ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 2-5/12649-2006

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

головуючого -судді

Першикова Є.В.

суддів :

Савенко Г.В. Ходаківської І.П.

перевіривши матеріали касаційної
скарги

Алуштинської міської ради та
Виконавчого комітету Алуштинської міської ради

на  постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 21.11.2006 року

у справі

№
2-5/12649-2006 господарського суду  Автономної Республіки Крим

за позовом

Алуштинської міської ради та
Виконавчого комітету Алуштинської міської ради

до

1.Товариства з обмеженою відповідальністю
“Бугінвест” 2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Івушка”

про

знесення самовільно збудованого
об'єкту нерухомого майна та звільнення самовільно зайнятої ділянки

за участю представників сторін:

позивачів: Алуштинської міської
ради -Галенко В.А. дов. № 02.1-13/91 від 12.01.07

Виконавчого комітету Алуштинської
міської ради -Галенко В.А. дов. № 02.1-13/91 від 12.01.07

відповідача 1:Бородко І.А. дов. від
18.01.06

відповідача 2: керівник Бородко
І.А. (довідка з ЄДРПОУ № 09/2-6-21/34

У справі оголошувалась перерва до
26.04.2007 року.

За згодою сторін відповідно до ч.2
ст.85 та ч.1 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України у
судовому засіданні від 26.04.07 були оголошені вступна та резолютивна частини
постанови колегії суддів Вищого господарського суду України.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 25.09.2006 року відмовлено в позові Алуштинській
міській раді та Виконавчому комітету Алуштинської міської ради який було
заявлено до Товариства з обмеженою відповідальністю “Бугінвест” та Товариства з
обмеженою відповідальністю “Івушка”.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21.11.2006 року зазначене рішення
господарського суду залишено без змін.

Судові рішення щодо відмови в позові
вмотивовані тим, що 24.06.2004 року між Державним підприємством “Кримське
протизсувне управління”, ТОВ “Бугінвест” та ТОВ “Івушка” була підписана угода №
1у відповідності з якою, усі права за договором користування берегоукріпними,
протизсувними спорудами від 29.12.2003 року № 106 та як Замовника за договором
генерального підряду на ремонт берегоукріпними, протизсувними спорудами № 106
ГП від 29.03.2004 року перейшли до ТОВ “Івушка”, з моменту підписання
акту-прийому передачі від 24.06.2004 року № 1 до договору доручення від
16.07.2003 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями попередніх інстанцій, до Вищого господарського суду України надійшла
касаційна скарга Алуштинської міської ради та Виконавчого комітету Алуштинської
міської ради в якій скаржники просять зазначені судові акти скасувати, оскільки
вони не відповідають нормам чинного законодавства та постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі шляхом  зобов'язання ТОВ “Бугінвест” та ТОВ “Івушка” знести
самовільно зведену будівлю на частині набережної м.Алушти і на бермі № 2, що
знаходяться між буною № 37 та морпунктом в м.Алушті по вул. Леніна з
приведенням берми № 2 та самовільно зайнятої земельної ділянки в попередній
стан та повернути міськраді. В касаційній скарзі також міститься клопотання
щодо зупинення рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від
25.09.2006 року та постанови Севастопольського апеляційного господарського
суду  від 21.11.2006 року, однак судова
колегія не знайшла підстав для його задоволення.

ТОВ “Івушка” скористалось правом,
наданим ст.1112 ГПК України та подало відзив на касаційну скаргу, у
якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення з підстав зазначених у
відзиві.

Заслухавши представників сторін, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет правильності застосування норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів, дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає  задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено господарськими
судами, 24.06.2004 року між Державним підприємством “Кримське протизсувне
управління” (далі Управління), ТОВ “Бугінвест” та ТОВ “Івушка” була підписана
угода № 1у відповідності з якою, усі права за договором користування
берегоукріпними, протизсувними спорудами від 29.12.2003 року № 106 та як
Замовника за договором генерального підряду на ремонт берегоукріпними,
протизсувними спорудами № 106 ГП від 29.03.2004 року перейшли до ТОВ “Івушка”,
з моменту підписання акту-прийому передачі від 24.06.2004 року № 1 до договору доручення
від 16.07.2003 року.

Проаналізувавши умови Договору №
106, слід звернути увагу на розділ 3 (обов'язки сторін) зокрема, на п. 3.1.2,
згідно якого Управління зобов'язується виконувати функції замовника і
генерального підрядника з відновлення та капітального ремонту берегоукріпних
споруд та інженерного захисту території та на умовах визначених окремим
договором генерального підряду, тобто зазначене підтверджує, що даний предмет
спору безпосередньо стосується обов'язків Управління, яке не було залучено до
участі у зазначеній справі.

Отже, в даному випадку,
господарські суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального
права, яке, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України є в будь-якому випадку підставою для скасування
його рішення, оскільки господарські суди прийняли рішення щодо прав та
обов'язків особи, не залученої до участі у справі.

В матеріалах справи (арк. 33)
міститься лист Державного підприємства “Кримське протизсувне управління” від
30.05.2006 року за № 1075 а, який було, зокрема, адресовано директору ТОВ
“Бугінвест”. В зазначеному листі  йдеться
про непогоджене з  Державним
підприємством “Кримське протизсувне управління” будівництво на бермі № 2, що є
порушенням постанови Ради Міністрів Автономної Республіки  Крим від 11.03.1997 року за № 68 та було
запропоновано припинити будівельні роботи. Однак, господарськими судами
попередніх інстанцій не дана правова оцінка вищезазначеному листу.

Зважаючи на викладене, судова
колегія дійшла висновку про недотримання судом першої інстанції при вирішенні
спору у справі вимог ст.ст. 43, 47  ГПК України, тому судові рішення попередніх
судових інстанцій підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам
матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція
обмежена у праві оцінки доказів, наданих сторонами у справі, а право оцінки
доказів належить до повноважень суду першої та апеляційної інстанцій з
додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних
доказів усіх суттєвих обставин щодо наявності або відсутності обставин, з яких
заявлений позов.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду
України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Алуштинської
міської ради та Виконавчого комітету Алуштинської міської ради  -задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 25.09.2006 року та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 21.11.2006 року у справі № 2-5/12649-2006
-скасувати.

Справу № 2-5/12649-2006 -направити
на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим, залучити до
участі у справі Державне підприємство “Кримське протизсувне управління”.

Головуючий
Є.Першиков

Судді                                                                                           Г.Савенко

І.Ходаківська