КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2007                                                                                           № 12/335/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

-позивача: Кулік Н.В. (дов. від 27.09.06 № 1477/01-00),

Бачурна Н.О. (дов. від 24.04.07 № 191/01-00),

-          відповідача: Поляков Г.А. (дов. від 23.10.06 № 10),

Мошківський А.І. (дов. від 28.03.07 № 72),

Верхацький І.В. (дов. від 23.10.06 № 10),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2007

у справі № 12/335/16

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Чернігівавтодеталь"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства  "Райффайзен Банк Аваль"

про                                                  визнання договору недійсним,

(у справі оголошувалася перерва з 27.04.07 по 21.05.07),

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Чернігівавтодеталь” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” (далі-відповідач) про визнання недійсним в повному обсязі укладеного між позивачем та АППБ “Аваль” договору застави нерухомого майна та обладнання від 24.06.04, як такого, що укладений з порушенням чинного законодавства внаслідок помилки та підписаний не уповноваженою особою.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.01.07 позовні вимоги задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, припинивши провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів, викладених відповідачем, та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

В судовому засіданні 27.04.07 представником відповідача було заявлено клопотання в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про долучення до матеріалів справи Акту перевірки заставного майна від 26.01.05. Колегія суддів дійшла висновку про задоволення заявленого клопотання та долучення до матеріалів справи копії вказаного Акту.

Також відповідач уточнив вимоги поданої ним апеляційної скарги (заява від 26.04.07). Він просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області в повному обсязі, прийнявши нове рішення про відмову ВАТ “Чернігівавтодеталь” в задоволенні позовних вимог, додатково посилаючись, як на підставу для його скасування, на Акт перевірки заставного майна від 26.01.05.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 07.05.07 на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні і додатково надані докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.06.04 між Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” (кредитор), правонаступником якого є відповідач (п.п. 1.1. Статуту ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, затвердженого протоколом від 11.08.06 №3б-38 Загальних Зборів акціонерів АППБ “Аваль” і зареєстрованого НБУ 25.09.06), та позивачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 010/08/2131. Відповідно до умов цього договору кредитор взяв на себе зобов’язання відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію (далі-кредит) в сумі 13700000грн. строком до 24.11.06, зі сплатою 10% річних, а позичальник – використати кредит на зазначені у договорі цілі та забезпечити повернення одержаного кредиту згідно графіку погашення заборгованості, викладеного в додатку № 1 до кредитного договору, та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених договором.

В забезпечення виконання позичальником умов вказаного вище кредитного договору між сторонами 24.06.04 також було укладено Договір про заставу нерухомого майна та обладнання (далі – договір застави), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстровано в реєстрі за № 3349/57.

Відповідно до п. 1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов’язань, зазначених у п. 1.1 договору, позивач передав в заставу АППБ “Аваль” належне йому нерухоме майно: механозбірний корпус № 6 з прибудовами літ. 46-2, 46-4 загальною площею 22279,4 кв.м. та адміністративну будівлю літ. 1-9 загальною площею 4181,2 кв.м., що розташована по проспекту Миру (вул. Леніна), будинок № 312 у м. Чернігові.

Нежитлова будівля механозбірного корпусу № 6, що передається в іпотеку належить позивачеві  (“іпотекодавцю”) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №770006, виданого 22.06.04 Виконкомом Чернігівської міської ради згідно рішення від 21.06.04 №157, зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.06.04, реєстраційний № 6327307. Адмінбудівля належить позивачеві на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії САА № 770005, виданого 22.06.04 Виконкомом Чернігівської міської ради, згідно рішення від 21.06.04 №157, зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.06.04, реєстраційний № 6327134.

Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.06.04 №3904199, виданим Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, балансова вартість нерухомого майна, що передається в іпотеку, складає 11 110 333 грн. (ч.2, 3 п.1.2. договору застави).

Частиною четвертою п. 1.2 договору застави передбачено, що іпотека за цим договором також поширюється на належну позивачеві на праві постійного користування земельну ділянку (або її частину), на якій розташовані нежилі будівлі і яка необхідна для використання цих будівель за цільовим призначенням. Право постійного користування позивача на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЧН-929, виданого 14.08.97 Виконкомом Чернігівської міської ради відповідно до рішення від 21.07.97 № 172, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № -929.

Також позивач в забезпечення виконання зобов’язань, зазначених у п. 1.1 договору застави, передав в заставу АППБ “Аваль” обладнання згідно з описом, що міститься в додатку до договору застави, підписаному сторонами.

На підставі п.1.3 договору предмет іпотеки та обладнання, що передається в заставу, оцінюється сторонами в 15000000грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що договір застави, укладений між сторонами, є змішаним. Він містить в собі елементи договору іпотеки і застави основних засобів, що не суперечить чинному законодавству, в тому числі Закону України “Про іпотеку”, Закону України “Про заставу”. Визначення сторонами назви договору як “про заставу нерухомого майна та обладнання” також не суперечить чинному законодавству.

Статтею 97 ЦК України встановлено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Пунктами 9.4.1, 9.4.6 та 9.4.7 Статуту ВАТ “Чернігівавтодеталь”, зареєстрованого в новій редакції Розпорядженням Чернігівського міського голови від 26.04.01 № 130-р, встановлено, що виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління. Керує роботою правління Голова, який призначається і відкликається Спостережною Радою Товариства.

Відповідно до протоколу № 2/НР/2004 засідання Наглядової ради ВАТ “Чернігівавтодеталь” від 21.04.04, Головою правління позивача з 01.05.04 було призначено Стіфєєва О.М.

Повноваження Голови правління визначені п.9.4.11 Статуту позивача та трудовим контрактом від 14.05.04, укладеним між Наглядовою радою та Стіфєєвим О.М.

Згідно підпунктів 5, 6, 7 п. 9.4.11 Статуту позивача, та п. 2.2 трудового контракту на управління підприємством, Голова правління діє від імені товариства без довіреності, укладає угоди, контракти та інші юридичні акти від імені товариства на суму, яка не перевищує 10 млн. гривень (крім відчуження майна товариства); укладає угоди на відчуження майна товариства на суму, яка не перевищує 1 % від розміру Статутного фонду товариства; видає доручення.

Підпунктом “і” п. 9.3.3 Статуту передбачено, що Спостережна рада надає повноваження Голові Правління на укладення угод від імені Товариства, розмір яких перевищує 1% суми Статутного фонду Товариства, в тому числі щодо участі в інших господарських товариствах.

Відповідно до п. 6.1 Статуту позивача Статутний фонд товариства становить 77242400 грн.

Балансова вартість предмета іпотеки і обладнання, переданого в заставу, становить 33179478,88 грн. (42,95% від Статутного фонду).

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що передача майна в заставу в разі невиконання позивачем взятих на себе зобов’язань в подальшому тягне за собою його відчуження. Вартість предмету іпотеки і обладнання, переданого в заставу, становить 42,95% Статутного фонду Товариства. У відповідності до п. 9.3.3 Статуту питання про укладення договору застави і іпотеки повинна вирішувати Спостережна Рада Товариства.

Як вбачається з протоколу від 14.06.04 № 4/НР/2004 Наглядовою радою ВАТ “Чернігівавтодеталь” було прийнято рішення про надання Голові правління Товариства Стіфеєву О.М. повноважень на підписання кредитного договору в сумі 13700000грн. з АППБ “Аваль” м. Києва терміном на 30 (тридцять) місяців з відсотковою ставкою 10% річних та договору застави об’єктів нерухомості та обладнання, а саме:

-          механозбірний цех № 6 (з прибудовами) (інвентарний № 180817) залишковою вартістю 9698177грн., що знаходиться за адресою м. Чернігів, проспект Миру, 312, корп.6;

-          обладнання корпусу № 6 (залишковою вартістю 22069145грн. (згідно з додатком);

-          адмінбудівля (інвентарний № 117) залишковою вартістю 1413604грн., що знаходиться за адресою м. Чернігів, проспект Миру, 312.

Таким чином, Наглядовою радою позивача у відповідності до ч. 2 ст. 244 ЦК України надано Голові правління Стіфеєву О.М. довіреність на підписання кредитного договору і договору застави, яка ґрунтується на акті органу юридичної особи.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 240 ЦК України представник зобов’язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати свої повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Договір застави нерухомого майна та обладнання від 24.06.04, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., зареєстрований в реєстрі за № -3349/57 та підписаний від імені позивача – Левченко О.В., яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. 23.06.04 за реєстровим №3347.

Голова правління товариства має право видавати довіреності, у межах повноважень, наданих йому статутом.

Рішенням Наглядової ради Товариства про надання Голові правління Стіфеєву О.М. повноваження на підписання договору застави об’єктів нерухомості та обладнання, не було передбачено право Голови правління щодо передачі своїх повноважень на  його підписання іншій особі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що Голова правління не мав права передавати іншій особі повноваження, надані йому Наглядовою радою щодо підписання договору застави об’єктів нерухомості та обладнання.

Місцевим судом було встановлено, що згідно вказаної вище довіреності Голова правління ВАТ “Чернігівавтодеталь” Стіфеєв О.М., уповноважив Левченко О.В. укласти та підписати від імені товариства договір іпотеки нерухомого майна, належного товариству, в забезпечення виконання його зобов’язань по кредитному договору від 15.06.04 № 010/08/2131.

Фактично Левченко О.В. на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. 23.06.04 за реєстровим № 3347, підписала не лише договір іпотеки нерухомого майна, а і договір застави обладнання, повноваження на підписання якого у неї були відсутні.

Відповідно до вимог ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які підтверджують наступне схвалення повноважними особами позивача укладеного договору застави, або вчинення дій, що свідчать про прийняття його до виконання, відповідачем не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у Левченко О.В. були відсутні належні повноваження на підписання спірного договору та її дії в подальшому не були схвалені повноважними особами позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч.1 ст. 209 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що спірний договір застави є змішаним договором, який  містить в собі елементи договору іпотеки, слід зробити висновок, що у відповідності до ст. 18 Закону України “Про іпотеку” підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 41 Закону України “Про нотаріат” встановлено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою будь-якого виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70 - 73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону України “Про нотаріат” (в редакції, яка діяла на момент укладання договору) посвідчення угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням вказаного майна.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що приватним нотаріусом було порушено вимоги чинного законодавства стосовно місця посвідчення договору застави, оскільки нерухоме майно знаходиться у м. Чернігові, а договір укладений і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Згідно з пп. “в” п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 №3 “Про судову практику у справах про визнання угод недійсними” у разі посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

Оскільки сторонами не дотримано встановленої нотаріальної форми договору застави, а згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги щодо визнання договору недійсним у зв’язку з недотриманням нотаріальної форми є обґрунтованими.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано, що згідно зі ст. 7 Закону України “Про нотаріат” нотаріуси у своїй діяльності керуються Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, розділом 7 ч.3 п.91 якої встановлено, що посвідчення договорів застави (іпотеки) нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням іпотекодержателя, тобто банку колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказана Інструкція є підзаконним нормативним актом, прийнятим на підставі Закону України “Про нотаріат” яким і повинен був, в першу чергу, керуватися нотаріус при посвідченні спірного договору.

З урахуванням викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що спірний договір про заставу нерухомого майна та обладнання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенко М.І., підписаний не уповноваженою особою, та при його укладанні сторонами не було дотримано нотаріальної форми. Таким чином, він не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню недійсним.

Інші доводи відповідача у скарзі щодо неповного з’ясування місцевим судом обставин справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони відтворюють доводи, викладені останнім у відзиві на позовну заяву та доповненні до нього. Ці обставини були досліджені та правильно оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

Наданий відповідачем під час перегляду рішення місцевого суду в апеляційному порядку Акт перевірки заставного майна і твердження про те, що з моменту скріплення цього Акту печаткою позивач вчинив дії, що свідчать про схвалення останнім спірного договору колегією суддів до уваги не приймається, оскільки вказаний Акт підписаний – 27.01.05, а затверджений Кредитним Департаментом управління комерційного кредитування ЦО АППБ “Аваль” 26.01.05, тобто на день раніше.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.07 у справі №12/335/16 залишити  без  змін, а апеляційну  скаргу Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” -  без  задоволення.

Головуючий суддя

Судді

24.05.07 (відправлено)