СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 червня 2007 року
Справа № 2-15/4077-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Чукаткіна Т.В., дов. б/н від 19.03.2007 року;

відповідача: Бобришева Н.А. дов. № 02-11/946 вд 14.11.2006 року;

розглянувши апеляційну скаргу Маломаякської сільської ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від  05 квітня 2007 р. у справі № 2-15/4077-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” ( вул. Салгирна, 18, м.Сімферополь, 95018)

до Маломаякської сільської ради (вул.Кооперативна, 8, с.Малий Маяк, м. Алушта, АР Крим, 98500)

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 05.04.2007 року у справі № 2-15/4077-2007А позов товариства з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” задоволено, суд визнав протиправним та нечинним з моменту його прийняття пункт 6 рішення Маломаякської сільської ради м. Алушта від 02.03.2007 р оку № 7-297 „Про передачу земельних ділянок в оренду на 49 років ТОВ „Південьбуд” стосовно зобов’язання позивача протягом 2 місяців з моменту прийняття цього рішення відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва в сумі 148951,00 грн. та визнав за позивачем право на звільнення від відшкодування втрат лісогосподарського виробництва в сумі 148951,00 грн., розрахунок яких було зроблено у зв’язку з відведенням земельної ділянки площею 1,0 га, в тому числі лісові землі –1,0 га за рахунок земель Маломаякської сільської ради для будівництва рекреаційного комплексу в с. Виноградний.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції встановив, що  земельна ділянка площею 1,0 га в с.Виноградний надавалась позивачу за рахунок земель Маломаякської сільської ради, не наданих в користування або у власність, на підставі чого, з урахуванням частини 2 статті 207 Земельного кодексу України, якою встановлено обов’язок щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва лише у випадку викупу (вилучення) земельних ділянок у землекористувачів (землевласників), господарський суд АР Крим визнав неправомірним в цій частині рішення відповідача та обґрунтованими позовні вимоги.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим Маломаякська сільська рада звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” відмовити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції невірно застосовано норму статті 207 Земельного кодексу України, та вважає, що вона підлягає застосуванню в будь-якому випадку надання земель лісового фонду для цілей не пов’язаних із лісогосподарським виробництвом. Також апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог статей 48, 50, 51, 53 Кодексу адміністративного судочинства України щодо незалучення до участі у справі розпорядника Державного бюджету України.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2007 року на 7-й сесії 5-го скликання Маломаякською сільською радою прийнято рішення № 7-297 „Про передачу земельних ділянок в оренду на 49 років ТОВ „Південьбуд”, згідно якому відповідач вирішив:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” для будівництва рекреаційного комплексу в с. Виноградний.

2. Передати товариству з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” земельну ділянку площею 1,0 га в оренду строком на 49 років (кадастровий номер :02:001:0034), з них: за рахунок зе мель Маломаякської сільської ради, не переданих у власність або користування - 1,0 га, в тому числі за угіддями: лісові землі, вкриті лісовою рослинністю (гр. 23) - 1,0 га (код УКЦВЗ - 1.17 - рекреаційне призначення) в с. Виноградний.

3. Накласти обмеження 4.3 на земельну ділянку ТОВ „Південьбуд” „Дотримання режиму вико ристання земель для охоронних та санітарно-захисних зон інженерно-технічних споруд та комуніка цій” - загальною площею 0,0024 га;

4. Накласти сервітут № 2 „Використання земельної ділянки для прокладення та ремонту ЛЕП” площею 0,0024 га;

5. Привласнити земельній ділянці ТОВ „Південьбуд” наступну поштову адресу: м. Алушта, с. Виноградний, вул. Суслової, 3;

6. Зобов'язати ТОВ „Південьбуд” протягом 2 місяців з моменту прийняття цього рішення від шкодувати втрати лісогосподарського виробництва в сумі 148951,00 грн.

7. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” протягом трьох місяців з моменту прийняття цього рішення укласти з Маломаякською сільською радою договір оренди земельної ділянки.

Рішення було прийнято на підставі проекту землеустрою щодо відведення ТОВ „Південьбуд” земельної ділянки площею 1,0 га в с.Виноградний м. Алушта, розробленого згідно рішення Маломаякської сільської ради № 4-1 від 21.07.2006 року „Про дозвіл на підготовку проекту землеустрою ТОВ „Пів деньбуд”, яким позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зе мельної ділянки площею 1,0 га в межах с. Виноградний для розміщення рекреаційного комплексу.

Від повідно до вимог частини 6 статті 123 Земельного кодексу України, землевпорядна документація отримала необ хідні погодження, в тому числі отримано висновок Алуштинського міського управління земельних ре сурсів № 82 від 12.02.2007 року, висновок Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Алуштинської міської ради № 571 від 06.11.2006 року, висновок Алуштинської екологічній інспекції № 504 від 27.11.2006 року, висновок Республіканського комітету по лісовому та мисливському господарству № 05-1/56 від 12.02.2007 року. Проект землеустрою також пройшов державну землевпорядну експертизу, що підтвер джується Висновком державної землевпорядної експертизи від 26.02.2007 року.

Судовою колегією встановлено, що пунктом 6 рішення Маломаякської сільської ради № 7-297 позивача зобов'язано протягом двох місяців з моменту прийняття рішен ня відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва в розмірі 148951,00 грн. Такий розмір втрат лісогосподарського виробництво було визначено в Розрахунку від 16.02.2007 року розміру втрат лісогосподарського виробництва, викликаних переведенням лісових земель Маломаякської сільської ради до категорії земель іншого призначення - для будівництва та обслуговування рекреаційного комплексу ТОВ „Південьбуд”.

Надаючи правову оцінку підставам покладення на позивача обов’язку відшкодування втрат лісогосподарського призначення судова колегія виходить з наступного.

Питання відшкодування втрат лісогосподарського виробництва врегульовано главою 36 Земель ного кодексу України та Постановою Кабінету Міністрів України № 1279 від 17.11.1997 року „Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, які підляга ють відшкодуванню”.

Згідно зі статтею 207 Земельного кодексу України, втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільсь кому і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогос подарським і лісогосподарським виробництвом.

Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекори стувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричине ного діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, ви значеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відшкодування вищезазначених втрат здійснюється тоді, коли відповідні органи державної влади чи місцевого самоврядування приймають рішення про примусове вилучення чи викуп земельної ділянки у землекористувачів чи землевласників для потреб, не пов'язаних із веденням сільсь когосподарського чи лісогосподарського виробництва відповідно до вимог статей 146-151 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи, зокрема висновку Алуштинського міського управління земельних ресур сів № 82 від 12.02.2007 року та оскаржуваного рішення відповідача, вбачається, що земельна ділянка площею 1,0 га надається товариству з обмеженою відповідальністю „Південьбуд” за рахунок земель, не наданих у власність або користування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Оскільки суду не надано доказів саме вилучення (викупу) спірної земельної ділянки у землекористувача (землевласника) для передачі в користування позивачу, судова колегія вважає, що у даному випадку відсутні підстави для поширення на таку ділянку положень глави 36 Земель ного кодексу України.

Судова колегія також виходить з того, що статтею 5 Лісового кодексу України встановлено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж проводиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 55 Земельного кодек су України, до земель лісового фонду відносяться землі, покриті лісовою рослинніс тю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

При цьому, пунктом „а” частини 2 статті 55 Земельного кодексу України та частиною 2 статті 4 Лісового кодексу України встановлено, що до земель лісового фонду не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів.

Враховуючи, що відповідно до довідки Базового і територіального проектно-вишукувального ін ституту „КримГПТІЗ” № 899 від 16.11.2006 року земельна ділянка, яка надається ТОВ „Південьбуд”, не розташована на землях Алуштинського ДЛГП, суд дійшов висновку про те, що землі лісогосподарського призначення на земельній ділянці, наданій позивачу в оренду відсутні, а отже відповідачем було безпідставно покладено на позивача обов'язок по відшкодуванню втрат лісогосподарського виробництва.

До того ж, Актом обстеження зелених насаджень, які підлягають знесенню або пересадженню у зв'язку з забудовою та впорядкуванням земельних площ на території с.Виноградний від 10.02.2007 року, затвердженому Маломаякським сільським головою 12.02.2007 року, знесенню у зв'язку з відведен ням під забудову земельної ділянки площею 1,0 га в с.Виноградний підлягають 15 дерев та 5 кущів, 40 дерев та 39 кущів підлягають збереженню.

Частиною 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про протиправність покладення на позивача обов'язку протягом 2 місяців з моменту прийняття Маломаякською сільською радою рішення № 7-297 відшкоду вати втрати лісогосподарського виробництва в сумі 148951,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самовряду вання зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень і способів, які передбачені Конститу цією і законами України.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що акти органів місцевого самоврядування за мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються не законними у судовому порядку.

Способи захисту прав громадян та юридичних осіб в сфері земельних правовідносин встановле но частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України. Таким способом може бути визнання недійсним рішень ор ганів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача –суб’єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Частина 4 цієї статті передбачає можливість включення до позовних вимог інших вимог на захист прав, свобод чи інших інтересів у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, є правомірним висновок господарського суду АР Крим про необхідність визнання протиправним та нечинним з моменту його прийняття пункту 6 рішення Маломаякської сільської ради м. Алушта від 02.03.2007 року № 7-297в частині зобов’язання позивача протягом 2 місяців з моменту прийняття цього рішення відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва в сумі 148951,00 грн., а також визнання за позивачем права на звільнення від відшкодування втрат лісогосподарського виробництва в сумі 148951,0 грн.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції було правильно визначено суб’єктний склад учасників справи. Оскільки предметом судового оскарження є рішення відповідача, яке приймалось ним на підставі статті 207 Земельного кодексу України, це рішення носить індивідуальний характер, направлено на виникнення прав та обов’язків лише у позивача, за таких обставин доводи апелянта про зачіпання судовим рішенням прав інших осіб та відповідне порушення норм процесуального права є безпідставними.

Статтею 200 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні господарським судом АР Крим оскарженої постанови порушення норм матеріального та процесуального права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п. 1, 200 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маломаякської сільської ради залишити без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 квітня 2007 року у справі № 2-15/4077-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз’яснює сторона мус праві, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді