ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" лютого 2007 р.

Справа №  6/593/06

м. Миколаїв

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

до відповідача

Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24

про

Скасування рішення від 11.08.2006
року НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн. та
1035,00 грн.

Суддя                                                                                                       Ткаченко
О.В

Секретар
Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

ОСОБА_1

Від відповідача

Чаричанський П.О.

Суть спору:
При здійсненні перевірки підприємця(акт НОМЕР_2 від 31.07.2006р.)  податковою службою встановлено, зокрема,
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті в розмірі 310,5грн. і відсутність роздрукованих
Z -звітів.

При складанні списку наявності
готівкових коштів(а.с.31) працівник підприємця пояснив, що 207грн. з 310,5 є
коштами підприємця ОСОБА_3., який надав їх для використання в ігрових
автоматах, що знаходяться в тому ж приміщенні.

10.08.2006р. підприємець звернувся
із заперечення до акту, в якому ще раз зазначив про вказані обставини.

11.08.2006р. податковою службою за
результатами акту перевірки було прийнято Рішення за НОМЕР_1, яким було
застосовано штрафна санкція в розмірі - 2227,20 грн., з яких, зокрема,
1552,5грн.(310,5грн. 5) застосовані за невідповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків(ст.22 Закону від 06.07.1995  № 265/95-ВР) і 340грн.(17грн.  20) за незабезпечення щоденного роздрукування
і зберігання Z -звітів.

22.08.2006р. позивачу надана
відповідь на заперечення від 10.08.2006р., в в якій зазначено, що підприємцем
пропущено строк для надання заперечень.

14.09.2006р. Рішення від
11.08.2006р. було оскаржено і 28.09.2006р. Рішенням ДПА у Миколаївській обл.
скаргу залишено без задоволення.

Підприємець звернувся з позовом(з
урахуванням уточнень в судових засіданнях) про скасування Рішення в цій
частині, посилаючись на те, що 207грн. із 310,5 грн. були не його коштами, а
підприємця ОСОБА_3., про що податкова служба повідомлялася як під час
перевірки, так і при поданні скарги на рішення 10.08.2006р. Z -звіти
роздруковувалися, але помилково не були надані при перевірці.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що по сумі 207грн. позивачем пропущено триденний строк для
подання заперечень на акт перевірки і зберігання на місці проведення
розрахункових операцій сум готівки, яка не пов'язана з проведенням
розрахункових операцій, можливе лише з використанням операцій „службове
внесення" та „службова видача". Z -звіти на час перевірки були
відсутні.

Господарський суд. розглянувши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з
такого.

Згідно з Законом  України від 06.07.1995  № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за
порушення  вимог  цього
Закону  до  суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

п.4 ст.17 Закону - двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій;

ст.22 Закону - у  разі невідповідності суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, до
суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Враховуючи, що на час перевірки
щоденні звіти підприємцем не були надані, в запереченні на акт перевірки про їх
наявність не зазначено, податкова служба правомірно прийняла рішення про
застосування  санкцій, передбачених п.4
ст.17 Закону № 265/95-ВР.

В частині застосування 1552,5грн.(310,5грн.
5) штрафних санкцій суд вважає Рішення неправомірними в частині
1035грн.(207грн.   5) з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 КАС України
у  справах  щодо
оскарження рішень  суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони,
зокрема, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідач, не зважаючи на
повідомлення позивача під час перевірки, не встановив, чи здійснює в  приміщенні, в якому проводилась  перевірка, підприємницьку діяльність інший
підприємець, а саме ОСОБА_3., чи є це приміщення місцем його розрахунків і чи є
207грн. саме його коштами, а не коштами позивача.

Отже Рішення в цій частині прийнято
без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, є  неправомірним і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163
КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О
В И В  :

Позов
задовольнити частково.

Скасувати
рішення ДПІ у Центральному р-ні м.Миколаєва НОМЕР_1  від 11.08.2006р. в частині визначення
штрафних санкцій в сумі 1035грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення
строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко