ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.06.07
Справа  № 9/7-170

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії: Головуючого-судді
М.Г. Слука

Суддів
В.В. Онишкевич

П.Д.
Скрутовський

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши
апеляційну скаргу Приватного
підприємця (далі ПП) ОСОБА_1 б/н від 03.04.07 р.

на
рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.07 р.

у
справі № 9/7-170

за
позовом ПП ОСОБА_1, смт.
Козова, Тернопільська область

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Козова-цукор», смт. Козова,
Тернопільська область

про стягнення 60 215,33 грн.

за
участю представників:

від позивача:
ОСОБА_2 -довіреність б/н від 21.02.07 р.;

від
відповідача: Юркевич С.В. -довіреність № 4 від 05.02.07р.

Ухвалою
від 23.04.07 р. призначено розгляд апеляційної скарги на 12.06.07 р. і
витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі.

08.06.07
р. розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду змінено
склад колегії суддів.

Сторони
не виконали вимог ухвали суду і не надали довідки про включення відповідача до
ЄДРПОУ.

Апеляційна
скарга розглядається за наявними у справі доказами.

Розглянувши
апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом
встановлено:

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі № 9/7-170
(суддя Кропивна Л.В.) позов ПП ОСОБА_1 про стягнення з ТзОВ «Козова-цукор»суми
в розмірі 60 215,33 грн., з якої 35 694,00 грн. -основна заборгованість, 23
201,10 грн. -пеня, 190,69 грн. -3 % річних та 1 129,54 грн. -інфляційні
нарахування, задоволено частково.

Рішення
суду першої інстанції мотивоване тим, що: кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; якщо
договором не передбачено попередня оплата виконаної роботи або окремих її
етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Апелянт в
апеляційній скарзі посилається на те, що: рішенням суду першої інстанції в
частині вимог про стягнення 22 120,51 грн. пені відмовлено з посиланням на ч. 1
ст. 230 ГК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», вважає, що в цій частині рішення суду винесено
з порушенням норм матеріального права; нарахована пеня підлягає стягненню в
повному обсязі, а рішення суду в цій частині -скасуванню; просить скасувати
рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі №
9/7-170 в частині відмови в позові про стягнення 22 120,51 грн. пені.

Відповідачем
подано до справи відзив на апеляційну скаргу де зазначено, що: судом першої
інстанції правильно застосовано норми цивільного та господарського
законодавства; просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Колегія
судів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі № 9/7-170 -частковому
скасуванню.

Як видно
з матеріалів справи, 24 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем  укладено договір НОМЕР_1 про виконання
сільськогосподарських робіт (а.с.9-10).

Відповідно
до договору НОМЕР_1, виконавець (ПП ОСОБА_1 ) зобов'язаний виконати
сільськогосподарські роботи, а саме збирання цукрового буряка за ціною 900 грн.
за 1 га. площі (п. 1.1 Договору), а замовник (ТзОВ «Козова-цукор») -оплатити
вартість робіт, відповідно до положень вищенаведеного договору.

Згідно п.
1.2 договору про виконання сільськогосподарських робіт, загальна сума договору
складає 35 694,00 грн.

За своєю
правовою природою договір виконання сільськогосподарських робіт НОМЕР_1 є
договором підряду.

Згідно
ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як видно
з акту здачі-прийняття сільськогосподарських робіт № 1 від 01.11.06 р. (а.с.11),
станом на листопад 2006 року позивач виконав свої зобов'язання відповідно до
закону і договору на загальну суму 35 694,00 грн.

Відповідно
до п. 3.1 договору НОМЕР_1 ТзОВ «Козова-цукор»повинно було провести оплату
виконаних робіт не пізніше 10-ти днів з моменту усного або письмового
повідомлення про фактичне завершення робі.

Однак,
відповідач не виконав свої зобов'язання, порушив положення договору не провівши
своєчасного та повного розрахунку та заборгував 35 694,00 грн.

Вищенаведена
сума заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується податковою
накладною, виписаною 01.11.06 р. та рахунком НОМЕР_2.

Таким
чином, матеріалами справи підтверджена сума боргу ТзОВ «Козова-цукор»в розмірі
35 694,00 грн.

Згідно ч.
1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору;
не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Доказів
оплати позивачу виконаних робіт відповідач суду не надав.

Акт
здачі-прийняття сільськогосподарських робіт № 1 від 01.11.06 р. підписаний
представниками відповідача та позивача, підписи яких завірені мокрою печаткою.

Отже,
вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості в
розмірі 35 694,00 грн. правомірні.

Щодо вимог
стосовно стягнення з ТзОВ «Козова-цукор»23 201,10 грн. пені, нарахованої за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, то суд апеляційної інстанції
виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно
ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 551
ЦК України передбачає можливість збільшення у договорі розміру неустойки,
встановленої законом.

Відповідно
до п.5.3 договір НОМЕР_1 про виконання сільськогосподарських робіт, при
простроченні розрахунку за виконані роботи замовнику нараховується пеня у
розмірі 1 % від суми договору за кожен день прострочення до повного погашення
заборгованості.

Ст.3
Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань»передбачено, що: розмір пені, яка сплачується платниками грошових
коштів на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу за згодою
сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Як
випливає з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Отже,
нарахована у відповідності до п. 5.3 договору, ст.551 ЦК України, ч. 6 ст. 231
ГК України пеня підлягає стягненню в повному обсязі.

Таким
чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до
висновку, що судом першої інстанції не досліджено всі обставини справи, а тому
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі № 9/7-170 -частковому
скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу задоволити.

Рішення
господарського суду Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі № 9/7-170
скасувати частково в частині відмови від задоволення позову про стягнення пені
на суму 22 120,51 грн..

Прийняти
нову постанову -позов задоволити в частині стягнення пені на суму 22 120,51
грн.

Стягнути
з ТзОВ «Козова-цукор»(вул. Заводська, 1, смт. Козова, Тернопільської області)
на користь ПП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) пеню на суму 22 120,51 грн.

Доручити
господарському суду Тернопільської області видати наказ.

В решті
рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.07 р. у справі №
9/7-170 залишити без змін.

Матеріали
справи повернути до господарського суду Тернопільської області.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий
суддя
Слука М.Г.

Судді
Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.