ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"20" червня 2007 р.
Справа № 05/74/11-92А.

за позовом Володимир-Волинської об’єднаної державної податкової інспекції, м.Володимир-Волинський

до відповідачів - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Буг”, с.Коритниця Володимир-Волинського району

- Приватного підприємства „Комідем”, м.Київ

про визнання угод недійсними

Суддя     Бондарєв С. В.

при секретарі  Кулай А.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача : Куц С.О. – дов. №25 від 09.01.2007р.

від відповідачів :   - СГТзОВ „Буг” -  Комарницький С.І. – дов. №39 від 04.10.2006р.

- ПП „Комідем” – н/з.

Представникам сторін в судовому засіданні були роз’яснені права і обов’язки передбачені ст.ст. 49, 51 КАСУ. Згідно клопотань технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання.

Заяв про відвід складу суду не поступало.

СУТЬ СПОРУ: Позивач – Володимир-Волинська ОДПІ просить (з урахуванням уточнень позовних вимог від 04.10.2006р. №9509/10-112)  визнати недійсними усні угоди купівлі-продажу гербіцидів укладені між Приватним підприємством „Комідем” та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Буг” шляхом підписання накладних №91 від 03.02.2003р. на суму 27108,00грн., №504 від 02.06.2003р. на суму 34536,59грн., №1592 від 07.06.2003р. на суму 38318,81грн., №1608 від 09.06.2003р. на суму 36699,06грн. (всього на суму 136662,40грн.) на підставі ст. 207 ГК України як такі, що суперечать інтересам держави і суспільства і просить стягнути в дохід держави все одержане СГТзОВ „Буг” та ПП „Комідем” за угодами на загальну суму 136662,40 грн. на підставі ст. 208 ГК України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно усних угод по накладних від 03.02.2003р. №91, від 02.06.2003р. №504, від 07.06.203р. №1592, від 09.06.2003р. №1608 ПП „Комідем” продав ТзОВ „Буг” гербіциди на суму 136662,40грн.; розрахунки за придбані гербіциди проведені готівкою; ПП „Комідем” нарахувань та сплати податків не проводив, податкової звітності не подавав; рішенням господарського суду м.Києва від 03.06.2003р. у справі №20/447 скасовано державну реєстрацію за неподання звітності більше року; СГТзОВ „Буг” також не мало наміру сплачувати податки; реалізація гербіцидів проведена також з порушеннями податкового законодавства; СГТзОВ „Буг” повинен був знати про відсутність у представника юридичної особи повноважень на укладення угоди (повинно було перевірити такі повноваження).

Відповідач – СГТзОВ „Буг” в відзиві на позов від 02.11.2006р., поясненні від 02.11.206р. №75, інформації від 07.02.2007р., 20.06.2007р. позов заперечив, оскільки дійсно було придбано по накладних та податкових накладних в ПП „Комідем” гербіциди, проведена оплата за них; гербіциди були використані в господарській діяльності, а частина, продана; з контрагентом співпрацювали з 2001р.; ним були надані копії документів: свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво платника ПДВ; із поданих позивачем документів не вбачається в чому саме полягає завідово суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення договору і чи була вона спрямована на приховування від оподаткування доходів, недоведено також наявність умислу в діях відповідачів; наявність умислу не може бути підтверджено лише рішенням суду про скасування державної реєстрації; в момент укладення спірних угод та їх виконання СГТзОВ „Буг” не мало на меті, а також йому не було відомо про умисел будь-яких осіб ухилитися від сплати податків за наслідками укладених угод; підприємство втрачає статус юридичної особи з моменту виключення його з реєстру суб’єктів підприємницької діяльності, а ПП „Комідем” перебуває в реєстрі.

Відповідач – ПП „Комідем” пояснення по суті позовних вимог не представив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

встановив :

Як вбачається із матеріалів справи по усних угодах купівлі-продажу товарів Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Буг” придбало в Приватного підприємства „Комідем” гербіциди на загальну суму 136662,40грн., що підтверджується накладними від 03.02.2003р. №91  на суму 27108,00грн., від 02.06.2003р. №504 на суму 34536,59грн., від 07.06.2003р. №1592 на суму 38318,81грн., від 09.06.2003р. №1608 на суму 36699,00грн.

Згідно виписаних податкових накладних ПП „Комідем” дана операція відображена в податковому та бухгалтерському обліку.

Розрахунки за отриманий товар проведені готівкою на всю суму по прибуткових касових ордерах.

В подальшому отримані гербіциди були використані в господарській діяльності, що підтверджується актами використання, та продано іншим господарствам (СГТзОВ „Луга”).

Згідно вимог ст. 216 Цивільного кодексу УРСР (діючого на момент укладання та виконання сторонами спірних усних угод); зобов’язання сторін за угодою припиняється виконаннями, проведеним належним чином.

Згідно ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом спірні усні угоди укладені шляхом підписання накладних відповідають змісту та формі, які були визначені Цивільним кодексом УРСР на момент укладення угод.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною відповідно до ст. 49 ЦК УРСР є :

-          укладення такої угоди з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства;

-          наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Юридичні особи, відповідно до ст. 29ЦК УРСР, набувають своїх прав та обов’язків через свої органи, якими є посадові особи підприємства, факт наявності умислу може мати місце лише з боку посадових осіб підприємства, а не з боку самої юридичної особи, а тому, суб’єктний склад правопорушення (якщо воно мало місце) допущеного при укладанні угоди, повинен бути встановлений компетентним органом і підтверджений законодавчо визначеним засобом доказування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р., з подальшими змінами та доповненнями, роз’яснення Вищого Арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.1999р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з визнанням угод недійсними" з послідуючими змінами та доповненнями, "необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства (порушення основних принципів існуючого суспільного ладу) та наявність умислу хоча б у однієї у сторін щодо настання відповідних наслідків; до таких угод належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, на незаконне відчуження або незаконне користування, розпорядження об’єктами права власності українського народу, - землею, як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами, на придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обіг яких обмежено, на приховування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності, - шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян; наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона) виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків; умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження; за відсутності  таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

Умисел фізичної особи може бути доведений під час здійснення кримінального судочинства у вироках судів загальної юрисдикції, яке встановлює причинно-наслідковий зв’язок між укладеними угодами та несплатою податків, вину посадових осіб підприємства в ухиленні від сплати податків.

Позивачем не подано доказів притягнення посадових осіб сторін відповідачів до кримінальної відповідальності.

Таким чином доводи позивача про наявність у посадових осіб ПП "Комідем" та СГТзОВ "Буг" при укладенні спірних угод мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства - безпідставні.

Сам спірний договір укладений між сторонами не є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зроблено посилання на те, що згідно рішення господарського суду м.Києва від 03.06.2003р. у справі №20/447скасовано державну реєстрацію ПП „Комідем”, через неподання звітності більше року.

Як вбачається із матеріалів справи, Приватне підприємство „Комідем” зареєстроване райдержадміністрацією Радянського району м.Києва і взяте на облік в ДПІ Шевченківського району м.Києва, в т.ч. платником ПДВ.

Згідно довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві від 14.11.2006р. №1-7/2425 станом на 01.11.2006р. Приватне підприємство „Комідем” значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, що свідчить про його повну цивільну правоздатність.

Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Києва від 14.01.2007р. №33/9/10-114 ПП „Комідем” перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі м.Києва зі знаком  „21” (ліквідаційна процедура за рішенням суду). Свідоцтво платника ПДВ від 31.06.2001р. анульовано по акту 30.07.2003р.

Тому суд приходить до висновку, що позивач належним чином не довів, що укладаючи  спірні угоди, сторони діяли з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства. Навпаки СГТзОВ сплатило продавцю в ціні товару податок на додану вартість.

Сам факт скасування державної реєстрації підприємства не означає втрати підприємством статусу юридичної особи і не тягне за собою надійність всіх угод укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру. Неподання звітності, несплати податків тягне відповідальність і негативні наслідки саме щодо цього платника податків і не є підставою для визнання недійсними угод.

Спірні усні угоди укладено у 2003р. і їх дія також закінчилась у 2003 році, а відповідно до вимог пункту 1 розділу „Прикінцеві положення” Господарського кодексу України він набирає чинності з 01.01.2004р. Тому на думку суду, позивач помилково посилається на вимоги Господарського кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги позивачем не доведені і задоволенню не підлягають. В позові Володимир-Волинської ОДПІ до СГТзОВ „Буг” та ПП „Комідем” про визнання угод недійсними та застосування наслідків визнання господарського зобов’язання недійсним, передбаченого ст. 208 ГК України, - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 94, 159-163 КАСУ, господарський суд, -

постановив :

В позові відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного адміністративного суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя                                                                                       С.В.Бондарєв

Дата виготовлення

повного тексту постанови

27.06.2007р.

Суддя