ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 р.
№ 32/464-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого  -                                           Ткаченко Н.Г.

Суддів                                                          Катеринчук Л.Й.

Панової І.Ю.

за участю : представника ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"  –Барцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу  ТОВ ВКФ "Росич"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 р. по справі № 32/464-06 за позовом ТОВ ВКФ "Росич" до ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" про стягнення 143 691,13  грн., -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2006 року Позивач - ТОВ ВКФ "Росич"  звернувся із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"  про стягнення заборгованості інфляції в розмірі 110118,27 грн. та 3% річних - 33 572,86 грн., всього на  суму 143 691,13  грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14 грудня  2006 року по справі №32/464-06 (суддя : Васильєв О.Ю.)  в позові відмовлено у зв'язку із безпідставністю позовних вимог.

В касаційній скарзі позивач - ТОВ ВКФ "Росич"  просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14 грудня  2006 року, та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Касаційна   скарга  мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з’ясував всі обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

Представник позивача  в судове засідання не з’явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г.,  пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, і було встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2001 р. по справі № Б26/15/118/01 про банкрутство  ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"  визнані грошові вимоги  ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" в сумі 1384643,22 грн. –основний борг та пеня  в розмірі 11393,03 грн. за шість  місяців, які передували подачі заяви.

Ухвалою господарським судом Дніпропетровської області від  19.12.2005 р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2006 р.,   затверджено мирову угоду  від 24.04.2005 р., укладену між кредиторами та боржником, провадження по справі                           № Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"   припинено.

Також господарським судом Дніпропетровської області було встановлено, що 11.01.2006 р. між ВАТ "Нікопольський завод феросплавів"  та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Росич"  був укладений договір  № 96  відступлення права вимоги заборгованості на загальну суму 1384643,22 грн., а також  інфляційних втрат та 3% річних за весь час невиконання зобов’язань, включаючи період часу, що минув до дня підписання цієї угоди. Заборгованість ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"  перед ВАТ "Нікопольський завод феросплавів"  виникла на підставі договору № 814 від 24.04.2000 р. і була включена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2001 р.  до реєстру вимог кредиторів  по справі № Б26/15/118/01  про банкрутство ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод                                    ім. Петровського".

Первісний кредитор - ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" 11.01.2006 р. звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням №1101-06 про  внесення  змін до реєстру вимог кредиторів, а саме,   внесення до реєстру кредиторів нового кредитора –ТОВ ВКФ "Росич".

Як встановлено було судом,   умовами мирової угоди від 25.04.2005 р.  по справі № Б26/15/118/01 передбачено відстрочення початку задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру на 10 років, а після спливу терміну відстрочки –розстрочення задоволення грошових вимог кредиторів протягом наступних  20 років.

Згідно зі ст.41 ГПК України   господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.35 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мирова угода це домовленість між боржником та кредиторами стосовно розстрочки чи відстрочення заборгованості боржника, яке оформлюється угодою сторін.       Згідно з ч.3 ст.38  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди. Статтями  37 та 39 даного Закону встановлено, що  одностороння відмова від мирової угоди не допускається; у разі невиконання  мирової угоди кредитори можуть пред’явити свої вимоги в обсязі, передбаченому цією мировою угодою.

Як було зазначено вище,  право вимоги ТОВ ВКФ "Росич"  до відповідача на суму 1384643,22 грн., а також заборгованість  по індексу інфляції та три  відсотки річних,  виникло  на підставі договору уступки права вимоги від 11.01.2006 р. № 96. Дана сума заборгованості була включена до  мирової угоди від 25.04.2005 р. Отже, порядок проведення розрахунків боржника з кредитором був врегульований шляхом укладання мирової угоди від 25.04.2005 р., відповідно до якої   боржник повинен  почати здійснювати розрахунки з кредиторами через 10 років після набрання  чинності цієї угодою, та повністю задовольнити вимоги кредиторів протягом 20 років з дати  початку розрахунків.

Таким чином,  згідно умов вищезазначеної мирової угоди від                 25.04.2005 р., станом на 2006 р. у  позивача не настав строк права вимоги до ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на суму                    1384643,22 грн.,  та право вимоги на заборгованість  по індексу інфляції та три  відсотки річних.

Відповідно до вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мирова угода у справі про банкрутство, затверджується ухвалою суду, яка є судовим рішенням, що є обов’язковим до виконання. Згідно зі ст.115 ГПК України  рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковим на території України виконується в порядку,  встановленому Законом України "Про виконавче  провадження" .

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області дійшов до висновку,  що позовні вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Росич" до Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського"  про стягнення заборгованості в сумі 143 691,13  грн. (що складає індекс інфляції та три  відсотка річних) задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від                14.12.2006 р. по справі № 32/464-06  постановлено у відповідності до фактичних обставин справи  і вимог закону  і підстав для  його скасування  не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені  в оскаржуваному судовому рішенні.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст.1115, 1117 – 11111,    Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ ВКФ "Росич" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від                14.12.2006 р. по справі № 32/464-06 залишити без змін.

Головуючий -                                                                    Н.Г. Ткаченко

Судді -                                                                                  Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова