ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2007
Справа №2-16/2230-2007А

За позовом - Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський завод  сільськогосподарського машинобудування»  (95047, м. Сімферополь, вул.. Вузлова, д. 8/5, , п/р 4279 в філії «КЦВ Промінвестбанку», МФО 324430)

До відповідача – Державної податкової інспекції м. Сімферополя (95000, м. Сімферополь, вул.. Мате Залки, 1/9)

Про  відміну рішення

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання  Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

07.05.2007 року

від позивача –   Степаненко О.Б. – ю/к , представник, дов. б/н від 26.10.2006 року; Лещенко О.В. представник, дов. № 15-78 від 17.01.2007 року

від відповідача –   Щербіна Д.С. – головний державний податковий інспектор дов. № 13098/9/10 від 11.10.2005 року

14.05.2007 року

від позивача –   Лещенко О.В. представник, дов. № 15-78 від 17.01.2007 року

від відповідача –  Щербіна Д.С. – головний державний податковий інспектор дов. № 13098/9/10 від 11.10.2005 року

Суть спору -  Позивач ВАТ «Сімферопольський завод  сільськогосподарського машинобудування», м. Сімферополь  звернувся до господарського суду АРК з позовною  заявою в порядку адміністративного судочинства  до відповідача Державної податкової інспекції  м. Сімферополя про  визнання протиправним  та недіючим  податкового повідомлення – рішення ДПІ м. Сімферополя № /2 від 15.01.2007 року про зменшення  Відкритому акціонерному  товариству «Сімферопольський завод сільськогосподарського машинобудування» розміру  бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на суму 172 495 грн. як таке що суперечить  чинному законодавству України.

13 березня 2007 року  позивач  надав  додаткове пояснення до позову  у якому прохає суд відмінити  податкове повідомлення – рішення № /2 від 15.01.2007 року  винесене Державною податковою інспекцією  в м. Сімферополі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  винесене  податкове повідомлення – рішення № /2 від 15.01.2007 року  не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки  як вказує позивач, ним  була подана до ДПІ в м. Сімферополі  уточнююча декларація з порушенням, а тому вона не повинна  визнаватися органом ДПІ  як податкова звітність, тому   відповідач не мав підстав на думку позивача  безпідставно зменшувати  всю суму  бюджетного відшкодування  за  квітень 2006 року  в сумі 172 495 грн.

Відповідач проти позову заперечує  при цьому вказує, що  підстави для визнання нечинним податкового повідомлення – рішення  № /2 від 15.01.2007 року  відсутні, оскільки   позивач  надав до ДПІ  в м. Сімферополі  уточнюючий розрахунок  податкових зобов’язань  з податку на додану вартість  у зв’язку  з  виправленням самостійно  виявлених помилок за квітень 2006 року з додатками після початку перевірки, а тому  уточнюючий розрахунок  податкових зобов’язань по податку на додану вартість у зв’язку з виправленням  самостійно  виявлених помилок за квітень 2006 року  перевіркою  не було прийнято до уваги.

В ході розгляду справи була оголошена перерва судового засідання в порядку ст. 150 КАС України, після закінчення якої  провадження по справі було  продовжено.

Після  вияснення  усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося  14.05.2007 року.

Після закінчення дебатів  сторін, суд  віддалявся  для  ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши  матеріали справи та дослідивши  письмові докази, а також заслухавши  представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

03  серпня  2006 року  Державною податковою інспекцією  в м. Сімферополі   була здійснена  виїзна  позапланова перевірка Відкритого  акціонерного товариства «Сімферопольський  завод  сільськогосподарського машинобудування»  з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку  на додану вартість на рахунок  платника  в банку за квітень 2006 року  за результатами якої  складено акт № 4547/23-4/05786117, який і був покладений  в основу  податкового повідомлення – рішення  № /2 від 15.01.2007 року  яким  позивачу зменшено суму  бюджетного відшкодування ( в тому числі заявленого в рахунок зменшення  податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану  вартість в розмірі 172 495,00 грн.

В  результаті перевірки встановлено, що ВАТ «Сімферопольсільмаш» до ДПІ в м. Сімферополі надано декларацію з податку  на додану вартість за квітень 2006 року від 19.05.2006 року із заявленою сумою бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок в банку в розмірі 173333 грн., яка була проведена по особистому рахунку платника. До  вказаної декларації був  прикладений розрахунок суми бюджетного  відшкодування, що передбачене п.п. 7.7.4 п. 7.7. ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/ВР-97 від 03.04.1997 року.

У зв’язку з виправленням  самостійно виявлених  помилок за квітень 2006 року ВАТ «Сімферопольсільмаш» до ДПІ в м. Сімферополі до початку перевірки надана  уточнююча  декларація  від 13.07.2005 року із заявленою сумою бюджетного відшкодування  на розрахунковий рахунок в банку в розмірі 172 495 грн., який  був проведений  по особистому  рахунку платника. До вказаної декларації  не були прикладені  розрахунок  суми бюджетного відшкодування  та заява  про повернення  суми бюджетного  відшкодування, як то передбачено нормами  п. 4.4 ст. 4 Порядку заповнення  та подання податкової декларації по податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166, зареєстрованого  в Мін’юсті України  від 09.07.1997 року за № 250/2054  та п.п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/ВР-97 від 03.04.1997 року.

Суд вважає, що позовні вимоги   обґрунтовані та підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п.п. 4.5 п. 4 Порядку  приймання  та комп’ютерної обробки  звітних документів платників податків  у ДПІ  затверджений наказом ДПА України № 691  від 02.12.2004 року   передбачено , що якщо податкова звітність, що надана органу ДПС платником податків,  заповнена   ним   всупереч   правилам,   зазначеним   у затвердженому  порядку її заповнення,  або електронні підписи,  що накладені  на електронний варіант податкової  звітності,  втратили свою  актуальність  (автентичність)  або  взагалі  відсутні в базі сертифікатів відкритих ключів податкового  органу,  то  вона  може бути  не  визнана  органом  ДПС  як податкова звітність.

До таких  порушень  відноситься  звіність, надана  з порушенням загальних  вимог  оформлення  документів  податкової звітності.

Відповідно до п. 4.7. п. 4  Порядку приймання  та комп’ютерної обробки  звітних документів платників податків  у ДПІ  затверджений наказом ДПА України № 691  від 02.12.2004 року    документи  податкової звітності, які направляються  на паперових носіях,  повинні бути  надані  з усіма додатками, які повинні  подавати з податковим  звітом відповідно  до  порядків заповнення  відповідних звітних документів.

Оскільки   порядок ДПІ  затверджений наказом ДПА України № 161  від 02.12.2004 року   розроблений  з урахуванням  вимог  законів України «Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» , Типової інструкції по діловодству в органах Державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 01.06.1998 року № 315, то   положення  Порядку  співпадають  з вимогами   вказаних нормативних актів.

Так, відповідно до п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» податкова звітність,  отримана   контролюючим   органом   від платника податків  як  податкова  декларація,  що  заповнена  ним всупереч  правилам,  зазначеним   у   затвердженому   порядку   її заповнення,  може  бути  не  визнана таким контролюючим органом як податкова  декларація.

Виходячи з вищевикладеного  позивачем  була подана  уточнююча  податкова декларація  по податку на додану вартість з  порушенням вимог діючого законодавства, а саме  п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п. 4.4. ст.. 4  Порядку заповнення  та надання  податкової декларації по  податку на  додану вартість, затвердженої  наказом ДПА від 15.06.2005 року № 217, тобто  без додавання  розрахунків  сум  бюджетного відшкодування, а відповідно  до вимог п.п. 4.1.2 п. 4.1  ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»  декларація не може  бути визнана  як податкова  звітність.

Таким чином,   податковий орган  зобов’язаний  був  керуватися  даними наданими  в податковій декларації  від 19.05.2006 року, а не зменшувати  ВАТ «Сімферопольсільмаш» всю суму бюджетного відшкодування за квітень 2006 року в сумі 172 495 грн., оскільки  уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань по податку на додану вартість, наданий  у зв’язку з виправленнями  самостійно виявленими  помилками за квітень 2006 року, не був  врахований  ДПІ в м. Сімферополі.

Відповідно до  ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи  бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте відповідач всупереч встановленим нормам законодавства не надав суду доказів, які б свідчили, що його дії правомірні.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ст. 70 КАСУ).

На підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 69,70,86 КАС України суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, тому вони підлягають задоволенню.

Судові витрати,  понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3 грн. 40 коп. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частина постанови  оголошені в судовому засіданні  -14.05.2007р.

Постанова оформлена  та підписана відповідно до ст. 160 КАС України –21.05.2007 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст. 94, ст.150, ч.ч. 1-3 ст. 160, 162, 167  КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити

2.          Відмінити податкове повідомлення – рішення ДПІ м. Сімферополя № /2 від 15.01.2007 року про зменшення  Відкритому акціонерному  товариству «Сімферопольський завод сільськогосподарського машинобудування» розміру  бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на суму 172 495 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України  (р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський  завод  сільськогосподарського машинобудування»  (95047, м. Сімферополь, вул.. Вузлова, д. 8/5, , п/р 4279 в філії «КЦВ Промінвестбанку», МФО 324430) 03,40 грн. державного мита.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного господарського суду через  господарський суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня її проголошення, з  подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.