ТОВ „Миколаївський глиноземний завод”, згідно з п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 р. з подальшими змінами подало до ДПІ у м. Миколаєві податкову Декларацію з податку на додану вартість за листопад 2005 р. Одночасно з Декларацією  поданий розрахунок суми бюджетного відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок товариства  в сумі 8 095891 грн.

17.02.06 р. ДПІ у м. Миколаєві здійснила позапланову документальну перевірку ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок по податковій Декларації за листопад 2005 р. і за її результатами склала акт №340/23-5/33133003.

В ході перевірки виявлено порушення вимог п.п.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про ПДВ”, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за листопад 2005 р. у розмірі 1 715895 грн.

За результатами перевірки, 23.03.06 р. ДПІ у м. Миколаєві прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2005 р. на 1 715895 грн.

Назване податкове повідомлення-рішення було оскаржено в судовому порядку, яке постановою господарського суду Миколаївської області від 12.05.06 р. у справі №15/168/06 визнано нечинним та скасовано, оскільки, позивач правильно визначив суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2005 р.  Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.06 р. постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Згідно з п .п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий орган протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову  виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Підпунктом 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 названого Закону передбачено, що у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи, зобов’язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п’яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов’язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Із матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу у наданні висновку про відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 1 715895 грн. за податковою Декларацією з ПДВ за листопад 2005 р. є посилання податкової служби на подальше касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.06 р. у справі №15/168/06. Таких же висновків дійшов і суд першої інстанції розглядаючи спір по суті.

Однак, ці висновки суперечать п.п.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, згідно зі ст.254 КАС України і є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, а також для всіх органів та підлягає виконанню на всій території України (п.1 ст.255 КАС України).

Крім того, доказів прийняття касаційної скарги до провадження податкова служба, відповідно до п.2 ст.71 КАС України не надала.

Більш того, судом першої інстанції при вирішенні спору не враховано, що прийняття касаційної скарги до провадження касаційною інстанцією є підставою для призупинення процедури відшкодування органом державного казначейства, а не для відмови у видачі висновку органу державного казначейства на таке відшкодування, тому що підпункт 7.7.8 Закону України „Про ПДВ” регулює дії органу державного казначейства в тому випадку, коли процедура бюджетного відшкодування розпочата ним.

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції, викладені в постанові не відповідають чинному законодавству, обставинам справи та враховуючи наявність бюджетної заборгованості за листопад 2005р. в сумі 1715895грн., яка підтверджена податковою Декларацією з ПДВ та відповідним судовим рішенням, оскаржувана постанова, згідно зі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню із одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” задовольнити.

Постанову господарського суду Миколаївської області від 8.02.07р. у справі №7/714/06 скасувати, позов задовольнити.

Зобов’язання СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві надати Головному управлінню Держказначейства в Миколаївській області висновок про відшкодування з держбюджету ПДВ в сумі 1715895 грн. по податковій Декларації з ПДВ за листопад 2005 року на рахунок  ТОВ „Миколаївський глиноземний завод”.

Стягнути з Держбюджету України на користь ТОВ „Миколаївський глиноземний завод” судовий збір в сумі 5,1грн. в т.ч. за апеляційний розгляд.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                   Л. І. Бандура

Суддя                                                                                       Л. В. Поліщук

Суддя                                                                                           В. Б. Туренко