СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.02.07                                                                                 Справа № 9/30н-ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Калькалит Україна 1», м. Луганськ

до 1. Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську

2. Управління Державного казначейства у м. Луганську

про скасування податкового повідомлення-рішення

в присутності представників:

від позивача –Волошина О.Е., дов. № 34 від 02.02.07, Полонський Д.М. дов. № 58 від 16.02.07

від 1-го відповідача –Федоренко О.А. - гол. держ. подат. інсп. ДПА в Луган. обл., дов. № 3277/10 від 01.02.07,

від 2-го відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про скасування податкового повідомлення -  рішення від 08.08.2006. №/0 та про відшкодування суми сплаченої ПДВ у розмірі 286490 грн.00коп.

1-й Відповідач,  Ленінська МДПІ, проти позову заперечує, посилаючись на висновки акту невиїзної документальної перевірки з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2006 року від 08.08.06р. № 452/23-6/33701543, норми Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.07р. № 168/97-ВР (далі –Закон про ПДВ).

2-й відповідач, УДК у м. Луганську, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні судом встановлене наступне.

Позивач зареєстрований в якості суб’єкта господарювання виконавчим комітетом Луганської міської ради 04.08.05р. за № 0005170, має свідоцтво платника ПДВ № 17326827.

Шляхом викупу 20.04.06р. позивач придбав нежитлову триповерхову будівлю у Лисичанського виконавчого комітету за договором купівлі-продажу № 331. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державних підприємств (мала приватизація)»№ 2171-12 позивач сплатив ПДВ до управління власності Лисичанської міської ради платіжним дорученням № 41 від 20.04.06р. в сумі 286489,6 грн.

У податковій декларації з ПДВ за квітень 2006 року зазначена сума була відображена у складі податкового кредиту, у декларації з ПДВ за травень 2006 року зазначена сума була заявлена до відшкодування шляхом перерахування на рахунок підприємства.

За актом перевірки від 08.08.06р. спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачу було відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ в сумі 286490 грн. у зв’язку з відсутністю такого права на підставі пп. 7.7.11 ст. 7 Закону про ПДВ, оскільки підприємство зареєстроване в якості платника ПДВ менш ніж 12 календарних місяців.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, а спірне рішення вважає таким, що не відповідає законодавству.

Оцінивши доводи позивача, 1-го відповідача і надані докази, суд дійшов висновку про наступне.

У судовому засіданні представник податкового органу не заперечував проти того факту, що позивач придбав саме основні фонди у квітні 2006 року, а саме будівлю за договором купівлі-продажу № 331. Продавцем нежитлової триповерхової будівлі була Лисичанська територіальна громада, уповноважений орган –управління власності Лисичанської міської ради, який підписав акт передачі майна, що знаходиться у комунальній власності від 18.05.06р. Позивач сплатив грошові кошти у розмірі 286489,6 грн. платіжним дорученням № 41 від 20.04.06р.

У зв’язку з цим позивачем була подана декларація з ПДВ за квітень 2006 року, у якій ця сума було заявлена до бюджетного відшкодування шляхом перерахування на поточний рахунок.

В акті про результати документальної невиїзної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок підприємства за період травень 2006 року від 08.08.06р. № 452/23-6/33701543 податковим органом зазначено, що відповідач зареєстрований в якості платника ПДВ 22.08.05р., тобто менше ніж 12 календарних місяців,  та не має права на отримання бюджетного відшкодування згідно пп. 7.7.11 ст. 7 Закону України про ПДВ.

Відповідно до пп. 7.7.11 а) п. 7.7 ст. 7 Закону про ПДВ не має права на отримання бюджетного відшкодування особа, яка:

- була зареєстрована  як  платник  цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на  бюджетне  відшкодування,  та/або  мала  обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних  місяців  менші,  ніж  заявлена сума   бюджетного   відшкодування  (крім  нарахування  податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Законодавець встановив загальне правило відповідно до цієї норми, згідно з яким особи не мають права на бюджетне відшкодування у випадках:

·          якщо заява суб’єкта господарювання про бюджетне відшкодування подана менше ніж за 12 календарних місяців до реєстрації цього суб’єкта господарювання в якості платника податку та обсяги оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців у цього суб’єкта господарювання були меншими, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування;

·          якщо суб’єкт господарювання був зареєстрований в якості платника ПДВ більше ніж за 12 календарних місяців до подання заяви про бюджетне відшкодування, але  мав обсяги оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

Виключенням з цього правила є випадок, коли суб’єкт господарювання має право на бюджетне відшкодування ПДВ, а саме: податковий кредит був нарахований платником податку внаслідок придбання (за цією справою) основних фондів.

Таким чином, виходячи з аналізу норми пп. 7.7.11 Закону про ПДВ, для набуття права на отримання бюджетного відшкодування у разі нарахування податкового кредиту у зв’язку з придбанням основних фондів законодавець не потребує ні реєстрації суб’єкта господарювання в якості платника ПДВ не менше ніж за 12 календарних місяців до моменту подання заяви про бюджетне відшкодування, ні наявності обсягів оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців не менших, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 08.08.2006. №/0 про відмову у бюджетному відшкодуванні суми ПДВ у розмірі 286490 грн., прийняте на підставі акту перевірки від 08.08.06р. № 452/23-6/33701543, не відповідає чинному законодавству.

Згідно з п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України 02.07.97р. № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001р. № 200/86) і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.06.2001р. за № 489/5680, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  Позов задовольнити.

2.  Скасувати податкове повідомлення - рішення Ленінської МДПІ у м. Луганську від 08.08.2006. №/03.

3. Відшкодувати з Державного бюджету України на користь позивача, ТОВ «Калькалит-Україна 1», м. Луганськ, вул. Фрунзе, 4/186, код 33701543, податок на додану вартість в сумі 286490 грн. за декларацією за травень 2006 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача, ТОВ «Калькалит-Україна 1», м. Луганськ, вул. Фрунзе, 4/186, код 33701543, судові витрати у розмірі 1703 грн. 40 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 21.02.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов