ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 липня 2007 р.

№ 9/124-06-3837

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І.,

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши касаційну скаргу
і додані до неї матеріали

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 29.08.2006

Одеського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 9/124-06-3837

господарського суду

Одеської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

про

стягнення заборгованості по
орендній платі в сумі 11880,00 грн. та визнання недійсним договору оренди від
01.10.2006

В С Т А Н О В
И В :

Подана 09.05.2007 касаційна скарга
не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з таких підстав.

Частиною 4 ст. 111 ГПК України передбачено,
що до скарги додаються докази сплати державного мита і надсилання копії скарги
іншій стороні у справі.

Всупереч зазначеним вимогам, до
поданої касаційної скарги не подано доказів надіслання її копії іншим сторонам
у справі та доказів сплати держаного мита у встановленому законодавством
розмірі.

Згідно з Декретом КМУ “Про державне
мито” державне мито із скарг, які подаються до Вищого господарського суду
України сплачується 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру
-50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Виходячи з того, що відповідно до
підпунктів “а”, “б”, “г” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” (в редакції Закону від 25.03.2005 року, що набрав законної сили
31.03.2005 року) державне мито із позовних заяв немайнового характеру
встановлено в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а із заяв
майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1 відсоток
ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не
більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також приймаючи до
уваги, що заявлені по справі вимоги є неоднорідними і відносяться як до числа
майнових (стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 11880,00 грн.), так
і до числа немайнових (визнання недійсним договору оренди), скаржнику належало
сплатити державне мито, виходячи із ставок, встановлених для позовів як
майнового так і немайнового характеру.

Скаржником не дотримано вказаних
вимог, оскільки до касаційної скарги додана квитанція на суму 59,40 грн., яка
не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому
законодавством розмірі, оскільки в даному випадку, як те вбачається із змісту
скарги скаржником оскаржується прийнята за справою постанова у повному обсязі.

Відповідно до ст. 110
Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана
протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи
постановою апеляційного господарського суду законної сили. У цьому зв'язку
заявником заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку подання
касаційної скарги.

Відповідно до статті 53
Господарського процесуального кодексу України суд може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений
строк.

Посилання скаржника на те, що його
представник після розгляду справи у суді апеляційної інстанції не виходив на
зв'язок, а тому він не знав про винесення оскаржуваної постанови, не
обґрунтовує того факту, що скаржник звернувся через 8 місяців після винесення
зазначеної постанови апеляційного суду від 29.08.2006. Крім того, як вбачається
з наявних матеріалів справи, постанова апеляційної інстанції направлялась
сторонам у справі 31.08.2006.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення клопотання
про відновлення пропущеного процесуального строку.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 53, 110, п. 4, п. 5 ст. 1113 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В
:

У задоволенні клопотання Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про відновлення строку на
оскарження постанови Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2006
у справі № 9/124-06-3837 відмовити.

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 29.08.2007 у справі № 9/124-06-3837
повернути скаржнику, а справу -
господарському суду Одеської області.

Видати довідку Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 про повернення державного
мита на суму 59 грн. 40 коп., сплаченого за квитанцією № 19 від 08 травня 2007
року.

С у д д я
Остапенко М.І.

С у д д я
Харченко В.М.

С у д д я
Борденюк Є.М.