ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" червня 2007 р.                                                            Справа №18/3454-А

за позовом  управління Пенсійного фонду України в Новоушицькому районі смт.Нова Ушиця

до відкритого акціонерного товариства “Новоушицьке ремонтно-транспортне підприємство” смт.Нова Ушиця

про стягнення 5358,19 грн.

Суддя

Секретар судового засідання

Представники сторін:

від позивача: Бурковська І.В. - представник по довіреності № 2820/07 від 13.06.2007р.

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5358грн.19коп., в тому числі: 3559,89грн. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2, що утворилась за квітень-грудень 2005 року –січень-грудень 2006 року –2007 рік;  225,41грн. пені та 1572,89грн. фінансових санкцій.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи, своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив, в судове засідання повноважного представника не направив.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Відкрите акціонерне товариство “Новоушицьке ремонтно-транспортне підприємство” смт.Нова Ушиця відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є страхувальником і, як страхувальник, набуває статусу платника страхових внесків з дня його реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду (п. 3 ст. 15 Закону).

Згідно ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення“ від 05.11.1991р., підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів „б”-„з” цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, в розмірі 100 процентів.

За ВАТ “Новоушицьке ремонтно-транспортне підприємство” смт.Нова Ушиця утворилась заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, за квітень-грудень 2005 року –січень-грудень 2006 року –2007 рік, в сумі 3559,89грн., що підтверджується розрахунками про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” за квітень-грудень 2005 року –січень-грудень 2006 року –2007 рік, витягом з картки особового рахунку.

Згідно ч.9 ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” управлінням Пенсійного фонду прийняте рішення №24 від 17.03.2005р. про застосування санкцій у розмірі 3697,55грн. фінансових санкцій та 529,89грн. пені. Зазначене рішення надіслане на адресу відповідача рекомендованим листом та отримані ним, що підтверджується повідомленням про вручення наявним в матеріалах справи.

Позивачем була частково погашені санкції по рішенню №24 від 17.03.2005р. в сумі 2124,66грн. фінансових санкцій та 304,48грн. пені.

В зв’язку з несплатою відповідачем основної заборгованості та частковою сплатою санкцій позивач звернувся з позовом до суду.

Аналізуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне:

За змістом ст. 58 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування“ від 09.07.03р. Пенсійний фонд є органом, який провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Частина 1 п. 7 ст. 64 Закону визначає, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону об’єктом оподаткування для суб’єктів підприємницької діяльності, незалежно від форми власності, є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б”-“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Згідно ч. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.п. 6.1 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663, відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Нормами ст. 106 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються.

Позовні вимоги обґрунтовані належними доказами і неоспорені відповідачем. Доказів про сплату боргу відповідачем на дату розгляду справи не надано.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у сумі 3559,89грн. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 2, 225,41грн. пені та 1572,89грн. фінансових санкцій відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам справи, обґрунтовані матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління Пенсійного фонду України в Новоушицькому районі смт.Нова Ушиця до відкритого акціонерного товариства “Новоушицьке ремонтно-транспортне підприємство” смт.Нова Ушиця про стягнення 5358грн.19коп. задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Новоушицьке ремонтно-транспортне підприємство” (смт.Нова Ушиця, вул. Подільська, 36, код 05519184) на користь управління Пенсійного фонду України в Новоушицькому районі (смт.Нова Ушиця, Хмельницької області, пров. Український, 6, код 14146032) 3559,89грн. (три тисячі п’ятсот п’ятдесят дев’ять гривень 89 коп.) заборгованості, 225,41грн. (двісті двадцять п’ять гривень 41 коп.) пені та 1572,89грн. (одна тисяча п’ятсот сімдесят дві гривні 89 коп.) фінансових санкцій.

Згідно ст.ст. 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Заяви та скарги подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя