ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.
Справа №  4/12/07

м. Миколаїв

Позивач:                    Обласне комунальне
підприємство “Миколаївоблтеплоенерго”

вул.Миколаївська,5-а, м.Миколаїв,
54034

Відповідач:           Суб”єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача
-ю/к Савицька О.Е. дов.775/01 від
02.02.06р.

Від відповідача          -ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:
про визнання недійсним договору про надання консультаційних послуг від
06.12.2005р.

Відповідач надав відзиви, якими
позов заперечив, посилаючись на те, що
позовні вимоги, щодо визнання договору недійсним, позивачем не
обґрунтовані нормами права. Зі змісту договору від 06.12.05 вбачається, що це
договір про надання послуг,   його умови
відповідають вимогам, передбаченим ст.901 ЦК України. Посилання на неналежне
виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором не підтверджені належними
доказами, до того ж згідно актів
приймання - передачі виконаних робіт прийняті позивачем без зауважень.
Враховуючи викладене просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог
(детальніше арк.спр.21-26).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін,суд -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
і просить  визнати недійсним договір про
надання консультаційних послуг від 06.12.2005р., укладений між сторонами,
посилаючись на те, що сторонами були порушені умови договору, а саме:  послуги надані відповідачем за спірним
договором не відповідають переліку послуг, передбачених додатком А до договору;
оплата за надані послуги була проведена виходячи  з розрахунку реалізованої ВАТ “Миколаївська
ТЕЦ” електричної енергії, а згідно п.9.1 договору розрахунок повинен був
проводитись виходячи з кількості електроенергії, яка була реалізована позивачем
по договорам за нерегульованим тарифом; договір між позивачем та ТЕЦ укладений
14.11.05р., незважаючи на те, що договір з відповідачем було укладено лише
06.12.05рр. протягом жовтня-листопада 2005р. проводилась переддоговірна робота.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не

обґрунтовані та задоволенню не
підлягають,  виходячи з наступного:

-          06.12.2005р. позивач  - ОКП “Миколаївоблтеплоенерго” м.Миколаїв та
відповідач -

суб”єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_1   м.Миколаїв  уклали договір про надання
консультаційних  послуг, згідно якого
відповідач був зобов'язаний надати позивачу послуги, узгоджені сторонами в
додатку А до договору, а позивач був зобов'язаний  надати відповідачу документацію по
підприємству, забезпечити участь
працівників та виплатити винагороду за надані послуги (арк.спр.7-11).

-          Згідно актів приймання-передачі
виконаних робіт від 03.03.2006р. на суму

7529,58грн., 03.02.2006р.  на суму 7496,25грн. та від 03.01.2006р.  на суму 32656,44грн., підписаних
представниками та скріплених печатками обох сторін, відповідач надав позивачу
послуги на загальну суму 47682,27грн. (арк.спр.33-35)

-          На виконання п.9.3  договору, позивач перерахував визначену
суму  відповідачу

платіжними дорученнями від
19.01.06р., 15.03.06р., про що зазначено позивачем в позовній заяві та не
заперечено відповідачем.

Отже, сторони виконали свої
обов'язки за договором належним чином.

Згідно ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання  в  момент вчинення  правочину  стороною
(сторонами) вимог,  які
встановлені ч.ч.1-3, 5-6 ст.203  цього
Кодексу, а саме : 1. Зміст
правочину  не може суперечити
цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного
законодавства,  а   також
моральним   засадам суспільства; 2.
Особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності;
3. Волевиявлення  учасника  правочину
має  бути  вільним
і відповідати його внутрішній волі; 5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним..).

Відповідно до ст.901 ЦК
України,за  договором про надання послуг
одна сторона

(виконавець) зобов'язується за  завданням
другої  сторони  (замовника)
надати послугу,  яка  споживається
в  процесі  вчинення
певної  дії або здійснення певної
діяльності,  а замовник
зобов'язується  оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ухвалою суду від  23.01.2007р. позивача було зобов'язано
письмово з'ясувати підстави та норми права, якими обґрунтовуються позовні
вимоги.

Позивач без поважних причин вимог
суду не виконав та не визначив жодну норму права, за якою договір слід визнати
недійсним.

Посилання позивача на те, що  послуги надані відповідачем за спірним
договором не відповідають переліку послуг, передбачених додатком А до договору,
а також на неправомірність розрахунків,
не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки:

-          надані суду акти приймання-передачі
виконаних робіт  від 03.03.2006р.,
03.02.2006р., 03.01.2006р.  підписані
представником позивача та відповідачем особисто та скріплені печатками обох
сторін без зауважень. На підставі визначених актів та рахунків  відповідача, позивач своєчасно та в повному
обсязі провів розрахунки.

-          До того ж, невиконання або неналежне
виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди
недійсною, згідно ст.ст.203,215 ЦК України.

Щодо, укладення   договору між позивачем та ТЕЦ  14.11.05р., незважаючи на те, що договір з
відповідачем було укладено лише 06.12.05р., то це теж не є підставою визнання
договору недійсним, оскільки згідно додатку А до договору, відповідач
зобов”язувався виконувати роботи з питань організації поставки електроенергії
за нерегульованим тарифом шляхом розробки проектів необхідних документів (не
тільки договору з ТЕЦ), розробки та обґрунтування договірної вартості
електроенергії,  об”єму  та вартості втрат електроенергії при
здійсненні поставки та інше.

Отже, надані суду документи,
свідчать, що договір про надання консультаційних послуг від 06.12.2005р., укладений
між сторонами, вимогам діючого законодавства не суперечить, тому у суду
відсутні підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень. Позивач своїх вимог належним чином не
обґрунтував.

З огляду на викладене, заперечення
відповідача приймаються судом до уваги, в задоволенні позову слід відмовити,
судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись  ст.ст.49, 82-85 ГПК України,  суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
10-денний строк.

Суддя
Т.М.Дубова