ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р.
№ 7/509

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ДП “Енергоринок”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року

у справі господарського суду
м. Києва

за позовом
ВАТ “Сумиобленерго”

до
ДП “Енергоринок”

про
зобов’язання вчинити дії,

в судове засідання прибули  представники сторін:

позивача:
Сечін С.О.,

відповідача:
Андишул А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року ВАТ “Сумиобленерго” звернулось до господарського суду з позовом до ДП “Енергоринок” про зобов”язання відповідно до п.5.10 договору купівлі-продажу електроенергії № 1141/01/281 від 30.02.2002 року не відображати в актах звірки взаємних розрахунків заборгованості ВАТ “Сумиобленерго” за отриману електроенергію в розмірі 123000000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.10.2006 року провадження у справі № 7/509 припинено на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року ухвалу місцевого господарського суду від 23.10.2006 року скасовано, справу направлено до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ДП “Енергоринок” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року скасувати, ухвалу господарського суду м. Києва від 23.10.2006 року з даної справи залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Припиняючи провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд виходив з того, що вимога позивача про зобов”язання відповідача не відображати в актах звірки взаємних розрахунків заборгованості за отриману електроенергію в розмірі 123000000,00 грн. є вимогою про внесення змін до бухгалтерського обліку відповідача, а вирішення цього питання є виключною компетенцією його власника (власників) або уповноваженого органу, тому даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Проте, з даним висновком місцевого господарського суду, судова колегія погодитись не може з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, передбачених даною статтею, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; присумове виконання обов”язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду Сумської області від 08.11.2005 року по справі №9/74 у задоволенні позову ДП “Енергоринок” до ВАТ “Сумиобленерго” про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 123000000,00 грн. відмовлено.

В порушення прийнятого рішення, ДП “Енергоринок” продовжує відображати суму заборгованості в розмірі 123000000,00 грн. в облікових даних, в тому числі і в актах звірки взаємних розрахунків між ДП “Еенергоринок” та ВАТ “Сумиобленерго”, які складаються щомісячно по результатам розрахунків між сторонами на підставі п.5.10, п. 5.11 договору купівлі-продажу електроенергії № 1141/01/281 від 30.02.2002 року.

Відповідно до п. 5.13 договору купівлі-продажу електроенергії № 1141/01/281 від 30.02.2002 року, у разі відсутності заборгованості позивача перед відповідачем та якщо ВАМ “Сумиобленерго” впродовж двох розрахункових місяців здійснює повну поточну оплату вартості електричної енергії, ДП “Енергоринок” має можливість, починаючи з 1 числа наступного розрахункового періоду, перейти на особливий порядок розрахунків відповідно до постанови НКРЕ від 03.04.2001 року № 311, а саме 100 відсоткове перерахування коштів на поточний рахунок постачальника електроенергії (ВАТ “Сумиобленерго”).

За таких обставин, судова колегія зазначає, що місцевий господарський, припинивши провадження у справі, усунувся від встановлення факту чи порушує відповідач своїми діями право позивача перейти на особливий порядок розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про скасування ухвали місцевого господарського суду про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та направлення даної справи для розгляду по суті до суду першої інстанції.

За таких обставин, оскаржувана постанова відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006 року у справі № 7/509 залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                         Н. Кочерова

Судді:                                                                                    В. Рибак

М. Черкащенко