ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" червня 2007 р.
Справа  № 22/209-07-4492

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Южний";

до відповідачів:  1) Київської районної адміністрації Одеської міської ради;

2) Одеської міської ради;

про визнання права власності

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

від позивача: Новак І.О. - по довіреності;

від відповідача 1: Телегіна І.В. –по довіреності;

від відповідача 2: Асташенкова О.І. –по довіреності;

Суть спору: позивач просить визнати право власності на об’єкт нерухомості –туристичний оздоровчий комплекс з кафе загальною площею 6 428, 7 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0, 9500 га за адресою: м. Одеса, середня траса схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського), якому присвоєна поштова адреса: м. Одеса, провулок Маячний, 8.

Позивач в судове засідання з’явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач Київська районна адміністрація Одеської міської ради в судове засідання з’явився, відзив на позов не надав, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував посилаючись на те, що існує припис прокуратури Київського району щодо спірного об’єкту.

Відповідач Одеська міська рада в судове засідання з’явилась відзив на позов не надав, в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що існує припис прокуратури Київського району щодо спірного об’єкту.

Заслухавши представників сторін  та розглянувши

матеріали справи, господарський суд встановив, що:

Рішенням виконкому Одеської міської ради № 110 від 07.03.2003 р. позивачу надано дозвіл на будівництво туристичного оздоровчого комплексу з кафе на земельних ділянках загальною площею 0, 9500 га за адресою: м. Одеса, середня траса схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського).

Рішенням Одеської міської ради № 1090-XXIV від 26.03.2003 р. затверджено проект відведення земельних ділянок та надано в оренду позивачу земельну ділянку загальною площею 0,9500 га за адресою: м. Одеса, середня траса схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського) для будівництва, експлуатації та обслуговування туристичного оздоровчого комплексу з кафе. 16.04.2003 р. між позивачем та відповідачем Одеською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 21.04.2003р. за № 768/801.

08.05.2003 р. позивач отримав дозвіл інспекції ДАБК м. Одеси № 317/03 на виконання робіт, строк дії якого продовжено у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст. 125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Частиною 2 ст. 126 ЗК України визначено, що право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно ст. 22 Закону України “Про основи містобудування”, забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, визначеному законом, будівництво об’єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з доводами позивача щодо виконання позивачем вимог діючого законодавства відносно отримання прав оренди та забудови земельних ділянок загальною площею 0,9500 га за адресою: м. Одеса, середня траса схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського).

Листом Управління архітектури міськвиконкому Одеської міськради №2160 від 12.11.2004 р. позивачу дозволено замовити у ліцензованої проектної організації корегування проектної документації будівництва туристичного оздоровчого комплексу з кафе в районі чоловічого монастиря.

Скорегований робочий проект був погоджений у встановленому законом порядку у відповідних державних органах, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, комплексним експертним висновком №542 від 28.12.2004р. по корегуванню проекту туристичного оздоровчого комплексу з кафе на  середній трасі схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського) у м. Одесі Одеської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи “Укрінвестекспертиза”.

Відповідно до листа українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” вих. 07-31/2315 від 21.12.2005р. було визнано можливим присвоїти зазначеному комплексу поштову адресу: м. Одеса, провулок Маячний, 8.

Як вбачається з технічного паспорту КП “ОМБТІ та РОН” позивачем здійснено будівництво зазначеного комплексу загальною площею 6 428,7 кв.м.

Розпорядженням відповідача Київською районною адміністрацією №416 від 19.04.2007 р. призначена державна комісія для прийняття в експлуатацію туристичного оздоровчого комплексу. Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об’єкта підписано більшістю членів комісії –уповноваженими представниками замовника, генерального підрядника, генерального проектувальника, органу санітарно-епідеміологічного нагляду, органу державного пожежного нагляду, Мінприроди, держнаглядохоронпраці, держкоменергозбереження, УІЗТГ і  РП, але листом відповідача 1 № 01-11/1278 від 25.05.2007р. позивача повідомлено, що в зв’язку з приписом прокуратури Київського району відповідач не має можливості підписати вищезазначений акт.

Вважаючи, що відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на збудований об’єкт нерухомості, а саме акт державної приймальної комісії є підставою для оформлення свідоцтва на право власності, не дозволяє позивачу, як власнику зазначеного об’єкту нерухомості, у повному обсязі реалізувати повноваження щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про визнання за ним права власності на об’єкт нерухомості.

Згідно з висновком № 144/2007 будівельно-технічної експертизи ПП “Одеського науково-дослідного центру експертних досліджень” від 04.06.2007 р. було встановлено, що збудовані трьохповерхові споруди туристичного оздоровчого комплексу з кафе на зазначених земельних ділянках відповідають будівельним, санітарним та пожежним вимогам, ступінь готовності до експлуатації яких становить 100% і вони придатні до подальшої експлуатації.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи представника позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ “Южний” правомірні, містяться на законних підставах та підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне:

Відповідно до положень ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ч.1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено законом або договором. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до положень ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Ст. 49 Закону України “Про власність” передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Згідно ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом,  діяльності, передавати його без оплати або за плату у володіння і користування іншим особам.

Право власності в Україні повинно спиратись на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами, а, отже згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.48,49 Закону України “Про власність” позивна вимога позивача щодо визнання права власності на збудований об’єкт є правомірною.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати на нього документа, який засвідчує його право власності.

Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача тому, що вони спростовуються вищенаведеними та фактичними матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85  ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.           Визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальність “Южний” код 30448834 на туристичний оздоровчий комплекс з кафе загальною площею 6428,7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,9500 га за адресою: м. Одеса, середня траса схилу в районі чоловічого монастиря (вул. Дача Ковалевського), якому присвоєна поштова адреса: м. Одеса, провулок Маячний, 8.

Суддя                                                                                  Торчинська Л.О.