ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" червня 2007 р.                                                                            Справа  № 14/213

за позовом          Відкрите акціонерне товариство "Рівнеазот"

до відповідача   Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення в сумі 5881651 грн. 89 коп.

Суддя  Марач В.В.

Представники:

Від позивача  :  Киріша Л.Г. довіреність №68-ЮВ від 24.04.2007 року;

Від відповідача :  Якубович Т.Л. довіреність №723 від 19.03.2007 року;

В засіданні оголошувалась перерва з 06.06.2007 року до 15.06.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення 4781234 грн. 60 коп. заборгованості за надані послуги по очищенню стічних вод за період з 01.01. 2006 року по 01.05.2007 року, пені у сумі 603164 грн. 15 коп., інфляційні нарахування у розмірі 386536 грн. 99 коп. та три проценти річних у розмірі 110716 грн. 15 коп.

06.06.2007 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути 4250450 грн. 60 коп. заборгованості за надані послуги по очищенню стічних вод за період з 01.01. 2006 року по 01.05.2007 року, пеню у сумі 603164 грн. 15 коп., інфляційні нарахування у розмірі 386536 грн. 99 коп. та три проценти річних у розмірі 110716 грн. 15 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив частково, зокрема зазначає, що позивачем не враховано оплату послуг, здійснену відповідачем після порушення провадження у справі, крім того заперечує проти нарахування пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, посилаючись на невірні розрахунки позивача. Крім того відповідач просить суд зменшити розмір неустойки у зв’язку із важким фінансовим станом підприємства.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

25.11.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1798, згідно якого позивач зобов’язаний надати послуги по очищенню каналізаційних госппобутових та промислових стічних вод, а відповідач повинен оплатити вартість послуг згідно встановлених тарифів.

Позивачем було надано послуги по очищенню стічних вод в період з 01.01.2006 року по 01.05.2007 року, що підтверджується актами виконаних робіт за січень-грудень 2006 року та січень-квітень 2007 року (а.с. 23-38).

На підставі вищезазначених актів виконаних робіт відповідачу були виставлені рахунки на оплату вищевказаних послуг (а.с. 43-59) на загальну суму 7470386 грн. 70 коп.

Оплата вартості очищення стічних вод, згідно п.3.3 Договору, здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача до 10 числа наступного за звітним місяцем.

Однак, в порушення п.3.3, відповідач оплатив надані йому послуги по очищенню стічних вод лише на суму 2689152 грн. 10 коп., а відтак утворилася заборгованість у розмірі 4781234 грн. 60 коп. Отже відповідачем не виконано своїх зобов’язань за договором.

06.06.2007 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути 4250450 грн. 60 коп. заборгованості за надані послуги по очищенню стічних вод за період з 01.01. 2006 року по 01.05.2007 року у зв’язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості.

Крім того 15.06.2007 року відповідач надав докази оплати 50000 грн. 00 коп. (платіжне доручення №3215 від 07.06.2007 року). Таким чином заборгованість відповідача становить 4200450 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, пункт 1 ст.193 ГК України зазначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відтак вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача суми основного  боргу у розмірі 4200450 грн. 60 коп. правомірні, грунтуються на договорі та законі та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано за період з 11.05.06р. по 10.05.2007 року пеню у розмірі 603164 грн. 15 коп., інфляційні нарахування у розмірі 386536 грн. 99 коп. та три проценти річних в сумі 110716 грн. 15 коп.

Статтею 526 ЦК України та ст.193 ГК України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також згідно до п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором (штраф, пеня).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штраф, пеня).

Окрім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Однак, суд не може погодиться зіз розміром пені, яка нарахована позивачем, оскільки відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до розрахунку, зробленого судом розмір пені становить 348668 грн. 18 коп.

Твердження позивача про те, що договором передбачено нарахування пені за кожний день прострочки є необгрунтованим, так як вказаним пунктом не встановлено строків за які нараховується пеня, а тільки вказано розмір та порядок нарахування і мається на увазі, що пеня нараховується від денної ставки НБУ.

Одночасно суд зазначає, що розмір пені є надто великим у порівнянні зі збитками кредитора та враховуючи ступінь виконання зобов’язання сторонами, фінансовий стан відповідача, керуючись ст. 83 ГПК України, суд зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 100000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача правомірні, грунтуються на договорі та законі і підлягають задоволенню частково з покладенням судових витрат на відповідача.

Керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, м.Рівне, вул. С.Бандери, 2, р/р 15 в Ощадбанку м.Рівне МФО 333368 ЗКПО 03361678) на користь Відкритого акціонерного товариства "Рівнеазот" (33017, м.Рівне-17, р/р 79 в філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м.Рівне МФО 333539) суму основного боргу - 4200450 грн. 60 коп., пеню у розмірі 100000 грн. 00 коп., інфляційні нарахування у розмірі 386536 грн. 99 коп., 110716 грн. 15 коп.  - 3% річних, 25500 гривень 00 коп. - державного мита, 118 гривень 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                Марач В.В.

підписано "02" липня 2007 р.