ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.

№ 20-12/033

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:

Добролюбової Т.В., Рогач Л.І.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємства
"Інтада", м. Київ

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 10.04.2007

у справі

№ 20-12/033 господарського суду
м. Севастополя

за позовом

Приватного підприємства
"Інтада", м. Київ

до

Міністерства оборони України

до

Центрального спеціалізованого
будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України
"Укроборонбуд", м. Київ

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

Приватне підприємство
"Торгсервіс", м. Севастополь

за участю

Прокурора міста Севастополя

про

визнання дійсним договору від
17.03.2006 та про визнання права власності на нерухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача:

Коструба А.В. за дов. від
11.06.2007

від відповідачів:

1. Житенко І.О. за дов. від
25.12.2006 №220/435д 2. не з'явилися

від третьої особи:

Кудленко О.П. за дов. від
05.06.2006

від прокурора:

не з'явилися

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу
належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого
господарського суду України від 05.06.2007, надіслана сторонам у справі
-05.06.2007), проте відповідач-ІІ, прокурор не скористалися правом, наданим їм
статею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні
суду касаційної інстанції.

Розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 11.06.2007 № 02-12.2/132 у зв'язку з
перебуванням судді      Гоголь Т.Г. у
відпустці для розгляду касаційної скарги у справі № 20-12/033 господарського
суду м. Севастополя призначено колегію суддів у складі: Добролюбова Т.В -
головуючий, судді: Рогач Л.І., Продаєвич Л.В.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року Приватне
підприємство “Інтада” звернулося до господарського суду м. Севастополя з
позовом до Міністерства оборони України, Центрального спеціалізованого
будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України
“Укроборонбуд” про:

- визнання на підставі статей 179,
180 Господарського кодексу України та статей 220, 334, 392 Цивільного кодексу
України дійсним договору від 17.03.2006 № 13/03-06/02/2 про викуп (компенсацію)
пайової участі (паю) Міністерства оборони України у договорі від 17.03.2006 №
13/03-06/02 про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів
господарсько-цивільного призначення, розташованих на території військового
містечка № Б-74 (Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, Балаклавський
район, Набережна Назукіна, 19), створення інженерної інфраструктури для їх
будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у
встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін;

- визнання права власності на
нерухоме майно - дитячий садок площею 353 кв. м, розташоване на території
військового містечка № Б-74 (Автономна Республіка Крим, м. Севастополь,
Балаклавській район, Набережна Назукіна, 19).

У поясненнях на позов, відповідач
визнав вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити на підставі статті
220 Цивільного кодексу України, пославшись на відсутність у нотаріуса правових
підстав для посвідчення договору.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 07.02.2007 (суддя: Харченко І.А.) -позов задоволений. Визнано
дійсним договір від 17.03.2006 № 13/03-06/02/2 та визнано за Приватним
підприємством “Інтада” право власності на нерухоме майно - дитячий садок площею
353 кв. м, розташоване на території військового містечка № Б-74 (Автономна
Республіка Крим, м. Севастополь, Балаклавській район, Набережна Назукіна, 19).

Судове рішення вмотивоване
доведеністю позовних вимог.

Прокурором міста Севастополя в
інтересах Севастопольської міської ради внесено апеляційне подання на вказане
рішення, яке ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.03.2007 року прийняте до
провадження.

Ухвалою цього ж суду від 02.04.2007
до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів залучено -Приватне підприємство
"Торгсервіс", м. Севастополь.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 10.04.2007 (судді: Прокопанич Г.К.
-головуючий, Гонтар В.І., Плут В.М.) -рішення господарського суду м.
Севастополя від 07.02.2007 - скасоване. У позові відмовлено.

Постанова апеляційного
господарського суду вмотивована тим, що прокурором та третьою особою надані
суду докази щодо належності спірного майна іншим особам.

Приватне підприємство “Інтада”
звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій
ставить питання про скасування постанови апеляційного господарського суду з
прийняттям нового рішення, яким просить у задоволенні апеляційного подання
прокурора міста Севастополя в інтересах Севастопольської міської ради
відмовити.

Скаржник зазначає про те, що об'єкт
нерухомого майна складається із двох будівель: під номером 21-б (яка раніш мала
номер 19), власником якого є держава в особі Міноборони України згідно з
рішенням господарського суду міста Києва від 15.06.2004 у справі №20/930; інша
будівля розташована на Набережній Назукіна, 21, нумерація якої не змінювалася,
і є дитячим дошкільним закладом, що знаходиться у власності територіальної громади
м. Севастополя. Відчужений за договором від 17.03.2006 об'єкт розташований за
адресою: м. Севастополь, Набережна Назукіна, 21-б, а відтак скаржник вважає, що
апеляційне подання прокурора внесене в інтересах територіальної громади в особи
міськради, тоді як її права ніким не порушені.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення
обставин справи і проаналізувавши правильність застосування господарськими
судами норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення
присутніх у засіданні представників позивача, відповідача-І, третьої особи,
обговоривши доводи касаційної скарги дійшла висновку про відсутність підстав
для її задоволення з огляду на таке:

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між Приватним
підприємством "Інтада" і Державою України в особі Міноборони України,
від імені якого діє директор філії Центрального спеціалізованого будівельного
управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України “Укроборонбуд”
17.03.2006 укладено договір про викуп паю Міноборони України за договором від
17.03.2006 про спільну діяльність у будівництві.

За своєю правовою природою вказаний
договір є договором купівлі-продажу і потребує нотаріального посвідчення.

Згідно зі статтею 220 Цивільного
кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За приписами цієї норми нотаріальне
посвідчення договору, яке може бути компенсоване рішенням суду, можливо за
дотримання таких вимог:

1) сторони домовилися щодо усіх
істотних умов;

2) така домовленість
підтверджується письмовими доказами;

3) відбулося повне або часткове виконання
договору;

4) одна зі сторін ухилилася від
його нотаріального посвідчення.

Факт ухилення іншої сторони від
нотаріального посвідчення договору має бути встановленим.

Задовольняючи позовні вимоги
Приватного підприємства "Інтада" про визнання договору дійсним, суд
першої інстанції не врахував вищезазначених приписів законодавства.

Здійснюючи апеляційний перегляд
прийнятого у справі судового рішення, Севастопольський апеляційний
господарський суд, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, розглянув справу і встановив, зокрема, такі обставини справи:

у відповідачів відсутні докази на
право розпорядження об'єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: м.
Севастополь, Балаклавський район, Набережна Назукіна, 19;

комунальний заклад -дитячий садок
№17 зареєстровано у державному комунальному підприємстві "Бюро технічної
інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна",
балансоутримувачем якого було Севастопольське міське управління народної
освіти, а в наступному -відділ освіти Балаклавської районної державної
адміністрації м. Севастополя, що, також, підтверджено рішенням Севастопольської
міської ради від 21.07.1992 №103 "Про затвердження переліку об'єктів
комунальної власності м. Севастополя, які передано до управління
Севастопольської міської державної адміністрації";

будівля дитячої дошкільної
установи, яка складається із літер "А" і "Б" на час
укладання договору між Севастопольською міською радою, від імені якої діяв Фонд
комунального майна та Приватним підприємством "Торгсервіс"
24.06.2004, належала до комунальної власності на підставі свідоцтва про право
власності від 30.10.2002 року, яке видане згідно з розпорядженням
Севастопольської міської державної адміністрації від 23.10.2002 №1620-р.

За цих встановлених обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку, що визнання за позивачем у справі права
власності на майно, яке є власністю інших осіб, без позбавлення цих осіб у
судовому порядку права власності, не може вважатися законним, а вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене та з
урахуванням доводів касаційної скарги, які зводяться до права прокурора на
внесення апеляційного подання та оцінки доказів по справі колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або скасування прийнятої у справі постанови.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 10.04.2007 у справі № 20-12/033 -залишити
без змін.

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Інтада" - залишити без задоволення.

Головуючий, суддя

Т. Добролюбова

Суддя

Л. Рогач

Суддя

Л. Продаєвич