СУД
СУД
У Х В А Л А

11.05.07                                                                                 Справа № 6/97.

Суддя господарського суду Луганської області Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства «Інгаз», місто Маріуполь Луганської області,

до Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», місто Алчевськ  Луганської області, -

про стягнеення132350 грн. 00 коп. -

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Бобровський П.К.,  - довіреність №10 від 15.03.04 року;

від відповідача – Рудковська І.В. –юрисконсульт, - довіреність №01-26-1930 від 04.12.06 року, -

встановив:

суть справи: в 2000 році позивач звернувся з позовом до арбітражного суду Луганської області, в якому заявив вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 132350,00 грн.

І. Рішенням названого суду від 30.10.2000 року позов задоволено частково: з Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»(далі –ВАТ «АМК») на користь Дочірнього підприємства «Інгаз»(далі –ДП «Інгаз») стягнуто 110958,95 грн.

11.04.2001 року, після набрання чинності вказаним рішенням,  арбітражним судом Луганської області на користь  стягувача –ДП «Інгаз»видано наказ №6/97 від 11.04.2001 року.

На підставі цього наказу Відділом державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції Луганської області (далі –ВДВС) 15.06.2001 року  винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

25.06.2001 року ВДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв’язку з порушенням справи про банкрутство ВАТ «АМК».

23.01.2004 року господарським судом Луганської області порушено справу №10/4-б за заявою Дочірнього підприємства Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу»«Донецька індустріальна спілка»- до боржника ВАТ «АМК» - про порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Ухвалою цього суду від 01.07.2004 року  затверджено реєстр вимог кредиторів, до складу якого не включено ДП «Інгаз»(пункт 7 ухвали), - оскільки воно не звернулося до суду з заявою про наявність у ВАТ «АМК»боргу перед ДП «Інгаз»; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у строк, встановлений для їх подання, визнано погашеними (п. 9 ухвали).

28.07.2004 року господарським судом Луганської області  по справі №10/4-б затверджено мирову угоду, укладену між боржником та його кредиторами (пункт 1); мораторій на задоволення вимог кредиторів скасовано (п.2); провадження по справі припинено (п.3).

14.12.2004 року ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки ДП «Інгаз»не звернулося до господарського суду Луганської області з заявою про визнання його кредитором у процедурі банкрутства ВАТ «АМК».

У зв’язку з надходженням скарги ДП «Інгаз» на цю постанову - на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції (вих. №51 від 01.08.2005 року) ухвалою господарського суду Луганської області від 20.09.2005 року  цю постанову визнано недійсною, а ВДВС зобов’язано відновити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу №6/97 від 11.04.2001 року.

ВАТ «АМК»оскаржило цю ухвалу у касаційному порядку до Вищого господарського суду України. Останній своєю ухвалою від 23.11.2005 року для розгляду скарги по суті  передав її до Вищого адміністративного суду України.

Станом на даний  час результати розгляду  касаційної скарги –відсутні.

Постановою відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Луганської області  від 14.12.2005 року зведене  виконавче провадження  про стягнення  з ВАТ «АМК»боргу у сумі 9.931.476,73 грн. та 1.195.938,81 долл. США зупинено у зв’язку з витребуванням його для розгляду заяви начальника відділу ДВС Луганської області Прилуцької М.О. –про самовідвід всіх державних виконавців ДВС Луганської області.

ІІ. У жовтні 2005 року ВАТ «АМК»звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до ДП «Інгаз»та ВДВС –про припинення правовідносин на підставі наказу господарського суду Луганської області від 11.04.2001 року №6/97.

Рішенням названого суду від 13.10.2005 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 18.04.06 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2006 року, - рішення суду першої інстанції скасовано та частково задоволено позов, а саме: припинено правовідносини між ВАТ «АМК»та ДП «Інгаз»- про стягнення грошових коштів на підставі наказу №6/97 від 11.04.2001 року; в іншій частині провадження у справі припинено.

За результатами касаційного розгляду судових рішень, винесених по справі №6/97 стосовно припинення правовідносин між ДП «Інгаз»та ВАТ «АМК»- по стягненню грошових коштів на підставі наказу господарського суду Луганської області №6/97 від 11.04.2001 року, - Верховним Судом України 31.10.2006 року винесено постанову, якою касаційну скаргу ДП «Інгаз»задоволено; постанови Вищого господарського суду України від 19.07.2006 року та Луганського апеляційного господарського суду  від 18.04.2006 року скасовано, а рішення господарського суду Луганської області від 13.10.2005 року –про відмову у задоволенні позову про припинення правовідносин між ДП «Інгаз»та ВАТ «АМК»про припинення правовідносин на підставі наказу господарського суду Луганської області від 11.04.2001 року №6/97 –залишено в силі.

ІІІ. 04.01.2007 року ВАТ «АМК»звернулося до господарського суду Луганської області з заявою про визнання наказу №6/97 від 30.10.2000 року таким, що не підлягає виконанню (вих. №026-73И/06 від 25.12.06 року).

Ухвалою суду від 04.01.2007 року  за цією заявою порушено провадження та того ж дня його зупинено у зв’язку з тим, що матеріали справи №6/97 знаходяться у Вищому адміністративному суді України.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року пункт 2 цієї ухвали (щодо зупинення провадження) скасовано.

Ухвалою господарського суду Луганської області  від 24.04.07 року провадження по справі поновлено.

Що стосується дотримання судом вимог частини 3 ст. 117 ГПК України (про розгляд  у 10-денний термін заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню), то цю вимогу виконано (з урахуванням вихідних та святкових днів, які припадають на період з 24.04.07 року по 11.05.07 року).

Досліджуючи предмет заяви ВАТ «АМК»- наказ №6/97,  суд встановив, що у справі маються  протиріччя стосовно  дати  його видачі.

Так, ВАТ «АМК»у заяві вказує, що рішення суду винесено 30.10.2000 року  та того ж дня (тобто 30.10.2000 року) видано наказ №6/97 на суму 110958,95 грн.

ДП «Інгаз»у своєму відзиві на вищезгадану заяву (вих. №б/н від 07.05.07 року) також посилається на рішення суду від 30.10.2000 року та наказ №6/97 від 30.10.2000 року на суму 110958,95 грн.

В той же час у всіх інших матеріалах, долучених  ВАТ «АМК»та ДП «Інгаз»до справи у зв’язку з надходженням заяви, яка є предметом цього розгляду, у тому числі –у судових рішеннях, - спірний наказ №6/97 на суму 110958,95 грн. значиться виданим 11.04.2001 року (ухвала господарського суду по справі №6/97 від 20.09.05 року; рішення того ж суду по справі №10/569пн від 13.10.05 року; постанова Верховного Суду України від 31.10.2006 року по справі №6/97, у якій, між іншим, датою винесення рішення арбітражного суду Луганської області по справі №6/97).

З урахуванням викладеного, виходячи з наявних у справі доказів, керуючись ст. 35 ГПК України, суд дійшов висновку, що предметом спору за заявою ВАТ «АМК»є наказ №6/97 на суму 110958,95 грн., виданий арбітражним судом Луганської області  11.04.2001 року, - тобто дня набрання чинності рішенням цього суду від 30.10.2000 року по тій же справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.05.07 року, представники сторін заявили клопотання про відмову від  фіксації судового процесу  технічними засобами, що не суперечить вимогам ст.ст. 4-1 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено судом.

Представник заявника  - ВАТ «АМК»  викладені у заяві вимоги  підтримав.

Представник стягувача –ДП «Інгаз» ці вимоги не визнав, вважаючи їх такими, що суперечать чинному законодавству, а саме: в провадженні Вищого адміністративного суду України уже мається справа про спір між тими ж сторонами, з того ж предмету та з тих же підстав; цілком аналогічний позов господарським судом Луганської області розглянуто по справі  №10/569пн, з винесенням рішення.

З огляду на викладене, на думку представника ДП «Інгаз», заява ВАТ «АМК»- про визнання наказу №6/97 таким, що не підлягає, - повинна бути  залишена без розгляду.

ІУ.Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  вважає, що вимоги, викладені у заяві ВАТ «АМК»від 25.12.2006 року за вих. №026-73И/06, підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на  наступне.

1.  Суд не погоджується з доводами ДП «Інгаз»стосовно того, що предмет спору  за вищезгаданою заявою ВАТ «АМК»та по спорах по тій же справі, розглянутих раніше, а також по справі №10/569пн, –співпадають.

Так, предметом спору є:

а)по справі №6/97 (ухвала від 20.09.05 року) - бездіяльність ВДВС Алчевського міського управління юстиції та його постанова від 14.12.2004 року –про закінчення  виконавчого провадження, відкритого у зв’язку з примусовим виконанням наказу арбітражного суду Луганської області від 11.04.2001 року;

б)по справі №10/569пн (рішення від 13.10.2005 року) - припинення правовідносин, які мають місце між ДП «Інгаз»та ВАТ «АМК», що виникли на підставі наказу №6/97 від 11.04.2001 року.

Предметом же спору за заявою від 25.12.06 року за вих. №026-73И/06 є визнання наказу №6/97 від 11.04.2001 року таким, що не підлягає виконанню, - тобто підстав для висновку про те, що предмети спору по вказаних справах  та по згаданій заяві  співпадають –немає.

2.Суд дійшов висновку про задоволення вимог ВАТ «АМК»з наступних підстав.

По справі №6/97 належним чином встановлено, що борг на підставі наказу №6/97 від 11.04.2001 року виник ДО порушення провадження по справі №10/4-б (23.01.2004 року).

У зв’язку з цим суд при вирішенні цього спору виходить з того, що стягувач –ДП «Інгаз», після порушення провадження у справі №10/4-б, повинен був   керуватися наступними статтями Закону України від 30.06.1999 року №784-ХІУ  «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –ЗУ №784-ХІУ):

а)абзацом шостим статті 1, в якому сказано, що конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство;

б)частиною 15 статті 11, якою передбачено, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори, незалежно від  настання строку виконання зобов’язань, мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 цього Закону;

в)частиною 4 саттті 12, згідно якій мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування,  податків і зборів (обов’язкових платежів);

г)частиною 6  сатті 12, якою встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю та життю громадян, авторської винагороди.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону;

д)частиною 1 статті 14, згідно якій конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують;

е)частиною 2 статті 14, якою встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджується реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Суд виходить з того, що Закон №784-ХІУ є спеціальним законом з питань банкрутства та визначення  порядку погашення боргів  банкрута, а тому його норми мають пріоритет над усіма іншими законами у цій частині.

Вищецитовані норми Закону №784-ХІУ кореспондуються з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ), якою встановлено, що зобов’язання припиняються  частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (суд керується нормою, викладеною у частині 1 ст. 598 ЦКУ, з урахуванням того, що спірні правовідносини виникли до 01.01.04 року – введення в дію ЦКУ (тобто під час дії Цивільного кодексу УРСР) та продовжують мати місце після набрання чинності ЦКУ).

3.Виходячи з норми, викладеної у частині 2 ст. 14 ЗУ №784-ХІУ, а також з того, що вищезгадана ухвала господарського суду Луганської області від 01.07.2004 року по справі №10/4-б набрала чинності та не скасована до цього часу, - а тому згідно частині 5 ст. 124 Конституції України та статті 115 ГПК України ця ухвала є обов’язковою для виконання на всій  території України у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», - будь-які доводи  стягувача –ДП «Інгаз»щодо необхідності  стягнення з ВАТ «АМК» боргу у сумі 110958,95 грн. суперечать чинному законодавству України.

Тільки суду надано право визнати виданий ним наказ таким, що не підлягає виконанню (частина 2 ст. 117 ГПК України.

Заявником по цій справі належним чином доведено наявність підстав для визнання наказу арбітражного суду Луганської області №6/97 від 11.04.2001 року –таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене спірний наказ №6/97и від 11.04.2001 року підлягає визнанню таким, що НЕ підлягає виконанню.

На підставі викладеного,  статтей 1, 12 та 14 Закону України від 30.06.1999 року №784-ХІУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; частиною 1 ст. 8, ч. 5 ст. 124 Конституції України; ст. 115 ГПК України,  керуючись ст.ст. 86 та 117 ГПК України,  суд

у х в а л и в :

1.Вимоги, викладені у заяві Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»від 25.12.2006 року за вих. №026-73И/06 –задовольнити.

2.Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ №6/97, виданий арбітражним судом Луганської області 11.04.2001 року, - про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», ідентифікаційний код 05441447, яке знаходиться за адресою: місто Алчевськ, вул. Шмідта, 4 Луганської області, -  на користь Дочірнього підприємства «Інгаз», ідентифікаційний код 14361569, яке знаходиться за адресою: місто Маріуполь, просп. Леінна, 68 Донецької області, - боргу у сумі 110958 (сто десять тисяч дев’ятсот п’ятдесят вісім) грн. 95 коп., у тому числі: основний  борг –109860 грн. 35 коп., витрати по сплаті державного мита –1098 грн. 60 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –69 грн. 00 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Луганського апеляційного господарського суду впродовж десяти днів.

Суддя                                                                                                А.П.Середа