ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.06.07                                                                                           Справа№ 2/221-30/83А

За  позовом:   Управління Пенсійного  фонду України в Личаківському  районі, м. Львів

до відповідача:  ТзОВ  „Палеозой”, м.Львів

про   стягнення   27 411, 00  грн.

Суддя    Н. Мороз

При секретарі  Н.Ходачкевич

Представники:

від позивача:      Зачек Г.М. –пров. спеціал.- юрисконсульт

від відповідача:  Марко О.Р. - представник

Повний текст постанови виготовлено та підписано  25.06.2007р.

Суть спору:

У відповідності до ч.1 п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, заяви у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану (глави 29-32 і 36 Цивільного процесуального кодексу України 1963р.), позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв”язку з  нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позов заявлено  Управлінням Пенсійного  фонду України в Личаківському  районі, м. Львів  до    ТзОВ „ Палеозой”, м.Львів  про стягнення    27 411 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2007р.  відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на  2703.2007р.

27.03.2007р., 08.05.2007р, 31.05.2007р. розгляд справи відкладався з причин, наведених у відповідній  ухвалі суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Згідно  листа Головного управління статистики у Львівській області № 20-09/426 від 16.02.2007р., ТзОВ „Палеозой” значиться в ЄДРПОУ за адресою, вказаною у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у  запереченні проти позову. Зокрема, зазначив, що ТзОВ „ Палеозой” є платником єдиного податку, а відповідно до п.6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва” суб”єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок  не є платником збору на обов”язкове державне пенсійне страхування.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  встановив наступне:

З матеріалів справи вбачається, що позивачем проведено перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування за період з 01.03.2002р. по 20.11.2006р., про що складено  акт №158  від 01.12.2006р.(в матеріалах справи), яким встановлено, що відповідачем  з січня 2004р. по грудень 2004р. занижено суми виплат, що включають фактичні витрати на оплату праці, на які нараховуються страхові внески у розмірі 32-31,8% на загальну суму 98110,74 грн. В результаті здійснено донарахування своєчасно не обчислених страхових внесків в розмірі 32% на суму 31398,31 грн.

Згідно розрахунку позовних вимог, заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування становить 27411, 79  грн.

Відповідно до ст.14 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, відповідач є платником страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України. Пунктом 6 ст. 20 вищезазначеного Закону встановлено, що страхувальник  зобов’язаний сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст. 18 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне  пенсійне страхування” страхові внески є цільовим загальнообов”язковим  платежем, який справляється на всій території  України в порядку, встановленому цим законом.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов”язкових платежів, що складають  систему  оподаткування, на всі ці внески не поширюється податкове законодавство.

Статтею 5 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне пенсійне  страхування” №1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб”єктами системи загальнообов”язкового державного  пенсійного  страхування.

Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватись лише у випадку, передбачених цим  Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура  системи  загальнообов”язкового  держваного  пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов”язковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обов”язки, порядок нарахування, обчислення  та сплати страхових внесків,  стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 ст.11  вищевказаного Закону  встановлено, що загальнообов”язковому  державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно  від форми власності, виду та  господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об”єднаннях  громадян, у фізичних осіб –суб”єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб –суб”єктів підприємницької  діяльності, які обрали особливий  спосіб оподаткування (фіксований  податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський  податок).

Згідно з пунктом 1 ст. 14 Закону України №1058-ІV  страхувальниками  цих осіб є їх  роботодавці, які  відповідно до частини 1 ст. 15 цього Закону  є  платниками  страхових  внесків  та  зобов”язані  на підставі п.6 ч.2  ст.17 зазначеного Закону   нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені  строки  та повному  обсязі  страхові внески.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону №1058- ІV  зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообов”язковим платежем, який  справляється на всій території  України в  порядку, встановленому цим Законом, не включаються до складу податків, інших обов”язкових   платежів, що  складають  систему оподаткування,  на  ці  внески не

поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть  встановлюватись пільги з нарахування та сплати  страхових внесків  або  звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм  справляння та пільги щодо  сплати збору  на обов”язкове    державне пенсійне  страхування встановлені Законом № 400/97 ВР, яким  разом із Законом №1058- ІV  не встановлено  такої  пільги, як звільнення від сплати  збору на обов”язкове  державне  пенсійне  страхування для суб”єктів підприємницької  діяльності, які перейшли на спрощену  систему  оподаткування.

Отже, обов”язок  сплачувати  страхові внески на  загальнообов”язкове  державне пенсійне  страхування не зумовлюється статусом платника податку як  суб”єкта підприємницької діяльності.

Указ Президента  №727/98 регулює  питання оподаткування  суб”єктів малого  підприємництва.   Згідно з вимогами ст.15 Прикінцевих положень   Закону України  №1058- ІV   до приведення  законодавства  України у  відповідність із цим Законом, закони та інші нормативно-правові  акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення ст.6 зазначеного Указу про звільнення суб”єктів малого підприємництва,  які   сплачують  єдиний  податок,  від збору на  загальнообов”язкове  державне  пенсійне   страхування, Закону суперечать і застосуванню не підлягають.

Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані матеріалами справи, не спростовані відповідачем  та підлягають до задоволення.

Керуючись ч.2 Перехідних положень Закону України “Про загальнообов”язкове пенсійне страхування”,  ст.ст.14, 20, 106 ЗУ “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст.17, 69-71,  94, 158-163, 254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1.   Позов  задоволити  повністю.

2. Стягнути з ТзОВ „Палеозой”, м. Львів, вул. Медової Печери, 3 (р/р 2170 в ЛОФ АТ УСБ, МФО 325321, ):

- на користь  Управління Пенсійного фонду України в Личаківському  районі,    м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 116 (р/р 7 ОПЕРв Львівського облуправління ВАТ „Державний  ощадний банк України”, МФО 325796, ЗКПО 20847514)– 27 411   грн.  недоїмки;

- в  доход  державного  бюджету-   274, 11  грн. судового збору.

3.Виконавчі листи видати.

Постанова набирає законної сили у відповідності до вимог ст.254 КАС України і може бути оскаржена у порядку і строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя