ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.07 р.                                                                               Справа № 39/90

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисичанський гумово-технічний завод» м. Лисичанськ Луганської області

До відповідача: Державного підприємства “Макіївугілля” в особі виробничого підрозділу “Управління матеріально-технічного забезпечення” м. Макіївка

про  стягнення 359 726 грн. 50 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Григорова Н.О. – довіреність від 15.08.2005 р., Войлов В.В. – довіреність № 01-165 від 14.06.2006 р.;

від відповідача: Коротич Є.В. – довіреність № 08-81/1601 від 11.12.2006 р.

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лисичанський гумово-технічний завод» м. Лисичанськ Луганської області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Державного підприємства “Макіївугілля” в особі виробничого підрозділу “Управління матеріально-технічного забезпечення” м. Макіївка,  про стягнення заборгованості в сумі 359 726 грн. 50 коп., яка складається з основного боргу в сумі 325 254 грн. 03 коп., індексу інфляції в сумі 28 297 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 6 175 грн. 37 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 05477/80 від 06.06.2005 р. та додатки до нього, протокол розбіжностей від 08.06.2005 р., видаткові накладні № 4 від 06.01.2006 р., № 6 від 16.01.2006 р., № 39 від 27.02.2006 р.,  40 від 27.02.2006 р., № 57 від 23.03.2006 р., № 102 від 09.06.2006 р.,  № 111 від 23.06.2006 р., № 123 від 24.07.2006 р., № 132 від 01.08.2006 р., рахунки-фактури № 40,2 від 27.02.2006 р., № 57,2 від 23.03.2006 р., № 102 від 09.06.2006 р., № 111,2 від 23.06.2006 р., довіреності, претензію № 01/1075 від 13.11.2006 р., розрахунки.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 325 254 грн. 03 коп.  визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

06.06.2005 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лисичанський гумово-технічний завод» та відповідачем, Державним підприємством “Макіївугілля” в особі виробничого підрозділу “Управління матеріально-технічного забезпечення” м. Макіївка, укладено договір № 05477/80, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Договір укладено між сторонами з протоколом розбіжностей від 08.06.2005 р., у відповідності з додатковими угодами від 29.12.2005 р., від 03.01.2006 р., від 16.01.2006 р., від 08.06.2006 р., від 22.06.2006 р., від 20.07.2006 р. підписаними та скріпленими печатками обох підприємств без зауважень та заперечень, внесені зміни щодо строків поставки продукції та порядку розрахунків за договором.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався поставити відповідачу продукцію визначену специфікаціями, що є його невід’ємною частиною, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору позивач згідно видаткових накладних № 4 від 06.01.2006 р., № 6 від 16.01.2006 р., № 39 від 27.02.2006 р.,  40 від 27.02.2006 р., № 57 від 23.03.2006 р., № 102 від 09.06.2006 р.,  № 111 від 23.06.2006 р., № 123 від 24.07.2006 р., № 132 від 01.08.2006 р. поставив відповідачу шахтну конвеєрну стрічку на суму 325 254 грн. 03 коп.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується означеними видатковими накладними та довіреностями, підписаними сторонами без зауважень та заперечень та скріпленими печатками обох підприємств.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставлення відповідачу продукції, тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до умов  Договору.

Строки та порядок розрахунків між сторонами визначені п. 5.1 Договору, з урахуванням змін внесених згідно додаткових угод від 16.01.2006 р., від 08.06.2006 р., від 22.06.2006 р., від 20.07.2006 р.

Однак взяті на себе за Договором зобов’язання щодо оплати поставленої продукції відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 325 254 грн. 03 коп.

Доказів оплати вартості поставленої продукції в сумі 325 254 грн. 03 коп. відповідачем суду не представлено, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 01.08.2006 р. по 19.03.2007 р., відповідно до якого 3% річних складають 6 175 грн. 37 коп., а сума інфляції – 28 297 грн. 10 коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисичанський гумово-технічний завод» м. Лисичанськ Луганської області – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Макіївугілля” в особі виробничого підрозділу “Управління матеріально-технічного забезпечення” м. Макіївка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисичанський гумово-технічний завод» м. Лисичанськ Луганської області основний борг в сумі 325 254 грн. 03 коп., індексу інфляції в сумі 28 297 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 6 175 грн. 37 коп., витрати за державним митом в сумі 3 597 грн. 26 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя