ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 7/304/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. –головуючого,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Промметалургпостач" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року у справі № 7/304/06 Господарського суду Запорізької області, за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя, до Закритого акціонерного товариства "Промметалургпостач", м. Запоріжжя, про стягнення суми,

за участю представників сторін:

позивача:–не з'явився;

відповідача:–не з'явився,

в с т а н о в и в:

У вересні 2006 року позивач –ВАТ "Запоріжжяобленерго" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ЗАТ "Промметалургпостач" про стягнення боргу у сумі 854,08 грн.

Вказував, що відповідач без укладення договору здійснював електроспоживання офісу, який розташований під № 95, по вул. Дзержинського  у м. Запоріжжі, про що було складено Акт № 1654 від 20.02.2003р. про порушення Правил користування електричною енергією.

Зазначав, що на підставі Методики обчислення електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 1197 від 05.12.2001р., визначено розмір недоврахованої електричної енергії, який складає 2615 кВт/год на суму 854,08 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, позивач просив стягнути з відповідача 854 грн. 08 коп.

Рішенням Господарського суду Запорізьської області від 6 грудня 2006 року (суддя Кутіщева Н.С.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з ЗАТ "Промметалургпостач" на користь ВАТ "Запоріжжяобленерго" 854 грн. 08 коп. боргу, 102 грн. витрати по сплаті державного мита та 118 грн. витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване посиланнями на ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 1.3, 5.1 Правил користування електричною енергією, згідно яких споживання електроенергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Постановою Запорізьського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року (колегія суддів у складі: Коробка Н.Д. –головуючий, Радченко О.П., Шевченко Т.М.) рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідач без укладення договору на постачання електричної енергії з енергопостачальником здійснював електроспоживання офісу, який розташований під № 95, по вул. Дзержинського  у м. Запоріжжі, про що 20.02.2003р. представниками позивача під час перевірки було складено Акт № 1654 про порушення Правил користування електричною. Сума недоврахованої електроенергії за вказаним актом становить 854 грн. 08 коп.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією.

Пунктом 7.31 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 зі змінами та доповненнями внесеними Постановою НКРЕ від 22.08.2002р. № 928 передбачено, що у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якої споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації цих Правил або умов договору на місці оформляється двосторонній акт порушень за встановленою формою. Акт складається у присутності представника споживача в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача підписати акт робиться запис про відмову.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією та про  стягнення з останнього на підставі Акту № 1654 від 20.02.2003р. суми  в розмірі 854 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання касаційної скарги на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем змісту п. 7.32 Правил користування електричною енергією, яким встановлено порядок визначення обсягів недоврахованої електроенергії та/або суми завданих споживачем збитків, інші доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача надати перевагу одних  доказів над іншими, що суперечить положенням ст. 111-7 ГПК України, тому ці доводи слід залишити поза увагою суду.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду апеляційної інстанції  відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Закритого акціонерного товариства "Промметалургпостач" залишити без задоволення.

2. Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року у справі № 7/304/06 залишити без змін.

Головуючий:                                                              Л.П. Невдашенко

Судді:                                                                      М.В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська