ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

№  17/190

20.06.07

За позовом     Дочірнього підприємства “Нафтогазобслуговування” Національної акціонерної

компанії “Нафтогаз України”

До                    Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

Про                 зобов"язання  укласти додаткову угоди № 2 від 27.12.2006

Суддя

Представники :

Від позивача:        Негреша М.О. (довіреність №1369/12-2006 від 12.12.2006)

Від відповідача:    Лемещак О.В. (довіреність №14-81 від 06.03.2007)

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні 11.06.2007 оголошувалась перерва до 20.06.2007.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ДП “Нафтогазобслуговування” НАК “Нафтогаз України” про зобов’язання відповідача укласти з позивачем по справі додаткову угоду №2 від 27.12.2006 до Договору про надання представницьких послуг від 30.12.2005 №50/11 про продовження дії даного договору.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено договір №50/11 про надання представницьких послуг, термін дії якого закінчився 31.12.2006. Оскільки відповідно до вимог Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” для укладення договору на надання представницьких послуг на 2007 рік необхідно провести процедуру закупівлі, яка займає значний час, позивач надіслав відповідачу додаткову угоду до договору №50/11 про продовження дії даного договору. В зв’язку з тим, що відповідач від її підписання відмовляється, позивач не має можливості отримати оплату за надані послуги. З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача укласти додаткову угоду.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки договір №50/11 є таким, що пролонгований на наступний термін, а тому є чинним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2005 року між НАК “Нафтогаз України” (відповідачем) та ДП “Нафтогазобслуговування” НАК “Нафтогаз України” (позивачем) був укладений договір №50/11 про надання представницьких послуг (далі –Договір), згідно з яким відповідач  доручив, а позивач зобов’язався виконати послуги по комплексному обслуговуванню делегацій і окремих осіб НАК “Нафтогаз України”, а також осіб та офіційних делегацій, які прибувають з робочим візитом до НАК “Нафтогаз України”.

Зобов’язання за Договором сторони виконали повністю, що не заперечується представниками сторін.

Термін дії Договору визначений в п.8.1 та складає один рік з 30.12.2005 до 31.12.2006, а в частині проведення розрахунків, до повного їх здійснення.

Відповідно до ст.2 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг” (далі –Закон) до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень, застосовуються положення цього Закону.

Оскільки судом встановлено, що засновником та власником позивача по справі є Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, форма власності ДП “Нафтогазобслуговування” –державна, а вартість послуг за Договором складає 1 400 000 грн., тому суд дійшов висновку про те, що укладення відповідного договору на 2007 рік повинно здійснюватися з урахуванням приписів Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Однак, оскільки процедура укладення нового договору про надання послуг відповідно до Закону займає багато часу, позивач звернувся до відповідача з листом про необхідність підписання додаткової угоди №2 від 27.12.2006, згідно з якою, сторони погоджуються продовжити дію Договору від 30.12.2005 №50/11 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на суму коштів на більше 15% вартості договору, що дорівнює 209900 грн.

Така позиція позивача ґрунтується на листі Антимонопольного комітету України від 20.12.2006 № 11-109/11-3849-98, з якого вбачається, що згідно з абзацом другим частини 2 статті 34 Закону дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі в наступному бюджетному періоді, на суму коштів на більше 15 відсотків вартості договору, укладеного в попередній бюджетній період, що не перевищує відповідного призначення в попередньому бюджетному періоді. Крім того, як зазначено в цьому листі АМК України, зазначене положення Закону може бути застосовано не лише до договорів, укладених за результатами здійснення процедур, передбачених Законом, а й договорів про закупівлі, які були укладені у минулі періоди, коли дія Закону не поширювалась на державні, казенні, комунальні підприємства та господарські товариства, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків.

Проте, відповідач підписувати додаткову угоду відмовився, посилаючись на те, що Договір №50/11 є чинним та таким, що пролонгований на наступний рік, оскільки жодна із сторін за один місяць до його закінчення не заявила про намір відмовитися від нього.

При вирішенні спору судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України (далі по тексту –ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ЦК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладення договорів встановлений главою 53 ЦК України.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а  також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферту) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язковим для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч.3 ст.179 ГК України).

Як встановлено судом, додаткова угода, запропонована позивачем для підписання відповідачеві, стосується лише однієї умови, а саме продовження строку дії договору №50/11 про надання представницьких послуг від 30.12.2005.

Відповідно до п.8.1 Договору в разі, якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору в письмовій формі не заявить про намір відмовитися від нього, він вважатиметься пролонгованим на один рік.

Суд вважає вимогу позивача  про зобов’язання відповідача укласти вказану додаткову угоду безпідставною, оскільки, як вже зазначалось вище, письмової заяви про намір відмовитися від договору жодної із сторін не було, договір №50/11 від 30.12.2005 вважається  пролонгованим на наступний рік і діє до 31.12.2007.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що позивачем не надано суду доказів того, що через неукладення додаткової угоди порушуються права та охоронювані законом інтереси ДП “Нафтогазобслуговування”, позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача підписати додаткову угоду №2 від 27.12.2006 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрат на підставі ст.49 ГПК України покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                    О.А.Кролевець