ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

26.07.2007                                                                Справа №  13/292-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом парафії Різдва Іоанна Предтечі релігійної громади Української Православної Церкви,

до Херсонської міської ради

за участі:

3-ї особи на стороні позивача –Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні,

представників сторін:

позивача –Гаркуши І. (клірика) Копичинської Н.С. (представника за дорученням),

відповідача –Мороз А.І. (начальника юридичного відділу),

3-ї особи –Столярова О.С. (юрисконсульта),

про визнання за позивачем права власності  на нерухоме майно –храм Різдва Іоанна Предтечі, розташований на розі вулиць Української та Молодіжної у м. Херсоні,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви заявлені вимоги ґрунтуються на положеннях статей  331 та 392 ЦК України, відповідно до яких, на думку позивача, він є власником спірного майна.

З наданого відповідачем відзиву слідує, що позовні вимоги ним не визнаються з посиланням на факт самовільності будівництва храму та відсутності права землекористування земельною ділянкою у позивача, на якій цей храм збудовано.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 26 травня 2005 року, позивачем збудовано будівлю храму, що розташований на розі вулиць Української та Молодіжної у м. Херсоні.

Безпосередньо саме будівництво здійснено позивачем власними засобами та за погодженням з користувачем земельної ділянки. Факт наявності будівлі храму не оспорюється  відповідачем.

Поряд з цим відповідно до листа Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні, адресованого Херсонському міському голові за вихідним № 01-18/143 від 3 квітня 2006 року, лікарня не заперечує проти вилучення земельної ділянки, площею 126,5 м2, на які споруджено будівлю храму, та надання її в подальшому в користування  парафії Різдва Іоанна Предтечі релігійної громади Української Православної Церкви.

Положеннями статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Разом з тим, за змістом положень статті 376 того ж Кодексу будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання її у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. В той же час за частиною 5 цієї ж статті на вимогу  власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що самовільне будівництво здійснене за відсутності спору щодо користування земельною ділянкою, на якій його споруджено, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі зазначених правових норм та керуючись статтями 44, 49,  82-85 ГПК України,

в и р і ш и в:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Визнати за парафією Різдва Іоанна Предтечі релігійної громади Української Православної Церкви права власності  на нерухоме майно –храм Різдва Іоанна Предтечі, розташований на розі вулиць Української та Молодіжної у м. Херсоні.

Дата підпису рішення –31 липня 2007 року

Суддя                                                                                      М.К. Закурін