ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

"25" травня 2007 р.                                                               Справа № 4/106

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,за  участю секретаря судового засідання  Волоткевича  А.В. розглянув справу    № 4/ 106

за позовом  Управління пенсійного фонду України в  Кіровоградському  районі  Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою  відповідальністю “Буддеталь” с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області

про стягнення  49817 грн. 61 коп.

Представники сторін:

від позивача - Твердохліб О.І. , довіреність № 52/07-36  від 11.01.07;

від відповідача - Бем Ю.Ю. , довіреність № 67  від 15.05.07;

Управління пенсійного фонду України в Кіровоградському районі  (надалі - ПФУ) звернулося до господарського суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача 49817 грн. 61 коп.   недоїмки по  страхових внесках до Пенсійного  фонду  за період 01.01.2001 року  по  31.12.2001 року  включно.

Відповідач  відзив  на позовну заяву надіслав, позовні вимоги  заперечив, незважаючи на те, що  направлене  відповідачу  поштове відправлення  повернуто до суду з відміткою установи  зв'язку   про відсутність  підприємства- відповідача   за  вказаною ним при реєстрації  в  ПФУ адресою (с. Соколівське Кіровоградського району). При цьому, господарським судом враховується, що   до  повноважень господарських судів не  віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця  проживання  фізичних осіб - учасників судового процесу на час  вчинення  тих  чи інших  процесуальних дій. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої  кореспонденції, повернуті органами зв'язку з  позначками “адресат вибув”,  “адресат  відсутній” і т.п. можуть   вважатись належними  доказами виконання  господарським  судом обов'язку  щодо  повідомлення учасників судового процесу  про вчинення  цим судом обов'язку  щодо  повідомлення учасників судового  процесу про вчинення цим  судом певних процесуальних  дій.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та  відповідача,  дослідивши усі обставини справи, господарський  суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позовні вимоги   обґрунтовано   слідуючим  чином:

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 управління пенсійного фонду України утворюють систему органів Фонду, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення.  Тому Управління Пенсійного фонду України в  Кіровоградському районі  є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно п.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах”, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 р. управління контролює надходження збору та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати збору.

Управління має право вживати в установленому законодавством  порядку заходів, спрямованих на стягнення не внесених своєчасно сум збору разом з нарахованою пенею, а також застосовувати штрафні санкції відповідно до законодавства.

Товариство з обмеженою  відповідальністю   “Буддеталь” зареєстровано як платник страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 8 „Про пенсійне забезпечення” виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України відповідно фонд якого формується за рахунок коштів, що відраховується підприємствами і організаціями. Статтями 3,5 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено сплату збору до Пенсійного фонду України  одночасно з одержанням коштів в установах банку на оплату праці. У разі недостатності у платника збору коштів на оплату праці сплата збору здійснюється у пропорційних розмірах.

Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 року, який вступив в силу з 29.97.1997 року, передбачено, що збір на обов’язкове державне пенсійне страхування сплачується одночасно з одержанням коштів в установах банків на оплату праці за ставками визначеними ст.4 вищевказаного Закону. Платник повинен сплатити 32% від об’єкта оподаткування та 1,2% від об’єкта оподаткування, який визначений ст.2 Закону.

Відповідно п.5.2.5 інструкції „Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами. Організаціями та громадянами збору на обов’язкове державне Пенсійне страхування. Інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України” затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 року № 16-6 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції від 29.11.2001 року за №998/6189, „У разі виплати заробітної плати з коштів, одержаних з виручки від реалізації продукції чи надання послуг, а також натуроплатою. Наступного дня після кожної зазначеної виплати платники зобов'язані перерахувати до Фонду відповідні суми збору у порядку визначеному п.5.2.4 та п.5.2 Інструкції.

Відповідач порушуючи вищевказані норми Інструкції не проводив  перерахування збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим  виникла  заборгованість в розмірі 49817 грн. 61 коп. станом на  29.03.2006 року, що підтверджено вимогою про сплату боргу  №Ю-178 від 29.03.2006 року.

Доказів сплати заборгованості по сплаті платежів за вказаний  період відповідачем не надано.

Абзацом 8 частини третьої статті 106 Закону України № 1058  „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який вступив в силу з 01.01.2004 року , передбачено право органу Пенсійного фонду на звернення до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки

Відповідно до ст. 8 „Про пенсійне забезпечення” виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України відповідно фонд якого формується за рахунок коштів, що відраховується підприємствами і організаціями.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі Закону - 1058), до страхових внесків відносяться кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 18,19,20 п.п.1 п. 8 Розділу 15 Закону-1058  страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та  застрахованими особами на умовах і в порядку, визначеному цим Законом, та у розмірах, передбачених Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 року № 400/97, тобто платник нараховує та сплачує страхові внески у встановлений граничний термін за ставкою 32% від суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників і відраховує та перераховує страхові внески від об’єкту оподаткування застрахованих осіб – найманих працівників за ставкою 1-2% від їх сукупного оподатковуваного доходу.

Згідно з п.6 та 12 ст. 20 Закону-1058 страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески нараховані за відповідний базовий звітний період (календарний місяць), не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до п. 2 ст. 106 Закону 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальником у визначені строки вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і сплачуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідач  зареєструвався  як  платник  до  фонду  в  управлінні  Пенсійного  фонду в Кіровоградському  районі,  своєчасно  подавав  позивачу  Розрахунки суми  страхових внесків на   загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  однак   визначені  ним  самостійно   суми   страхових  внесків  не сплачував.

Станом на 01.01.2007 року   відповідач   допустив   заборгованість  по  платежах  страхових  внесків до  фонду в  розмірі 49817 грн. 61 коп. та  пені в розмірі  91 грн. 05 коп., яку  було застосовано за несвоєчасне  проведення  платежів по страхових внесках.

Проаналізувавши  правовідносини, що виникли між учасниками спору та надавши їм  правову  оцінку, господарський  суд приходить до переконання, що позовні вимоги  підлягають  до повного задоволення з  відповідача підлягає до стягнення   недоїмка в  розмірі  49817 грн. 61 коп., яка складається із суми несплачених   страхових внесків в  розмірі   49726 грн. 56 коп. та  91 грн. 05 коп  пені.

Господарським  судом не приймаються до уваги  та розцінюються як необґрунтовані   заперечення   відповідача про те, що  ним не отримувалась  вимога про сплату  боргу №Ю-178  від  29.03.2006 року, оскільки вказане  повністю спростовується  поясненням   представника  відповідача про те, що   вимогу  було  нарочним  доставлено та передано працівнику   відповідача   Бучок Г.І. (паспорт  ЕА 530152) , а  згідно  до даних   адресного бюро Кіровоградського  УМВС України в Кіровоградській  області вказана  особа значиться  зареєстрованою в м.Кіровограді  вул. Островського 2 кв.48 (а.с.8). Господарський  суд також не погоджується з позицією  відповідача  щодо   спливу  строку  позовної давності, оскільки  спірні правовідносини виникли  в січні 2002 року, коли  діяло законодавство, яке не   передбачало   незастосування строків позовної давності  до вимог  Пенсійного  фонду, тому  слід    згідно  до  ст.71 ЦК УРСР визначати строк  позовної давності  3 роки, причому   ст. 75 ЦК УРСР  передбачала   застосування строку  позовної давності незалежно  від  заяви сторін. Однак  господарський  суд повинен врахувати що  після  набрання  чинності  Законом України  „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який вступив в силу з 01.01.2004 року  встановлено, що     на вимоги Пенсійного фонду не розповсюджуються  положення  цивільного законодавства  щодо застосування строку  позовної давності.

Натомість, позивач наполягає на   відновленні  його порушеного права та просить прийняти рішення про стягнення з  відповідача   суму заборгованості  в розмірі   49817 грн. 61 коп.

Однак, господарським судом   приймається до уваги та  розцінюється як  визначальна  обставина  для вирішення  спору наявність   рішення господарського  суду  Кіровоградської  області  від 28.11.2003 року  по справі №5/221 за  позовом  управління Пенсійного фонду в  Кіровоградському  районі  до  товариства з  обмеженою  відповідальністю  “Буддеталь” про стягнення  79370 грн. 61 коп.  заборгованості по несплачених страхових внесках, оскільки   вказаним  рішенням фактично  вирішено  предмет спору  який  є  у  спорі  по  даній  справі та  стягнуто на користь позивача  заявлену  до стягнення суму повністю. Як  вбачається з  рішення  господарського  суду   стягнення  заборгованості  проведено за період з  01.01.2001  року  по  01.07.2002 року, тобто  за період до якого  відноситься і  вимоги по  дійсній  справі. 15.12.2003 року  на виконання  рішення  господарського суду  від  28.11.2003 року  видано  наказ  про примусове виконання, який  направлено  позивачу  16.12.2003 року  за №16347.  Таким чином, господарський  суд  володіє  достовірною  інформацією про те, що  є підстави  для  закриття  провадження по справі, оскільки   є  такі, що набрали  законної сили, постанова  чи  ухвала суду  з того ж самого спору і  між тими  самими сторонами. Господарський  суд  виходить з того, що   як  постанову  суду ( за  нормами  Кодексу  адміністративного судочинства України)   можна визнати  рішення суду (прийняте за  нормами   Господарського  процесуального  кодексу  України), оскільки  на час  розгляду  справи  №5/221  судом   справи даної категорії  розглядались  за правилами  , передбаченим  ГПК України.

На  підставі  викладеного,  керуючись ст.ст. 160,163,157 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у  справі  закрити.

Сторони мають право оскаржити   в  апеляційному  порядку ухвалу в   передбаченому  законом   порядку і строки. Повторне  звернення з тією самою  позовною заявою не допускається.

Ухвалу про закриття провадження може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірники ухвали надіслати сторонам.

Суддя                                                                                Ю.І. Хилько