ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2007                                                                                         Справа № А37/314-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Заєць П.Л.

за участю представників:

позивача: Волинець Т.В., довіреність №40/11  від 21.11.06,  представник;

відповідача: Білявська Т.І., довіреність №752/10/232  від 18.01.07,  головний державний податковий ревізор-інспектор;

відповідача: Дичик В.С., довіреність №90/10/100  від 09.01.07,  головний державний податковий ревізор інспектор;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

товариства з обмеженою відповідальністю “Атланта - Трейд”, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області та Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області;

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2006 р.;

у справі №А37/314-06;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Атланта - Трейд”, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області;

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі,  Дніпропетровської області;

про скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Атланта - Трейд”, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень до адміністративного позову скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 вересня 2006 року:

№/0, форма “Р”, про донарахування податку на додану вартість на загальну суму 73295 гривень з яких 52354 гривень основний платіж, 20941 штрафні санкції;

№/0 форма “В”, про завищення розміру бюджетного відшкодування за червень 2006 року в сумі 216035 гривень,

які винесені відповідачем південною міжрайонною державною податковою інспекцією у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області.

Крім того, позивач просить визнати протиправними дії відповідача по видачі направлення на перевірку №1367-23/2 від 15 серпня 2006 року та проведенню перевірки підприємства позивача за період травень, червень 2006року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно визначив податкові зобов’язання товариства за операціями з продажу прокату плоского та імпортованого профілю на підставі митної вартості майна з порушенням порядку застосування звичайних цін.

Та при перевірці від’ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2006 року відповідач, не врахував податкові декларації за минулий період та уточнюючи розрахунки до декларацій за жовтень та грудень 2005року, а також за березень 2006 року, що потім відобразилося на показниках податкової декларації за червень 2006року.

Крім того, позивач вважає, що проведена відповідачем перевірка була з порушенням встановленого порядку її проведення.

Постановою господарського суду у справі №А37/314-06 від 12 грудня 2006 року (суддя Кеся Н.Б.) позовні вимоги задоволені частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення №/0.

Скасовано частково податкове повідомлення-рішення №/0 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податком на додану вартість на суму 160958 гривень.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій по видачі направлення на перевірку та проведення перевірки провадження у справі закрито.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що відповідно до підпункту 4.3.5 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільними фондами”, відповідачем не надано доказів дотримання порядку застосування звичайних цін за процедурою застосування непрямих методів.

Тому, висновок відповідача про заниження податкових зобов’язань підприємством позивача господарський суд вважає безпідставним та неправомірним.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №/0, то господарський суд вважає, що позивач не довів відсутність факту завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2006 року на суму 55077 гривень, тому в цій частині господарський суд у позовних вимогах відмовив.

Стосовно правомірності проведення відповідачем перевірки, то господарський суд зазначив, що відповідно до частини другої статті 112 Закону України “Про державну податкову службу в Укріїні”, ненадання документів для проведення перевірки платнику податків або надання їх з порушенням вимог цього Закону, тягне за собою лише недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки, а не виявлення правопорушень податкового законодавства.

Позивач не погодившись з постановою господарського суду, подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач просить спірну постанову скасувати в частині відмови у позові та задовольнити позовні вимоги повністю посилаючись на те, що на думку позивача є незаконним застосування даних скасованого повідомлення-рішення за травень при здійсненні розрахунків по податковому повідомленню-рішенню за червень.

В постанові не зазначено, які саме дані не прийняті судом до уваги, тому, що до податкової декларації за травень 2006 року було подано уточнюючий розрахунок.

Крім того, позивач наголошує на те, що господарський суд не взяв до уваги, що відповідач регулярно надавав позивачу довідки про відсутність заборгованості по сплаті податку на додану вартість.

Усі декларації та уточнюючі розрахунки пройшли відповідні камеральні перевірки, що свідчить про відсутність помилок у бухгалтерському та податковому обліку підприємства позивача за травень, червень 2006 року.

Відповідач також не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови не повно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати в частині задоволення позову відмовити повністю посилаючись на те, що нарахування податкових зобов’язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами.

Рішення про сплату податкових зобов’язань приймається у судовому порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 cерпня 2005 року №788 скасовано методику нарахування непрямих методів, тому підпункт 4.3.5 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не може бути застосований на момент перевірки.

На апеляційну скаргу відповідач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і необгрунтовані, тому просить постанову скасувати у повному обсязі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційні скарги, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційних скарг відмовити.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційних скарг судова колегія виходила з того, що відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про податок на додану вартість”, база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов’язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов’язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг).

Відповідно до пункту 1.18 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість”, звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Підпунктом 1.20.10 пункту 1.20 статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, донарахування податкових зобов’язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов’язань за непрямими методами.

Відповідно до підпункту 4.3.5 пункту 4.3 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільними фондами”, рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту.

Нарахування податкових зобов’язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами.

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що відповідачем не наведено обставин та не надано доказів дотримання вказаного порядку застосування звичайних цін за процедурою застосування непрямих методів.

Тому, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що висновок відповідача про заниження податкових зобов’язань товариством у зв’язку з використанням звичайних цін за спірними операціями, є безпідставним та неправомірним.

Стосовно скасування податкового повідомлення-рішення №/0 на суму 160958 гривень, на яку зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2006 року господарський суд послався на відповідні норми , а саме:

відповідно підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов’язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом “г” підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті;

відповідно до пункту 5.1 статті 5 вищевказаного Закону України податкове зобов’язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до вищевказаних норм Закону господарський суд вважає, що зазначене податкове зобов’язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону), платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за  будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Господарським судом у судовому засіданні було встановлено, що позивач невірно визначив податкові показники з податку на додану вартість за червень 2006 року, що виразилося в методологічній помилці у поданій платником податків податковій декларації, яка призвела до завищення суми бюджетного відшкодування за червень 2006 року.

Крім того, факт невірного заповнення позивачем податкової декларації за червень 2006 року в ході судового розгляду позивачем не заперечувався.

Судова колегія вважає, що господарським судом правильно був зроблений висновок, що позивач не довів відсутність факту завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2006 року на суму 55077 гривень.

Стосовно правомірності проведення відповідачем перевірки, то судова колегія також вважає, що відповідно до частини другої статті 112 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, ненадання документів для проведення перевірки платнику податків або надання їх з порушенням вимог цього Закону, тягне за собою лише недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки, а не виявлення правопорушень податкового законодавства.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційні  скарги залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю “Атланта - Трейд”, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області та Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2006 року у справі №А37/314-06, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                 І.Л. Кузнецова

Судді                                                                                         В.В. Швець

Л.О. Чимбар