СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто севастополь

26  червня 2007 року
Справа № 2-22/2314-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 02 квітня 2007 року по справі № 2-22/2314-2007А

за позовом           закритого акціонерного  товариства  "Комерційний центр - 2" (вул. Ж. Жигаліної, 17,Сімферополь,95051)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом (з урахуванням уточнень –а.с. 26-27)  про визнання недійсними та скасування  податкових повідомлень-рішень відповідача про визначення позивачу податкового зобов’язання зі штрафу за несвоєчасну сплату земельного податку і податку на додану вартість.

Позов обґрунтований тим, що позивач своєчасно у 2001 році сплатив вказані податки через банк "Україна", за судовим рішенням на податковий орган був покладений обов’язок внести у карті особливих рахунків позивача по цим податкам відомості про їх сплату, відповідач застосував штрафи за несвоєчасну сплату податків з порушенням строку давності та без урахування того, що з 2004 року позивач є платником єдиного податку.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафів у розмірах 20% і 50% за затримку на 65 і 998 днів сплати податків; тоді як позивач сплатив податки через банк "Україна" у 2001 року і судом рішенням на податковий орган покладений обов’язок відобразити цю сплату у картках особливих рахунків позивача.

Постановою місцевого господарського суду позов задоволено, визнано протиправним та скасовані податкові повідомлення-рішення.  З Державного бюджету України на користь позивача стягнуто судового збору 3,40грн.

Судове рішення мотивовано тим, що не доведений факт затримки позивачем сплати податків тому, що позивач у встановлені для сплати податків строки надав до обслуговуючого банку платіжні доручення про їх сплату, що підтверджено судовим  рішенням.

Відповідач надав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого господарського суду, у позові відмовити з тих підстав, що викладені у судовому рішенні висновки не відповідають обставинам справи –перевірками контролюючим органом була встановлена несвоєчасна сплата податків. За що до позивача застосовані штрафні санкції.

З заперечень на апеляційну скаргу слідує, що позивач не згодний з її доводами, тому що платіжними дорученнями у встановлені законами строки сплатив вказані податки через банк "Україна", сплата підтверджена судовим рішенням.

Сторони не скористувалися правом на участь їх представників у судовому засіданні, про час і місце судового засідання представники сторін були повідомлені у попередньому судовому засіданні 19 червня 2007 року (а.с. 76-77).

На підставі статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд витребував у відповідача додаткові докази, але відповідач таких доказів не надав, надав докази, що є у справі, розглянув справу, апеляційний суд встановив  наступне.

10 січня 2007 року заступником керівника Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Шевченко С.М. на підставі акту перевірки №667215-2 від 20 грудня 2006 року прийнято податкові повідомлення-рішення  про застосування до позивача штрафів за затримку сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість :

1) №0 (вих. №41181015-2 від 17 січня 2007 року) про за затримку на 65 календарних днів сплати 6.682грн.  штрафу у розмірі 20% чи 1.336,40грн.(а.с. 14),

2) №0 (вих. №41121015-2) про за затримку на 985 календарних днів сплати 10.058,18грн. штрафу у розмірі 50% чи 5.029,09грн.(а.с. 15).

З вказаного вище акту перевірки з додатком до нього (а.с. 13, 34) вбачається, що по строку сплати податку на додану вартість позивач затримав сплату  6.682грн. і 10.058,18грн. на строк від 31 до 90 днів і більш 90 днів, за що передбачена сплата штрафу у розмірах 20 і 50 процентів (а.с. 13, 34).

Як вбачається з додатково наданого розрахунку, податкові зобов’язання визначені за податковими деклараціями 2003-2004 років і погашені на підставі рішення суду у справі №2-79794 (а.с. 78).

Однак лише одна сума підтверджена податковою декларацій, це 4.886грн. (за затримку сплати яких застосований 20-% штраф). Так, з декларації вбачається, що 22 січня 2004 року позивач подав до податкового органу декларацію за 4 квартал 2003 року, якою визначив до сплати податок у сумі 4.886грн. (а.с. 28-29). Ця сума податку сплачена безготівкою 20 січня 2004 року, що підтверджує платіжне  доручення №11 від 19 січня 2004 року, яке виконано акціонерним банком "Приватінвест" (а.с. 30). Викладені у розрахунку відомості про виникнення по цій сумі боргу 20 листопада 2003 року та погашення її за рішенням суду не відповідає дійсності.

Тобто ця сума податку сплачена відповідно до встановленого підпунктом 5.3.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N2181-III від 21 грудня 2000 року (з змінами на час сплати) - протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 4 липня 2006 року у справі №2-79794-2006А за позовом закритого акціонерного товариства "Комерційний центр - 2"  до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим про спонукання до виконання певних дій встановлено, що позивач через банк "Україна" платіжними дорученнями сплатив у 2001 році : податок на додану вартість 22 червня –3.826,03грн., 23 червня –183грн. Відомостей про оскарження цей постанови суду не надано, вона  набрала законну силу. (а.с. 11-12).

А тому посилання відповідача на те, що сума податку 10.058,18грн. погашення на підставі вказаного судового рішення не можливе, цим рішенням вирішувалося питання сплати податковіх зобов’язання, що сплачені у 2001 році, тобто вони не могли виникнути у 2003 році, а в розрахунку вказано, що податковий борг виник у 2003 -2004 році. Також не співпадає сума - по розрахунку 10.058,18грн., а по судовому рішення 4.009,03грн. (а.с. 34, 78).

Крім того, з картки особливого рахунку з податку на додану вартість за 2006 рік вбачається, що за вказаним судовим рішення податковий орган зменшив 31 липня 2006 року лише 257,44грн. (а.с. 39).  Інших операцій по зменшенню податкових зобов’язань на підставі вказаного судового рішення у цій картці за 2005-2007 роки не має.

Таке зменшення податкового зобов’язання за судовим рішенням не можна вважати сплатою платником податкового боргу, тому позивач ніяких дій не здійснював, зменшення було здійснено податковим органом.

Відповідно до підпункту 17.1.7 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” N2181-III від 21 грудня 2000 року (зі змінами) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, при затримці від 30 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці понад 90 днів –50 відсотків.

Однак як вказано вище. Податковий орган при перевірці та розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не встановив і не надав документів про визначення податкових зобов’язань у сумах 1.796грн. і 10.058,18грн., не довів, що ці суми були узгоджені та несвоєчасно сплачені. Податкове зобов’язання у сумі 4.886грн. позивач своєчасно сплатив. А тому у податкового органу не було підстав для застосування вказаних штрафів, податкові повідомлення-рішення прийняти з порушенням Закону України №2181-Ш. Апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 квітня 2007 року у справі № 2-22/2314-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді