ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

13.06.07                                                                                           Справа  № 12/196

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –       не з”явився,

позивача –   не з”явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Рівненському районі

на постанову господарського суду Рівненської області від 20.12.2006 року, суддя Юрчук М.І., в справі №12/196,

за позовом відкритого акціонерного товариства  «Рівнесільмаш», смт.Квасилів

до відповідача державної податкової інспекції у Рівненському районі, м.Рівне

про: скасування податкових повідомлень-рішень від 23 березня 2006 року №/0, №/0, №/0; від 24 березня 2006 року №/0, №/0, № /0, №/0, №/0,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Рівненської області від 20.12.2006 року задоволено позов відкритого акціонерного товариства  «Рівнесільмаш»до державної податкової інспекції у Рівненському районі про скасування податкових повідомлень-рішень від 23 березня 2006 року №/0, №/0, №/0; від 24 березня 2006 року №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, якими до позивача застосовано штрафні снкції по податку на прибуток, податку на додану вартість,  збору на спецвикористання водних ресурсів, транспортному  податку,   комунальному  податку,   земельному  податку,   збору  за забруднення навколишнього природного середовища та інших надходженнях  за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з цих податків.

Постанова суду мотивована тим, що спірні рішення прийняті  податковим органом з порушенням порядку, передбаченого чинним законодавством, та за відсутності належним чином оформлених актів перевірки, а тому не відповідають діючому законодавству. Судом також зазначено, що фактично із серпня 2002 року у позивача існувала переплата по податках, але реально вказані кошти були зараховані ДПІ у Рівненському районі в рахунок майбутніх платежів через два роки після їх сплати товариством (на підставі рішення суду), а тому  саме  з   вини   податкового   органу   платник   податків був   позбавлений   права користуватися власними коштами в період із серпня 2002 року по травень 2004 року.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що за змістом п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідальність у вигляді штрафу настає для платника податків за несплату узгодженої суми податкового зобов»язання за певний податковий звітний період у встановлений законом строк. Оскільки позивач сплатив податкові зобов»язання поза межами встановленого п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 вказаного Закону граничного строку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому його підставно притягнуто до відповідальності у вигляді нарахування штрафних санкцій за порушення законодавчо встановлених граничних строків сплати податкового зобов»язання за податковий період. При цьому скаржник зазначає, що несвоєчасна сплата податків позивачем виникла в результаті зарахування податковим органом проведеної позивачем оплати в порядку черговості існуючих узгоджених податкових зобов»язань за попередні періоди.

Скаржник також зазначає, що на підставі постанови  Львівського апеляційного господарського суду від 11.03.2004 р. позивачу повернуто  стягнуті раніше кошти в розмірі 553853 грн. і вказані кошти  використані платником податків  в рахунок погашення самостійно  визначених податкових зобов»язань.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що спірні рішення прийняті  податковим органом з порушенням порядку, передбаченого чинним законодавством. Щодо суті застосованих штрафних санкцій, то позивач зазначає про безпідставність їх застосування, оскільки позивачем своєчасно проводилась оплата існуючих узгоджених податкових зобов»язань. При цьому, позивач зазначає, що податковим органом безпідставно проводилось зарахування сплачених податків в порядку черговості, оскільки такі податкові зобов»язання не були узгодженими з підстав оскарження в судовому порядку.

В судове засідання представники сторін не з»явилися, представником скаржника подано клопотання про відкладення розгляду справи, проте, зважаючи на можливість розгляду без участі сторін, суд вважає за можливе розгляд справи завершити за наявними в справі документами про права і обов”язки сторін.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Актом перевірки ДПІ у Рівненському районі №25 від 23.03.2006р. встановлені факти порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань по податку на прибуток, податку на додану вартість,  збору на спецвикористання водних ресурсів, транспортному  податку,   комунальному  податку,   земельному  податку,   збору  за забруднення навколишнього природного середовища та інших надходженнях, в зв»язку з чим на підставі вимог п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковим органом застосовано до позивача штрафні санкції.

Зокрема, рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання з податку на прибуток застосовано штрафні санкції в сумі 1112,5 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів загальнодержавного значення застосовано штрафні санкції в сумі 139,43 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів загальнодержавного значення застосовано штрафні санкції в сумі 187,66 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по інших надходженнях застосовано штрафні санкції в сумі 7064,73 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по земельному податку з юридичних осіб застосовано штрафні санкції в сумі 1088,77 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по інших зборах за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього середовища застосовано штрафні санкції в сумі 4 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по інших зборах за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього середовища застосовано штрафні санкції в сумі 80,79 грн.; рішенням №/0 за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по інших зборах за забруднення навколишнього природного середовища до фонду охорони навколишнього середовища застосовано штрафні санкції в сумі 84,31 грн.

Як передбачено підп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації (що має місце в даному випадку), крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п.п.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених п.п. "г" п.п. 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Для цілей п.п.- 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти податковий період, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” самостійно узгоджене податкове зобов'язання - це зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з положень п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У підпункті 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків такої суми; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків такої суми; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків такої суми. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у п.п. 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, основною причиною, що призвела до порушення строків сплати позивачем  податкових зобов'язань по сплаті обов'язкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів була відсутність коштів у відповідних розмірах у зв'язку з вилученням ДПІ в Рівненському районі з господарського обороту підприємства 553853,00 гривень. Неправомірність вилучення вищевказаної суми підтверджується рішенням господарського суду Рівненської області від 16.12.2003 р. у справі №17/261 про визнання податкового повідомлення-рішення від 17.05.2002 р. №/0 з податку на додану вартість у розмірі| 399773,00 грн. та фінансових санкцій у розмірі 154080,00 грн., а всього на суму 553853,00 недійсним з моменту його прийняття. Відповідно до  п.п 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника  податків,  нараховане контролюючим  органом  відповідно  до  пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,  вважається узгодженим у  день  отримання  платником податків   податкового   повідомлення,   за   винятком   випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, а саме оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому чи адміністративному порядку.

Наведене свідчить про те, що до прийняття господарським судом Рівненської області рішення 16.12.2003 року по справі №17/261  визначені податковим повідомленням-рішенням від 17.05.2002 р. №/0 податкові зобов»язання були неузгоджені, а  тому податковий орган  не вправі був зараховувати сплату податкових зобов»язань позивачем в порядку черговості і його покликання на цю обставину є безпідставним. Інших доказів наявності у позивача податкового боргу податковим органом не представлено.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАСУ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність застосування податковим органом до позивача штрафних санкцій, передбачених п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки згідно вказаної норми відповідальність до платника податку застосовується за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов»язання, що в спірному випадку відсутнє.

Крім цього, судом першої інстанції правомірно зазначено, що акт перевірки ДПІ в Рівненському районі, на підставі якого прийнято оскаржувані рішення, складений  з порушенням „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р., в якому зазначаються чіткий зміст фактів порушення податкового законодавства та вказують конкретні пункти, статті порушених норм законодавчих актів (п. 1.6.,1.7. порядку).

З наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання нечинними  податкових повідомлень –рішень ДПІ в Рівненському районі від 23 березня 2006 року №/0, №/0, №/0; від 24 березня 2006 року №/0, №/0, № /0, №/0, №/0, оскільки податковим органом не доведено порушення позивачем п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Рівненської області від 20.12.2006 року в  справі за номером 12/196 залишити без змін, а апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Рівненському районі  –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко