ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" лютого 2007 р.                                                                            Справа  № 15/20

За позовом  ТзОВ “Науково-виробниче підприємство”Діогран”

До відповідача  ТОВ “Луганськвуглетехпоставка”

Про  визнання  недійсним договору поворотної фінансової допомоги від 06.10.2005 року зі змінами та доповненнями від 10.11.2005 року

СУДДЯ         КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання                        Л.В.Михалевська

В засіданні приймали участь:

Від відповідача: Зінов`єв О.А. дов. № 777 від 15.11.06 р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач –ТОВ “Науково-виробниче підприємство ”Діогран” м.Рівне звернулось до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить суд визнати недійсним договір поворотної фінансової допомоги між ТОВ “Луганськвуглетехпоставка” та ТОВ “НВП “Діогран” від 06.10.2005 року, договір про внесення змін  та доповнень в договір поворотної фінансової допомоги від 06.10.2005  року від 10.11.2005 року, договір про внесення змін та доповнень в Договір поворотної фінансової допомоги від 06.10.2005 року від 01.12.2005 року.

Як на підставу своїх позовних вимог посилається, зокрема на те, що генеральний директор Мамченко Л.Н., яка підписала оспорювані угоди перевищила межі наданих їй повноважень, оскільки вирішення питання (кваліфікованою більшістю у ?  присутніх) відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства  належить до виключної компетенції загальних зборів  учасників-вищого органу товариства.

Крім того, вважає, що оспорюваний договір не був спрямований  на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки сторони не мали наміру створити правовідносини з безоплатного  користування коштами та повернення їх. Як вказує позивач, отримані кошти перераховувались відповідачем для збільшення статутного фонду ТОВ  “НВП”Діогран” та не підлягали поверненню.

А так, вважає, що є всі підстави для визнання цього правочину недійсним на підставі ч.3 ст.215 ЦК України.

Відповідач –ТОВ “Луганськвуглетехпоставка”  позовні вимоги не визнає в зв`язку з їх  безпідставністю та необгрунтованістю. При цьому посилається на те, що предметом оспорюваного договору не було відчуження  майна, а тому посилання позивача на перевищення директором при його підписанні наданих повноважень, вважає такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, зазначає про наступне  схвалення позивачем оспорюваного правочину, як  от: і внесення змін до нього, прийняттям перерахованих коштів та частковим поверненням останнім наданої фінансової допомоги. Щодо твердження позивача про те, що спірний договір не був спрямований на реальне настання наслідків, передбачених в ньому, вважає, що зазначене спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи це, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об`єктивну оцінку суд прийшов до висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд встановив та врахував таке.

06 жовтня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір поворотної фінансової допомоги з відповідними договорами про внесення змін та доповнень від 10.11.05 р. та 01.12.05 р. (далі договір, а.с. 5-7), відповідно з яким з врахуванням здійснених змін, відповідач зобов`язувався надати позивачу  на поворотній  основі фінансову допомогу в розмірі 1559000,00 грн. без плати за користування грошовими коштами, а останній в свою чергу зобов`язувався повернути надану фінансову допомогу в строк до 31 червня 2006 року.Оспорюваний договір, як і договори про внесення до нього змін зі сторони позивача підписані директором Мамченко Л.Н.

Як з`ясовано судом і про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, відповідачем на виконання умов договору протягом  жовтня 2005 року –лютого 2006 року було перераховано позивачу 1395000,00 грн. В свою чергу відповідачем, відповідно 30.03.06 р. та 30.05.06 р. було повернуто фінансової допомоги в розмірі 1000000,00  грн.

Суд з врахуванням викладеного, приймаючи рішення про безпідставність позовних вимог, насамперед врахував таке.

Відповідно до п.1.1 оспорюваного договору з врахуванням внесених 10.11.05 р. змін, відповідач здійснює на поворотній основі фінансову допомогу позивачу в розмірі 1559 тис.грн., а останній приймає фінансову допомогу, користується нею та повертає у відповідності до вимог цього договору без плати за користування.

Аналіз оспорюваного позивачем договору, свідчить, що з своєю правовою природою той є договором позики, на який, в свою чергу, поширюється  дія § 1 глави 71 ЦК України “Позика.Кредит.Банківський вклад”.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості.

Викладене свідчить про те, що оспорювана угода не стосується відчуження майна, про яке вказує позивач.

Більше того, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. При цьому, правочин вважається, схваленими, зокрема у разі, якщо особа,  яку він представляє вчинила дії що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з  моменту вчинення цього правочину (ст.241 ЦК України).

По-перше: схвалення в подальшому оспорюваної угоди підтверджується внесеними до неї 10.11.05 р. та 01.12.05 р. відповідних змін;

По-друге: позивач приймав кошти, які перераховувались йому в якості фінансової допомоги. Всього, як з`ясовано судом в період з жовтня 2005 року по лютий 2006 року відповідачем було перераховано позивачу 1395000,00 грн.

По-третє: схвалення позивачем спірного договору підтверджується безпосередньо виконанням останнім його умов, а саме поверненням відповідно 30.03.06 р. та 30.05.06 р. фінансової допомоги в сумі 1000000,00 грн.

Крім того, як вбачається з наявних матеріалах справи платіжних  доручень про перерахування коштів (а.с.31-32, 36-41), призначення платежу вказано, як поворотна фінансова допомога згідно договору б/н від 06.10.05 р.

При цьому, перерахування коштів мало місце до 06 лютого 2006 року, відтак посилання позивача, на  протокол № 8 загальних зборів учасників ТОВ “НВП ”Діагрон” від 05.04.06 р., з огляду на викладене не заслуговує на увагу.

Крім того до моменту проведення зборів позивач частково повернув фінансову допомогу, перерахувавши платіжними дорученнями № 39 від 30.03.06 р. 500000,00 грн. (а.с.33).

До того ж, після зборів учасників (05.04.06 р.) позивач здійснює друге повернення фінансової допомоги, а саме платіжним дорученням № 73 від 30.05.06 р. перераховує 500000,00 грн. (а.с. 34).

Слід зауважити, що протокол № 8 загальних зборів учасників позивача від 05.04.06 р. (а.с.18), на який посилається останній, не має жодного посилання на те, що раніше перераховані  відповідачем кошти за спірним договором є внеском до статутного фонду позивача.

Відповідно до ст.ст. 33,34 ГПК України, кожна сторонам належними і достатніми доказами повинна  довести, ті обставини, ня які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість доводи, якими позивач обгрунтовував викладені в позовній заяві обставини є безпідставними, обгрунтованими та надуманими, оскільки спростовуються вищевикладеними. Підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.  49, 82-85  ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові  відмовити.

Суддя

Рішення підписано 01.03.07 р.