ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 35/374

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. –головуючий,

Ходаківської І.П., Савенко Г.В..

розглянувши
касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства  "Київський науково-дослідний інститут синтезу та екології "Синтеко" з дослідним заводом"

на рішення
господарського суду м. Києва від 16.01.2007р.

у справі
№35/374

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрім Груп"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпартнер"

третя особа
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будрем –Сервіс Лімітед"

про
відновлення порушеного права

та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору –Товариства з обмеженою відповідальністю "Будрем –Сервіс Лімітед"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпартнер"

третя особа
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрім Груп"

про
визнання добросовісним набувачем

за участю представників сторін:

-          позивача –не з'явилися;

-          відповідача –Бойко Р.І.;

-          скаржника  - Кулинич В.П.

встановив:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року по справі №35/374 відмовлено в задоволенні первісного позову ТОВ „Стрім Груп” до ТОВ „Хімпартнер”, третя особа –ТОВ „Будрем –Сервіс Лімітед” про відновлення порушеного переважного права придбати майно, що відчужувалось, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.06.2006р., укладеного між ТОВ „Хімпартнер” та ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед”.

Відмова в задоволенні первісного позову мотивована відсутністю порушень вимог ч.2 ст. 777 Цивільного кодексу України, з боку відповідача за первісним позовом, при укладенні договору купівлі-продажу з ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” на об’єкт нерухомості, загальною площею 26122, 30 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд.61.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року по справі №35/374 задоволено позов третьої особи з самостійними вимогами, а саме визнано ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” добросовісним набувачем об’єкту нерухомості загальною площею 26122,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 61.

Задоволення зустрічного позову мотивоване, тим, що вищевказане майно було придбано ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” на законних підставах та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року по справі №35/374 подано ВАТ „Київський науково-дослідний інститут синтезу та екології „Синтеко” з дослідним заводом” (надалі –ВАТ „Синтеко”), яке не було залучене до участі у справі. Касаційна скарга мотивована тим, що господарський суд міста Києва прийняв рішення, що стосується прав власності ВАТ „Синтеко”, а саме права власності на нерухоме майно добросовісним набувачем якого визнано  ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед”.

В касаційній скарзі ВАТ „Синтеко” просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року по справі №35/374 та передати справу на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Доводи ВАТ „Синтеко” викладені в касаційній скарзі та в поясненнях представника наданих в судовому засіданні полягають в тому, що власником спірного нерухомого майна є ВАТ „Синтеко” на підставі свідоцтва про права власності на адміністративно-виробничий комплекс серія АВК №010001010 від 09.12.1997 р. виданого Головним управлінням житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації. Договір купівлі-продажу №21 укладені 01 липня 2002 року між ВАТ „Синтеко” та АТЗТ „Хімрезерв” про продаж виробничих корпусів з обладнанням за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька,  61, та наступні договори згідно яких здійснювався перепродаж спірного майна (договір купівлі-продажу нежилих будівель №1-ХП від 30.06.2005р. укладений між АТЗТ „Хімрезерв” та ТОВ „Хімпартнер”, договір купівлі-продажу від 22.06.2006р. укладений між ТОВ „Хімпартнер” та ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед”) не відповідають вимогам закону, а відповідно є недійсними і такими, що не породжують правових наслідків за виключенням двосторонньої реституції, а тому не є підставою для припинення права власності ВАТ „Синтеко” на спірне нерухоме майно.

Так скаржник вказує, що Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2007р. у справі №2-2456/2002р. встановлено, що договір купівлі-продажу № 21 від 01 липня 2002 року, укладений всупереч цілям діяльності ВАТ "Синтеко", передбачених п.п. 1.3, 2.1 та суперечить п. 8.2.4. Статуту товариства, отже порушує вимоги ст. 50 ЦК УРСР; не відповідає вимогам наказів Міністерства промислової політики України від 11.12.2001 № 219 та від 16.12.1997 № 332, оскільки ВАТ "Синтеко" продало основні засоби виробництва без дозволу цього міністерства на їх відчуження; не відповідає вимогам ст. 41 Закону України „Про господарські товариства” тому, що рішення про зміну основних напрямків діяльності товариства (після виконання договору ВАТ „Синтеко” не може займатися виробничею діяльністю) віднесено до компетенції загальних зборів акціонерів, а рішення про укладення договору було прийняте правлінням; не відповідає вимогам ст.29 ЦК УРСР, оскільки юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов’язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням), а статут ВАТ „Синтеко” відносить питання про визначення основних напрямків діяльності товариства до компетенції загальних зборів товариства, а не правління.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2007р. у справі №2-2456/02 залишена без змін Постановою Вищого господарський суду України від 11 липня 2007 року.

Наступні договори згідно яких здійснювався перепродаж спірного майна (договір купівлі-продажу нежилих будівель №1-ХП від 30.06.2005р. укладений між АТЗТ „Хімрезерв” та ТОВ „Хімпартнер”, договір купівлі-продажу від 22.06.2006р. укладений між ТОВ „Хімпартнер” та ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед”) не відповідають вимогам  ст. 658 ЦК України, згідно якої право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належать власникові товару.

Відповідно до доводів ВАТ „Синтеко” ТОВ „Хімпартнер” та ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” знали про незаконність попередніх договорів купівлі продажу спірного нерухомого майна. Отже ТОВ „Хімпартнер” та ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” знали про те, що набувають майно у осіб які не мають права його відчужувати, а тому не є добросовісними набувачами. Так як стверджує ВАТ „Синтеко” з посиланням на додані до касаційної скарги документи засновником ТОВ „Хімпартнер” є АТЗТ „Хімрезерв”. Договір купівлі-продажу нежилих будівель №1-ХП від 30.06.2005р. між АТЗТ „Хімрезерв” та ТОВ „Хімпартнер” від імені продавця АТЗТ „Хімрезерв” підписаний директором Дзюбою Р.В., а від імені ТОВ „Хімпартнер” -  директором Бойком Р.І. який представляв інтереси АТЗТ „Хімрезерв” у спорах про недійсність договору купівлі продажу № 21 від 01 липня 2002 рок. Керівник та засновник ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” (Волобуєва Ірина Олександрівна) є колишнім працівником ТОВ „Хімрезерв” та перебуває в дружніх відносинах з Дзюбою А.О.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

В касаційній скарзі також зазначається з посиланням на додані документи, що під час розгляду справи №35/374 та прийняття по ній рішення у провадженні інших судів знаходились наступні справи: справа №2-2456/2002 за позовом Науменка А.Г. до ВАТ „Синтеко” з дослідним заводом та АТЗТ „Хімрезерв” про визнання недійсним договорів, в т.ч. договору купівлі-продажу №21 від 01.07.2002р.; справа №40/372 за позовом прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах Міністерства промислової політики України та ВАТ „Синтеко” до АТЗТ „Хімрезерв” про визнання недійсним договорів, зокрема, договору купівлі-продажу №21 від 01.07.2002р.

Заслухавши доводи представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський суд міста Києва визнавши ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” добросовісним набувачем об’єкту нерухомості загальною площею 26122,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 61, не прийняв до уваги той факт, що власником спірного майна вважає себе ВАТ „Синтеко” з дослідним заводом” на підставі свідоцтва про право власності на адміністративно-виробничий комплекс серія АВК № 010001010 від 09.12.1997 р. виданого Головним управлінням житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації. Проте ВАТ „Синтеко” не було залучено до участі у справі, викладені доводи про належність йому на праві власності спірного нерухомого майна, про недійсність договорів згідно яких здійснювався продаж спірного нерухомого майна, про недобросовісність набувачів по таким договорам не були предметом судового дослідження під час розгляду даного господарського спору, не витребувані та не оцінені відповідні докази у справі. Таким чином, колегія суддів визнає, що прийняте у справі рішення стосується безпосередньо прав і обов'язків ВАТ „Синтеко” - як особи чиї права,  порушуються визнанням ТОВ „Будрем-Сервіс Лімітед” добросовісним набувачем об’єкту нерухомості загальною площею 26122,30 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 61. Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 111-7, 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

постановив:

1.Касаційну скаргу ВАТ „Київський науково-дослідний інститут синтезу та екології „Синтеко” задовольнити.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року по справі №35/374 скасувати.

3.Справу №35/374 передати на новий розгляд господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                       І. Плюшко

Судді                                                                                           І. Ходаківська

Г. Савенко