ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.04.07                                                                                           Справа  № 12/2

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Онишкевича В. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу Закарпатського обласного ЗАТ по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», м. Ужгород № 124 від 02.03.2007 р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2007 р.

у справі № 12/2

за позовом ЗАТ «Облпаливо», м. Ужгород

до Закарпатського обласного ЗАТ по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», м. Ужгород

про стягнення 1 939, 52 грн. –3 % річних та 6 073, 07 грн. інфляційних збитків

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –Товкало П. О. –представник (довіреність б/н від 25.10.2006 р.)

від відповідача (скаржника) –явка необов’язкова –Ціник О. О. –представник (довіреність б/н від 04.08.2006 р.); Чорняк Н. І. –представник (довіреність б/н від 16.03.2006 р.)

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснені права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання сторін, технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 р. було прийнято до свого провадження і призначено до розгляду апеляційну скаргу на 03.04.2007 р., у судовому засіданні 03.04.2007 р. було оголошено перерву для виготовлення постанови до 11.04.2007 р. явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.02.2007 р. у справі № 12/2 за позовом ЗАТ «Закарпатське облпаливо», м. Ужгород до Закарпатського обласного ЗАТ по туризму та екскурсіям «Закарпаттурист» про стягнення 1 939, 52 грн. 3 % річних та 6 073, 07 грн. інфляційних збитків позов задоволено частково в сумі 1 489 грн. 3 % річних та 4 368 грн. інфляційних збитків.

При винесенні свого рішення, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 16, 251, 262, 267, 509, 625 ЦК України, нормами ЦК УРСР та мотивував його тим, що оскільки у даному випадку строк позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 20.12.2006 р., то стягненню підлягають лише нарахування за період з січня 2004 року.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Закарпатської області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України, порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце судового засідання, що мало місце. Щодо порушень норм матеріального права, апелянт, звертаючись до ст. 261 ЦК України, вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, відповідач вважає, що строк позовної давності минув у будь-якому випадку, беручи до уваги зміст позовної заяви, відповідно до якої моментом порушеного права позивач вважає листопад 2002 року.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, однак його уповноважений представник у судовому засіданні не погодився з викладеними в апеляційній скарзі мотивами та просив рішення господарського суду Закарпатської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

22.03.2007 р. на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшов Лист від позивача, в якому він зазначив, що станом на 22.03.2007 р. він не отримав копії апеляційної скарги, що є порушенням відповідачем ст.ст. 94, 95 ГПК України і, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України, є підставою для її повернення.

Відповідно до доданих до апеляційної скарги документів, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що скаржником було направлено на адресу позивача копію апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією поштового відділення № 3/678017 від 02.03.2007 р. та описом вкладення до цінного листа № МВП 3-5.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, беручи до уваги те, що відповідач знав про дату і час засідання господарського суду (а. с. 23), а відповідно до ухвали господарського суду першої інстанції, явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов’язковою (а. с. 29, 30), колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід змінити, а апеляційну скаргу задоволити частково з наступних підстав:

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Закарпатської області від 22.10.2002 р. у справі № 12/240 було задоволено позов про стягнення з Закарпатського обласного дочірнього підприємства «Закарпаттурист», правонаступником якого є Закарпатське обласне ЗАТ по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», на користь ЗАТ «Закарпатське облпаливо»13 251, 99 грн. основного боргу, 5 091, 04 грн. інфляційних збитків та 894, 51 грн. 3 % річних, Вищий господарський суд України своєю постановою від 08.07.2003 р. залишив таке рішення без змін.

Після набрання законної сили судовим рішенням відповідач у справі в добровільному порядку сплатив 2 689, 62 грн., а решту 16 547, 92 грн. було стягнуто органом ДВС, що підтверджується копією виписки з банківського рахунку від 19.09.2006 р.

07.12.2006 р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу, отримання якої підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.12.2006 р., в якій просить сплатити 1 939, 52 грн. 3 % річних та 6 073, 07 грн. інфляційних збитків, що виникли у зв’язку з несвоєчасністю розрахунків, що утворилися з часу набрання законної сили рішенням суду від 22.10.2002 р. Однак, дана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На момент ухвалення та набрання чинності рішенням суду у справі № 12/240 від 22.10.2002 р. діяли норми ЦК УРСР, відповідно до ст. 71 якого, враховуючи ст. 5 та ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в 3 роки.

Згідно штемпеля канцелярії місцевого господарського суду, позовна заява ЗАТ «Закарпатське облпаливо»від 02.01.2007 р. надійшла 03.01.2007 р.

На момент заявлення позовних вимог відповідачем були виконані зобов’язання за участю ВДВС 19.09.2006 р.

За положеннями ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

П. 4 ст. 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, а також дані, наведені у розрахунку до позову, позивач має право вимагати стягнення інфляційних збитків та 3 % річних враховуючи 3-річний строк позовної давності з 23.10.2002 р.

Відповідно до розрахунку (а. с. 9), позовні вимоги ЗАТ «Облпаливо»нараховані з листопада 2002 року по серпень 2006 року.

Оскільки позов заявлено 02.01.2007 р., то в межах 3-річного строку вимоги позивача підлягають до задоволення з січня 2004 року до січня 2007 року, як і зазначено в рішенні господарського суду першої інстанції.

Однак, господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення допущено помилку в частині кінцевого строку нарахування річних, а саме нарахування проведено до січня 2007 року в той час, коли рішення суду щодо зобов’язань відповідача виконане 19.09.2006 р. і вимоги, згідно розрахунку, заявлені по серпень 2006 року, тобто до 01.09.2006 р.

Таким чином, беручи до уваги наведене, положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція вважає, що по суті рішення господарського суду Закарпатської області відповідає обставинам і матеріалам справи, але підлягає уточненню сума задоволеного позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Закарпатського обласного ЗАТ по туризму і екскурсіях «Закарпаттуризт»задоволити частково;

2.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 20.02.2007 р. у справі № 12/2 змінити і викласти в наступній редакції:

3.          стягнути із Закарпатського обласного ЗАТ по туризму і екскурсіях «Закарпаттурист»на користь ЗАТ «Закарпатське облпаливо»4 368, 64 грн. інфляційних збитків та 1 323, 36 грн. 3 % річних.

4.          В стягненні решти суми позову відмовити;

5.          Судові витрати по справі і апеляційній скарзі віднести на відповідача пропорційно задоволених вимог.

6.          Видання наказів доручити місцевому господарському суду.

7.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

8.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                      П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                             В. В. Онишкевич

Суддя                                                                                             М. Г. Слука