ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.07р.

Справа № 9/92-07(28/76-07)

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

до   Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ

про внесення змін до договору

Суддя  Подобед І.М.

Представники:

Від позивача - Кулешова Л.В. - заст.нач.юр.відділу, довіреність № 182від 29.09.06р.

Від відповідача - Діденко Р.А. - ю/к, довіреність № 75 від 01.01.07р.

- Гук М.А. - нач.відділу, довіреність № 155 від 01.01.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді у іншому складі суду.

ВАТ „Запоріжжяобленерго” звернулось у грудні 2006 року із позовом до Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, в якому просить господарський суд внести зміни та доповнення у договір на користування електричною енергією №33 від 01.06.1993р., укладеного між ВАТ „Запоріжжяобленерго” та Державним підприємством „Придніпровська залізниця”, шляхом викладення преамбули до договору та пунктів 2.4, 4.8, 4.9, 4.11, 4.12, 4.13. у редакції додаткової угоди від 11.12.2006р. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що на виконання постанови НКРЕ України надіслав 07.11.2006р. на юридичну адресу відповідача додаткову угоду від 01.11.2006р. про внесення змін у договір №33 від01.06.1993р. З урахуванням поштового перебігу кінцевий строк для повідомлення про результати розгляду додаткової угоди –11.12.2006р. Однак, відповідач у терміни, передбачені частиною 3 ст. 188 ГК України, відповідь не надав, про результати розгляду додаткової угоди не повідомив.

Відповідач позов не визнає. Вказує у відзиві на позов, що дійсно 01.06.1993р. між ДП „Придніпровська залізниця” та ВАТ „Запоріжжяобленерго” було укладено договір №33 на користування електричною енергією, дію якого, у зв’язку з переходом на закупівлю електричної енергії по регульованому тарифу у ТОВ „Торговий дім „Газенерго”, згідно договору від 24.02.2006р. №ПР/Е-06307/НЮ, було зупинено. Вказує також, що позивач в позовній заяві фіксує факт відправки додаткової угоди від 01.11.2006р. про внесення змін у договір №33, на юридичну адресу ДП „Придніпровська залізниця”, як це передбачає ч.2 ст.188 ГК України, проте вищезазначеної угоди залізниця не отримувала. Вважає, що оскільки ДП „Придніпровська залізниця” у дійсності не одержала пропозицій про зміну чи розірвання договору, на неї не розповсюджується дія ч.3 ст. 188 ГК України, а позивач не дотримуючись норм законодавства, яке регулює договірні відносини між сторонами та регламентує порядок зміни та розірвання договорів, одразу звернувся із позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.06.07р. до 14.06.07р., до 25.06.07р. і до 12.07.07р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між позивачем - Відкритим акціонерним товариством „Запоріжжяобленерго” та відповідачем –Державним підприємством „Придніпровська залізниця” був укладений договір № 33 від 01.06.1993р. на користування електричною енергією.

Згідно до пункту 10 умов вищевказаного договору цей договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заяв однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Як вказує позивач 07.11.2006р. із супровідним листом за №5741к/44 від 06.11.2006р. ним було надіслана на юридичну адресу відповідача додаткова угоду від 01.11.2006р. про внесення змін у договір №33 від 01.06.1993р. з метою приведення умов цього договору до вимог постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005р. №910, зареєстрованою Міністерством юстиції України 18.11.2005р. за №1399/11679, якою затверджені Правила користування електричною енергією у новій редакції та зобов’язані суб’єкти господарювання, на яких поширюється дія цих Правил, привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог цих Правил (пункт 1 названої Постанови).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала  пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі   якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі   неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідач отримав від Позивача замовного листа, яким на його адресу надсилалась додаткова угода від 01.11.2006р. про внесення змін у договір №33 від 01.06.1993р., але відповіді на пропозиції позивача не надав.

Відмова від надання відповіді на пропозиції позивача про внесення змін до договору мотивована відповідачем тим, що ним дійсно 09.11.2006р. було отримано замовну кореспонденцію від позивача, але вона не містила жодних вкладень окрім супровідного листа від 06.11.2006р. за вих. №5741к/44, що підтверджується актом від 131.11.2006р., який був складений відповідальними особами позивача і є в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами факту направлення відповідачу двох екземплярів зазначеної додаткової угоди і будь-який із цих екземплярів на розгляд суду не наданий.

На розгляд суду позивачем надана копія зазначеної додаткової угоди із додатками №11 і №12 до договору №33 від 01.06.1993р., яка не містить підписів будь-яких посадових осіб позивача, тобто є лише проектами зазначеної додаткової угоди і відповідних додатків до договору.

До того ж, як видно із проекту додатку №11 до договору №33 від 01.06.1993р., у цьому документі перелічені точки продажу електричної енергії споживачу, місце розташування яких пропонується визначити в умовах договору на користування електричною енергією, але ці суттєві умови не були розглянуті відповідачем.

Таким чином, на час розгляду справи позовні вимоги позивача про внесення змін та доповнень у договір, які вносять зміни до суттєвих умов договору та щодо направлення яких на розгляд відповідача не надано належних доказів, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають і цьому позові слід відмовити.

Судові витрати у справі покладаються на позивача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобед

Рішення підписано - 16.07.07р.