ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"11" липня 2007 р.                                                              Справа №  11/225

За позовом         ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»смт.Зарічне

до відповідача:      СВК «Прип’ять»с.Морочне Зарічненського району

про стягнення        4 959 грн. 28 коп. заборгованості по розрахунках, пені та штрафу,

Суддя Грязнов В.В.

Представники сторін:

від позивача-             Царук В.А., директор;

від відповідача-        не з’явився.

В судове засідання 11.07.2007р. Відповідач не з’явився, хоч про час та місце слухання справи був пові-домлений у встановленому порядку. Отримання ухвали Відповідачем стверджується повідомленням відділення підприємства зв'язку.

Позивач не заявив клопотання про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено стороні статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач-ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача-СВК «Прип’ять»2 052 грн. 10 коп. заборгованості по розрахунках за виконані перевезення вантажів автомобільним транспортом згідно укладеного договору б/н від 21.02.2006р., 1 075 грн. 03 коп. пені та 2 195 грн. 00 коп. -7% штрафу.

Відповідач не подав суду витребуваного ухвалою від 08.06.2007р. відзиву на позов та доказів сплати боргу, вимог не заперечив.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі Відповідача.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ,

що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім-Зарічне»-субпідрядчик та сільськогосподарський виробничий кооператив «Прип’ять»-замовник 21.02.2006р. уклали договір б/н на перевезення вантажів автомобіль-ним транспортом (надалі в тексті Договір) та додатки до нього. Згідно Договору замовник доручає, а ТзОВ “Агротор-говий дім-Зарічне”-субпідрядчик надає послуги по перевезенню вапнякових матеріалів з Білокоровичського кар’єру Житомирської області в СВК «Прип’ять»згідно пректно-кошторисної документації в кількості 120 тон на загальну суму 14 148 грн. 00 коп.(п.1.1 Договору). Згідно з п.2.2.3 Договору розрахунки за перевезення вантажів субпідрядчиком проводяться замовником на протязі одного місяця після закінчення робіт згідно акта виконаних робіт. Строк дії Догово-ру –до повного розрахунку замовника з субпідрядчиком.(п.5.5 Договору). Договір підписаний уповноваженими осо-бами ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»і СВК «Прип’ять»та скріплений відбитками їх печаток; змін та доповнень до Договору сторони не вносили.(арк.справи 8-9).

Вбачається, що згідно з актом виконаних робіт від 23.03.2007р. ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»вико-нало транспортні послуги по перевезенню вантажів на загальну суму 8 151 грн. 60 коп., що підтверджується матеріалами справи. Акт виконаних робіт скріплений підписами уповноважених осіб ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»і СВК «Прип’ять»та скріплений відбитками їх печаток.(арк.справи 10).

За надані транспортні послуги Відповідач розрахувався частково в сумі 6 380 грн. 00 коп., що стверд-жується матеріалами справи.

Виходячи із суми заборгованості 2 052 грн. 10 коп., за невиконання грошового зобов’язання, посила-ючись на стст.230, 231 Господарського кодексу України –Позивач нарахував пеню в розмірі 0,1% за період 24.04.2006р.-01.06.2007р., сума якої складає 1 075 грн. 03 коп. та 13 разів нарахував 7% штрафу, що становить суму 2 195 грн. 00 коп.(арк.справи 5).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є дого-вори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’-язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується дос-тавити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має пра-во на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Господарський суд вважає, що вимоги Позивача в частині стягнення основного боргу стверджуються Догово-ром, актом приймання виконаних робіт, тристоронньою угодою і підлягають задоволенню на підставі стст. 509, 526, 909 Цивільного кодексу України та стст. 173, 193 Господарського кодексу України.

Вбачається, що несплатою 2 052 грн. 10 коп. вартості наданих послуг Відповідач завдав Позивачу май-нових збитків.

Разом з тим, вимоги Позивача в частині стягнення пені та штрафу не підлягають задоволенню, як надумана і безпідставні, оскільки, відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України –штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, за правовою природою пеня і штраф нараховуються у процентному відношенні до суми невиконаного зобов’язання, при цьому, пеня –протягом всього періоду невиконання, а штраф –нараховується одноразово.

Відповідно до статей 1, 4 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’-язань”, - за просторочення грошового зобов’язання кредитор вправі нараховувати пеню лише на підставі угоди. В дано-му випадку Договором передбачено нарахування пені “по ставці Нацбанку”, а нарахування штрафу –не передбачено взагалі.

Разом з тим, відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. В даному випадку, 1 075 грн. 03 коп. пені нараховано з 24.04. 2006р. по 01.06.2007р., тобто за 403 дні. Таким чином, з огляду на вищевказану норму ГК України, враховуючи присіч-ний характер обмеження строку нарахування, - із застосованим 1,5-річним терміном нарахування штрафної санкції погодитись неможливо.

При цьому, нормою, на яку покликається Позивач –п.2 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо пору-шено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансу-ється за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту… за прострочення понад тридцять  днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Зазначена норма ГК передбачає, що право застосування вказаної санкції належить учаснику відносин у сфері господарювання - суб’єкту, що належить  до державного сектора економіки, який є кредитором у спірних відносинах.

В даному випадку, кредитором є ТзОВ «Агроторговий дім-Зарічне»- суб’єкт господарювання, який не вхо-дить до наведеного в ст.231 ГК України переліку, оскільки здійснює свою діяльність на принципах господарського роз-рахунку.

З огляду на зазначене в сукупності –і пеня в розмірі 0,1% і штраф в розмірі 7% нараховані Позивачем без-підставно, тому в частині стягнення 1 075 грн. 10 коп. пені та 2 195 грн. 00 коп. штрафу в позові необхідно відмовити на підставі ст.33 ГПК України.

Відповідач доказів сплати боргу суду не подав.

Позов підлягає частковому задоволенню в сумі 2 052 грн. 10 коп. боргу. В решті позову відмовити. На відпові-дача покладаються витрати по сплаті держмита пропорційно розміру задоволених вимог та судові витрати на підставі частини другої ст. 49 ГПК України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись стст. 33, 43, 46-49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прип’ять», який знаходиться в с.Морочно Зарічненського району на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім-Зарічне», яке знаходиться в смт.Зарічне, вул.Партизанська,2 2 052грн. 10коп. заборгованості по розрахунках за надані послуги, 42грн. 20коп. витрат по сплаті державного мита та 48грн. 82коп. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. В частині стягнення 1 075 грн. 10 коп. пені та 2 195 грн. 00 коп. 7% штрафу –в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                   В.В.Грязнов

Рішення  підписане суддею  "16" липня 2007 р..