ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.

№ 14/124

Колегія суддів Вищого
господарського суду України у складі:

головуючий суддя

Муравйов О. В.

судді

Полянський А. Г. Кривда Д. С.

розглянувши
касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 26.03.2007 року

по справі

№ 14/124 Господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

третя особа на стороні позивача

Ясенево-Пільнівська сільська рада

До

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

Про

встановлення земельного сервітуту
для обслуговування земельної ділянки та знесення самозабудови

За участю представників сторін:

від позивача:

Дереза Т. П. -дов. № 844 від
25.06.07

від відповідача-1:

ОСОБА_1

від третьої особи:

не з'явилися

Ухвалою від 29.05.2007 року колегії
суддів Вищого господарського суду України, касаційна скарга Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 була прийнята до провадження
новоутвореною колегією суддів у наступному тимчасовому складі: головуючий
-Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Коробенко Г.П., розгляд справи був
призначений на 26.06.2007 року.

Відповідно до Розпорядження
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 26.06.2007 року
розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів у складі: Муравйов О. В.
(головуючий), Полянський А. Г., Кривда Д. С.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

За згодою представників сторін в
судовому засіданні 26.06.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини
постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 звернувся до
Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про
встановлення земельного сервітуту для обслуговування земельної ділянки
позивача, розташованої в АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 знести самозабудову.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 12.05.2006 року по справі № 14/124 (суддя Булка
В. І.) в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.03.2007 року по справі № 14/124 (головуючий суддя
Марко Р. І., судді Бонк Т. Б., Бойко С. М.) рішення місцевого суду скасовано,
прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог частково. Позов суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 задоволений частково:
зобов'язано відповдіача суб'єкта підприємницької діяльності -фізичну особу
ОСОБА_1 знести зведену самозабудову (розміром 3,5*10 м) до існуючого приміщення
нежитлового будинку (колишнього будинку культури) АДРЕСА_1. Зобов'язано
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичну особу ОСОБА_1 надати суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_2 право проїзду на
транспортному засобі та проходу до септика, що належить ОСОБА_2 по земельній
ділянці, що належить ОСОБА_1 та проходить з боку частини нежитлового будинку
(колишнього будинку культури) АДРЕСА_1, що належить суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції, відповідач суб'єкт підприємницької діяльності -фізична
особа ОСОБА_1 подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в
якій просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення місцевого суду
залишити без змін. В касаційній скарзі заявник стверджує про порушення норм
процесуального права.

В судовому засіданні відповідач
вимоги касаційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів та вимог відповідача заперечив, просив постанову
апеляційного господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх
представників, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного
висновку.

Львівським апеляційним
господарським судом в оскарженій відповідачем постанові встановлено, що позивач
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 є власником 54/100
частини нежитлового будинку АДРЕСА_1.

Власником 46/100 частини цього ж
будинку є відповідач суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1

Позивач отримав земельну ділянку
площею 0,0428 га для обслуговування та реконструкції своєї частки нежитлового
будинку. Позивач виявив бажання використовувати свою частину нежитлового
будинку для розміщення буфету з ігровими приміщеннями. Актом державної
приймальної комісії від 12.12.2005 року зазначений об'єкт прийнятий в
експлуатацію. На вимогу санітарних служб для використання буфету як закладу
торгівлі необхідно влаштувати септик. На підставі наявних в справі доказів
судом апеляційної інстанції встановлено, що влаштування септику можливе тільки
з тильної сторони будівлі з використанням земельної ділянки, що належить
відповідачу, для проїзду для очистки стічних вод. Відповідач відмовився
укладати угоду для встановлення сервітуту, що стало причиною звернення позивача
з позовом до суду.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач самовільно без отримання відповідних дозволів
здійснив добудову до існуючого приміщення розміром 3,5*10 м, яка перешкоджає
проїзду до септика.

На підставі ст.ст. 99, 100 ЗК
України суд апеляційної інстанції задовольнив позов в частині встановлення
сервітуту та зобов'язання відповідача знести самовільну самобудову.

Одночасно апеляційний господарський
суд відмовив в позові в частині стягнення 5000 грн. витрат на послуги юриста,
оскільки позивач не довів понесення цих витрат.

Відповідно до ч. 2 п. 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1976р. № 11 "Про судове
рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Статтею 32 ГПК України визначає
серед інших доказів в господарському процесі письмові докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК
України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій
копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Як вбачається з матеріалів справи,
наявні в справі документи цим вимогам не відповідають, що є порушенням норм
процесуального права.

Крім того, ст. 54 ГПК України
передбачає, що в позовна заява серед іншого повинна містити виклад обставин, на
яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов;
обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.

Відповідно до ст. 84 ГПК України
мотивувальна частина рішення суду повинна серед іншого містити  посилання на законодавство, яким
господарський суд керувався, приймаючи рішення. Такі ж вимоги ставляться до
постанови апеляційної інстанції (п. 7 ч. 2 ст. 105 ГПК України).

Однак прийняті у справі рішення та
постанова цим вимогам не відповідають.

Так, рішення суду першої інстанції
взагалі не містить посилань на норми матеріального права, керуючись якими суд
вирішив спір, що є порушенням вимог ст.ст. 4, 43 ГПК України.

В постанові апеляційної інстанції
не зазначено нормативного обгрунтування судового рішення в частині задоволення
позову про зобов'язання відповідача знести самозабудову. Положення ст.ст. 99,
100 ЗК України, на які посилається суд апеляційної інстанції в постанові, до
цих правовідносин не застосовуються.

Також суд апеляційної інстанції,
відмовивши в позові в частині стягнення 5000 грн. витрат на послуги юриста, не
врахував, що такі позовні вимоги судом першої інстанції не розглядалися.

Відповідно до ст. 44 ГПК України до
складу судових витрат включаються, зокрема, витрати на оплату послуг адвоката.

Розглядаючи вимоги про стягнення
витрат на оплату послуг юриста, суду слід було переконатися, заявлені ці вимоги
як позовні відповідно до ст. 54 ГПК України, яке є обгрунтування, чи позивач
наполягає на включенні цієї суми до складу судових витрат в порядку ст. 44, 49
ГПК України.

Що стосується доводів відповідача
про неотримання ним копії апеляційної скарги та неповідомлення про дату та час
судового засідання, суд касаційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки
в справі наявні докази відправки копії апеляційної скарги відповідачу,
відповідач брав участь в судових засіданнях та наводив свої заперечення проти
доводів та вимог позивача. Про дату та час судового засідання, яке відбулося
26.03.2007р., всі учасники процесу були повідомлені апеляційним господарським
судом в судовому засіданні 26.02.2007 року, коли була оголошена перерва
відповідно до ст. 77 ГПК України. Відповідач був присутній в судовому засіданні
26.02.2007 року, що ним не заперечується, зауважень на протокол судового
засідання ним не подано.

Оскільки встановлення фактичних
обставин справи, збирання та оцінка доказів не входить до компетенції суду
касаційної інстанції в силу положень ст.ст. 1115, 1117
ГПК України, усунути зазначені недоліки в касаційній інстанції не можливо, а
тому прийняті у справі рішення та постанова підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому
господарському суду слід врахувати викладене, усунути зазначені недоліки,
правильного застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 26.03.2007 року по справі № 14/124 та рішення
Господарського суду Івано-Франківської області від 12.05.2006 року по справі №
14/124 скасувати.

Справу передати на новий розгляду
до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Д. С. Кривда