донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.03.2007 р.                                                                            справа №10/443

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Золотарьова  Н.П. за довіреністю,

від відповідача:
не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
15.05.2006 року

по справі
№10/443

за позовом
Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк

про
за зустрічним позовом

до

про
стягнення 46678грн. 40коп.
Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк
Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області

стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 11 616,03грн., заборгованість за зберігання продукції у сумі 2450 грн., індексу інфляції у сумі 145,95 грн., 3% річних у сумі 53,34грн.,  збитків у сумі 2375грн., моральної шкоди у сумі 1700грн., адвокатських послуг у сумі 2604грн.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2005 року до господарського суду звернулось Приватне мале підприємство "Фагот" м.Красний Луч Луганської області (позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк (відповідач) про стягнення  46678грн. 40коп.

Позивач 01.02.2006 р. уточнив позовні вимоги та просив стягнути 26 723,20  грн. –за  виконані  роботи, 3 500  грн. -   плата за  зберігання  продукції, 8 820  грн.  –витрат, пов»язаних з  встановленням рекламних  конструкції,  а  всього  39 043,20  грн. -  збитків, завданих  невиконанням  зобов’язань, а  також  штрафних санкцій  у  сумі  7 635,20  грн за  договором.

В процесі  розгляду справи  відповідач звернувся до позивача з зустрічним позовом про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 11 616,03грн., заборгованості за зберігання продукції у сумі 2450 грн., індексу інфляції у сумі 145,95 грн., 3% річних у сумі 53,34грн.,  збитків у сумі 2375грн., моральної шкоди у сумі 1700грн., адвокатських послуг у сумі 2604грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.05.2006р.  у задоволені  первісних  позовних  вимог відмовлено, зустрічні   позовні  вимоги  задоволені в часті стягнення з позивача на користь відповідача 11446,41 грн. заборгованості та 3% річних у  сумі 164,22 грн. В задоволенні решти зустрічних позовних  вимог  відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням  господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 15.05.06р.р. по справі №10/443.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом   порушені норми матеріального права та не надано оцінки всім обставинам справи.

Відповідач вважає рішення  суду  законним  та  обгрунтованим.

Відповідач в останні два  судових  засідання не з»явився, причини не  явки  судовій   колегії не  повідомив, через що  суд вважає  можливим  розглянути  справу у  його відсутності  на  підставі наявних  матеріалів.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню , виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 17/09/277-1 Ф від 22.09.2004 р., (далі-Договір) відповідно  до  якого  сторони  домовились,  що  виконавець  виготовлює  та  встановлює 4  рекламних конструкцій розміром 3 х 6 м, а також виготовлює постери (печатна продукція)  у  кількості 8 штук.

За своєю правовою природою вказаний Договір є змішаним та містить ознаки  договорів купівлі-продажу та підряду.

За умовами п.3.1., 3.2 Договору вартість  робот  складає 38176 грн. в т. ч. ПДВ 20% - 6362,67грн, яку позивач виконує шляхом 70% передплати на  розрахунковий  рахунок відповідача на  протязі 3-х  банківських днів після підписання Договору та решту- після  закінчення  робіт. У п. 4.1.1. Договору відповідач зобов”язаний надати виконані  робити позивачу на  протязі 21  дня  з  моменту отримання   передплати.

На  виконання  умов Договору позивач 23.09.2004 р. платіжним  дорученням №1513 перерахував  відповідачу  70 % вартості  продукції, а саме 26 723,20  грн.

Відповідач  свої зобов»язання у встановлений п.4.1.1Договору строк  не виконав.

В обґрунтування  не  виконання умов Договору  відповідач  вказує  на ненадання  позивачем  належно оформленого дозволу на  місце розташування та установку  конструкції через їх  відсутність у останнього  у  спірний період, тобто посилається на невиконання позивачем  п. 4.1.5. Договору в частині зобов»язання  визначити  певні місця для  встановлення рекламних  конструкції.

Позивач вказані  твердження заперечує, посилається  на  невиконання відповідачем своїх зобов»язань в строк, через що він  був  вимушений надати усну згоду на  початок  встановлення рекламних  конструкції у  сприятливі погодні  умови -  весняний період, виходячи з характеру продукції, що  рекламується, тому і  відповідні  технічні  умови були надані в квітні 2005р., оскільки раніше вони відповідачем  не   вимагались.

Вказані  пояснення сторін є  не доведеними  матеріалами справи, будь-яких належних доказів листування  з  цього  приводу також  не надано.

З матеріалів справи вбачається, що умовами Договору порядок  узгодження  місць  встановлення  рекламних конструкції , або   обов»язок  позивача  виготовлювати  фундамент під  конструкції –не передбачалися.

Відповідно до акту здання-приймання №ОУ-0000021  від 31.03.05р, на підставі якого  позивачем був сплачений наданий відповідачем  рахунок  №177 від 26.03.05р. на суму 3500 грн. за платіжним  дорученням №398 від 29.03.05р,  відповідач виконав роботи по  зберіганню виготовленої продукції, загальна  вартість  робот склала 3500грн. Також  в акті зазначено, що сторони претензій  друг до  друга не  мають.

Вказаний акт підписаний сторонами без зауважень, з цього  акту не  вбачається період, протягом якого зберігалася  продукція та на  якій підставі.

Інших  документів, які  б підтверджували  підстави та  час зберігання зазначеної  продукції сторонами не надано.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову в задовленні первісних позовних вимог в частині стягенння 3500 грн як збитків та заборгованості за зберігання продукції у сумі 2649,29 (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних) є вірним.

За приписами п.п. 4.1.3. 4.1.6. Договору  сторони  домовились, що  відповідач надсилає  рахунок-фактуру при отриманні  замовлення та  акт  приймання-передачі виконаних  робіт після  виконання  роботи, транспортує  та  виконує  монтаж рекламних  конструкцій за  свій рахунок.

Доказів конкретної  дати  встановлення  рекламних  конструкцій   сторонами  не  надано, вищевказаних документів сторонами у спірний період не складалося.

Відповідно до акту  приймання продукції (товарів) по якості від  27.07.05р. сторонами  були  виявлені  недоліки в  виготовленої  продукції, а саме: наявність раковин  по зварювальним  швам, не зачищеність  швів, не зачищеність  металу від  іржи та  старої  фарби перед фарбуванням, не якісне  фарбування  поверхні, відсутність  болтів на щитах, не  якісність  виконання  проклейки  постерів та ін. Відповідач з  виявленими недоліками  погодився та зобов»язався усунути їх  за свій рахунок до 10.08.05р., одночасно  відмовившись  від остатку  суми.

Дослідивши фактичні взаємодії сторін по виконанню вищевказаного Договору, судова колегія важає, що фактично  сторонами продовжено дію Договору на невизначений період та перенесений строк виконання зобов”язання відповідачем за Договором до 10.08.2005 року (згідно акту від 27.07.2005 року), доказів наявності іншої дати  остаточного встановлення виготовленої відповідачем  рекламної   конструкції сторонами суду не надано.

З  матеріалів  справи  вбачається, що   виявлені  недоліки  відповідачем  в установлений  строк  усунути  не  були, належних  доказів  цього  не надано.

Протилежний висновок суду першої інстанції не заснований на матеріалах справи, навпаки, у своїх заперченнях відповідач (а.с.29) посилається на несуттевість вказаних недоліків, жодні матеріали справи не містять доводів про їх усунення.

Ухвалою  апеляційного господарського суду від  13.11.2006р. по справі №10/443 було  призначено  судово-технічну експертизу та експерту  були  поставлені  питання щодо відповідності   якості   виготовлених відповідачем  для позивача рекламних конструкцій з постерами  вимогам Договору; щодо  суттєвості визначених в акті від 27.07.05р. недоліків та виготовлення  конструкції  з  металу, що  був  у  використанні, а також щодо    причини падіння  рекламної  конструкції, що  встановлена на 798 км.

Листом від 23.01.07р. судового експерту  Лисовцова С.А. суд  був повідомлений про неможливість надання експертного  висновку  у зв»язку  з недостатністю наданої  інформації для  проведення  призначеної  експертизи.

Отже судова колегія вважає вищевказаний двосторонній акт належним доказом   неналежного виконання відповідачем своїх робот за договором у вигляді неякісного  виготовлення  продукції.

За  умовами ст. 614  ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже  відповідач не довів  відсутності  своєї  вини у не виконанні  умов  спірного  Договору та  встановленого  строку  для  усунення  недоліків продукції.

Відповідно до  п.п.1,6,7 ст. 193 Господарського  кодексу  України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ч.ч.1,2,ст.857 Цивільного  кодексу  України  робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

За приписами п.3 ст. 858 Цивільного  кодексу України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Позивачем  на  адресу  відповідача  була  надіслана  претензія від 29.09.05р. в  якої  позивач  просить  повернути  сплачені  відповідачу  гроші  за  Договором  у  сумі 46678, 72 грн. через невиконання зобов»язання по усуненню недоліків  конструкції, посилаючись при цьому на ст.678 ЦК України, отже  фактично відмовляється  від укладеного  Договору.

В подальших листах позивач вимагає від відповідача, крім відшкодування збитків, розпорядитися виготовленою останнім продукцією, яка є демонтованою, але відповідні вимоги не є предметом спору у даній справі.

За таких підстав рішення  суду першої інстанції в частині відмови в задоволені первісного позову в частині стягнення збитків у вигляді сплаченої за продукцію суми в розмірі 26723,20 грн та задоволення зустрічного позову про стягнення заборгованості у сумі 11446,41 грн підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду  обставинам справи на підставі  ч.1 п.3ст.104 ГПК України, в цій частині слід прийняти нове рішення, яким задовольнити  позовні  вимоги Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк в частині стягнення збитків у  розмірі 26723,20 грн. та відмовити  у задоволені зустрічного позову  Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк до Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області про стягнення 11446,41 грн. заборгованості.

Оскільки доказів встановлення рекламних конструкцій, прийняття даної продукції позивачем, як виготовленої,  та виправлення недоліків за актом у встановлений строк до 10.08.2005 року відповідачем не надано, судова колегія вважає правомірним застосуівання наслідків, що визначені сторонами в п.5.5 Договроу, а саме-„відшкодування замовнику шкоди в розмірі 20% від вартості Договору”.

За приписами п.1 ст.230 Господарського  кодексу  України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно  до  ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже  судова  колегія  вважає, що  встановлені в п.5.5 Договору наслідок у вигляді зобов”язання сплатити суму у відсотковому розмірі до вартості за Договром за  своєю  правовою  природою є  штрафною  санкціею, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 7635,20грн.

В  частині  про  відмову у задоволені вимог позивача до  відповідача про  стягнення  7635,20 грн. рішення суду також підлягає скасуванню за тих же підстав.

Щодо вимог заявника апеляційної скарги про стягнення 8820 грн. за  встановлення  рекламних   конструкції, то  вони  задоволенню  не  підлягають, оскільки  документи  на  які  посилається  позивач  в обґрунтування  цих  вимог, складені  між  позивачем  та СПД Мотовою Л.В. Сам по собі розрахунок вартості витрат позивача на встановлення вказаної продукції не є належним доказом, оскільки є однобічним та сильно перебільшує розмір аналогічних затрат, що передбачені в кошторисі, як додатку до Договору (а.с.6т.1)

Відмова суду першої інстанції в задовленні первісних позовних вимог в цій частині, а також в частині зустрічних позовних вимог  про стягнення збитків у сумі 2375 грн та моральної шкоди у сумі 1700 грн є законною та обгрунтованою.

За таких підстав рішення Господарського суду Донецької  області від 15.05.2006р. по справі №10/443 на підставі ч.1 п.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України підлягає частковому скасуванню в частині  відмови у задоволені первинної позовної  вимоги про  стягнення збитків у сумі 26723,20грн. та штрафних  санкцій у сумі 7635,20грн.; про задоволення зустрічної позовної  вимоги про стягнення 11446,41 грн. заборгованості та 3% річних у сумі 164,22грн., а також розподілу  судових  витрат

В цій частині  слід  прийняти  нове рішення, яким   задовольнити первісні позовні  вимоги в частині  стягнення збитків у  розмірі 26723,20 грн та штрафних санкцій  у  розмірі 7635,20 грн. В задовленні зустрічних  позовних  вимог  про  стягнення 11446,41 грн та 3% річних у  сумі 164,22грн.  - відмовити.  В Іншій частині  рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідно до  ст.49 ГПК України судові витрати  при поданні  первісної позовної заяви, покласти на  сторони пропорційно розміру  задоволених  позовних  вимог,  зустрічної позовної заяви - на відповідача по справі, судові витрати при поданні апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно задоволених вимог.

З  урахуванням  фактично понесених  судових  витрат,  з відповідача на  користь позивача  підлягає  відшкодуванню  343,60 грн. державного мита за  подання  первісної позовної заяви,  86,89 грн. за  інформаційно-технічне  обслуговування  судового  процесу та 229,84 грн. державного  мита за  подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області  від   15.05.2006р. по справі №10/443 скасувати в частині відмови  в задоволені позовних  вимог Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк про стягнення 26 723,20  грн. Збитків та 7635,20грн. штрафних санкцій, в частині задоволення зустрічних  позовних  вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк  до Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області про стягнення11446,41 грн. заборгованості та 3% річних у  сумі 164,22 грн. та розподілу  судових  витрат.

В цій частині прийняти нове рішення,  яким   позовні  вимоги Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк в частині стягнення збитків у  розмірі 26723,20 грн. та штрафних санкцій  у  розмірі 7635,20 грн задовільнити.

Стягнути  з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк на користь Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області  26723,20 грн. збитків  та  7635,20 грн. штрафних санкцій.

В задоволенні зустрічних  позовних  вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк до Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області про  стягнення 11446,41 грн та 3% річних у  сумі 16422грн.  - відмовити.

В Іншій частині  рішення господарського суду  Донецької  області  від 15.05.06р. по справі №10/443  залишити без змін.

На підставі ст. 49 ГПК України стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокколі" м.Донецьк на користь Приватного малого підприємства "Фагот" м.Красний Луч Луганської області  660,33  грн. судових  витрат

Доручити Господарському  суду Донецької  області  видати відповідний наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС