ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

05.07.07 р.                                                                                     Справа № 40/624

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Строй ресурси" м. Донецьк

до відповідача колективного сільськогосподарського підприємства "Новоселидівська птахофабрика" с. Цукурине

про стягнення 15670 грн. 93 коп.

за участю:

представників сторін:

від стягувача Бондаренко Ю.В. – юрисконсульт, Шафран О.Є. - засновник

від боржника не з’явився

від державної виконавчої служби Марченко С.С. – державний виконавець

Суть питання: стягувач у справі, товариство з обмеженою відповідальністю "Стройресурси", звернувся до господарського суду зі скаргою у порядку ст. 1212 ГПК України на дії посадових осіб  відділу державної виконавчої служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції Донецької області щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №40/624 від 11.12.01р. та зобов’язати останнього  прийняти заходи щодо його виконання.

Слід звернути увагу учасників виконавчого провадження на   те, що оскарженню підлягають дії відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, однак не повноваження та дії посадових осіб цього відділу в розумінні статті 1212 ГПК України.

Не з’явлення у судове засідання представника боржника не перешкоджає розгляду скарги по суті, а тому вона оцінюється за наявністю в неї матеріалами.

Представник відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції  до суду не прибув, однак письмово на листі повідомив про мотиви своїх заперечень щодо скарги:

- у наказі господарського суду по даній справі було вказано, що ТОВ" Стройресурси" розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Ф.Зайцева, 46а, тому копія постанови про відкриття виконавчого провадження було надіслано саме за цією адресою;

- згідно довідки відділення зв’язку на поштовому конверті від 04.05.06р. було встановлено, що адресат вибув;

- інша адреса, для направлення копії постанови у державної виконавчої служби на час проведення виконавчих дій була відсутня;

-  на виконанні у державної виконавчої служби перебувають 47 виконавчих документів, у зв’язку з чим державною виконавчою службою постановою від 26.05.06р. приєднано до зведеного виконавчого провадження стягнення заборгованості за наказом господарського  суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. на користь ТОВ" Стройресурси".

-  на час проведення виконавчих дій, державною виконавчою службою зроблені запити до податкових органів, БТІ, МРЄВ для виявлення майна у боржника та наявність у нього рахунків відкритих в установах банку;

-  у боржника існував один рахунок в установі банку, тому постановою від 19.06.06р. накладено арешт на грошові кошти які на ньому знаходяться;

- однак повідомленням виділення ПІБ у м. Селидово від 24.07.06р. зазначено, що грошові кошти на цьому рахунку у Боржника відсутні;

- згідно повідомлення БТІ від 24.07.06р. за підприємством боржника нерухоме майно не зареєстровано;

- повідомлення МРЄО від 24.07.06р. за боржником зареєстровано 10 одиниць автомобільної техніки, тому 27.07.06р. було накладено арешт, постанову для виконання направлено до МРЄО;

-  але при виході за місцем знаходження техніки було складено акт про відсутність автотранспортних заходів, про що було складено акт від 16.08.06р., у зв’язку з чим було винесено постанову про оголошення в розшук транспортних засобів від 17.08.06р.;

- на підставі пункту 6 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", далі Закон, державною виконавчою службою винесено постанову про зупинення виконавчого провадження;

-  постанова про зупинення виконавчого провадження стягувачеві надіслано не було, оскільки він не повідомив  про місце свого знаходження, а будь-яких  інших скарг та звернень з його боку на адресу служби  не надходило;

-  місце знаходження боржника м. Цукурине, вул.Леніна,3 м. Селидове, матеріали виконавчого провадження згідно постанови від 25.096.07р. будуть передані  до Державної виконавчої служби Селидівського району Донецької області;

-  таким чином Державною виконавчою службою здійснюються всі необхідні заходи по примусовому виконанню наказу господарського суду по даній справі, у тому числі здійснюється на підставі статті 44 Закону" Про виконавче провадження" – черговість задоволення вимог стягувачів.

Розглянувши скаргу, мотиви її обґрунтування, вислухавши доводи представника стягувача,  суд встановив:

Рішенням  від 11.12.2001р. господарського суду Донецької області задоволенні частково позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Стройресурси", далі Стягувач, про стягнення з колективного сільськогосподарського підприємства, далі Боржник, боргу в сумі 9344 грн. 38 коп., збитків від інфляції в сумі 3999 грн.75 коп., 3 процента річних з простроченої суми в розмірі 561 грн. 43 коп., пені за прострочення виконання грошового зобов’язання в розмірі 1617 грн.60 коп. витрати по державному миту в сумі 155 грн. 23 коп. та витрати по судовому забезпечення судового процесу в сумі 67 грн. 96 коп., у зв’язку з чим було видано наказ. Загальна сума яка підлягає стягнення склала 15746 грн.35 коп.

Виданий на виконання зазначеної постанови стягувачеві наказ було пред’явлено  на виконання до державної виконавчої служби в Селидівському районі Донецької області, далі Служба, у зв’язку з чим 02.01.2002р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання наказу суду.

Наказ господарського суду не було виконано, тому Стягувачем на адресу начальника відділу виконавчої служби було надіслано скаргу.

Згідно листа від 03.05.07р. за №4-9-29 значиться, що наказ суду надійшов до примусового виконання до відділу виконавчої служби у Красноармійському районі 20.04.06р. із Селидовської виконавчої служби за місцем знаходження та реєстрації підприємства боржника: Краснорармійський район, с. Цукуріно, вул. Леніна, 3-1.

20.04.06р. Службою було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Скаргу мотивовано наступними обставинами:

-  всупереч вимог статей 24, 25 Закону Стягувачеві не було своєчасно надіслана копія постанови про відкриття виконавчого провадження, тому його було позбавлено можливості застосувати заходи щодо забезпечення виконання рішення суду;

-  в результаті бездіяльності Служюи на протязі 2004 та 2005 років не було накладено своєчасно арешт на майно Боржника, що не відповідає вимогам статті 7 Закону;

-  у той же час, виконавче провадження було відкрито – 02.02.02р. у Селидівскькому районі Донецької області, а саме і виконавчі дії провадилися на території цього району до 20.04.06р.;

-  у порушення вимог статті 27 Закону Служба, не повідомила Стягувача, про проведення виконавчих дій та у квітні 2006р. надіслало матеріали виконавчого провадження до відділу виконавчої служби Красноармійського району де в 2006р. вдруге відкриває виконавче провадження;

-   тобто Службою створені такі умови, що Стягував повинен приймати участь у виконавчому провадження одночасно у двох виконавчих службах, що суперечить частині першої статті 20 Закону;

- у червні 2006 р. державною виконавчою службою було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Боржника, однак всупереч вимогам частини шостої статті 50 Закону, служба не повідомила про такі дії Стягувача;

-  про накладення арешту на 10 одиниць автотранспортних засобів Стягувачу також не було відомо, що не відповідає вимогам частини третьої статті 55 Закону;

-   Стягувача не було належним чином повідомлено і про оцінку майна Боржника, що є порушенням вимог статті 57 Закону;

-  відповідно до статті 20 Закону Боржник є юридичною особою, тому виконавче провадження повинно здійснюватися за місцем знаходження його постійно діючого органу;

-   в результаті невиконання Службою вимог статей 55, 57 Закону умовно здійснюються інші заходи щодо розшуку втраченого майна Боржника, на підставі чого зупиняється виконавче провадження;

-          у результаті даних обставин порушується господарська діяльність Стягувача як суб’єкта господарювання та учасника виконавчого провадження;

Надавши правову оцінку діям учасників виконавчого провадження, дослідивши її фактичні обставини, пов’язані з виконанням рішення, суд зазначає наступне:

Ухвалою господарського суду було зобов’язано учасників виконавчого провадження здійснити огляд матеріалів виконавчого провадження у даній справі та скласти з цього приводу акт дослідження всіх обставин невиконання рішення у спосіб та порядок визначених судом.

Судом прийнято до уваги довідку про результати оцінки доказів у місці їх знаходження сторонами виконавчого провадження, які свідчать про те, що на час виконавчого провадження Службою припущені порушення вимог Закону та  Інструкції з діловодства в районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 5.07.99р. за №470/7 із змінами та доповненнями, у тому числі відносно своєчасного повідомлення сторін виконавчого провадження про проведення виконавчих дій.

Обов’язковість виконання рішень суду за положеннями п. 9 ст. 129 Конституції України  приписи якої є одним з основних принципів судочинства. До наступного часу рішення не виконано і це питання розглядається судом як штучне ускладнення сторонами судового процесу та умисне невиконання судового акту.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України “Про виконавче провадження”.

За приписами ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов’язаний здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної  виконавчої  служби  які обов’язково пов’язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов’язків здійснювати дії у межах закону.

Крім того, на час розгляду скарги не було доведено згідно письмових пояснень Служби, що заходи по примусовому виконанню наказу господарського суду на протязі тривалого строку виявилися безрезультатними на підставі статей 25, 40 Закону України "Про виконавче провадження". Слід зазначити, що виконавчий документ не було повернуто до суду який його видав.

На підставі викладеного, суд вважає скаргу правомірною, оскільки Стягувачем доведено, що дії Служби щодо примусового виконання рішення суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. суперечать Закону.

За такими обставинами скаргу  слід задовольнити та визнати дії відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного  управління юстиції у Донецької області щодо примусового виконання наказу господарського суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. неправомірними.

Оскільки на час виконання рішення суду мало місце неправомірна поведінка відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, зобов’язати його застосувати всі необхідні заходи передбачені цим Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №40/624.

Стягувачу підлягає поверненню оригінал платіжного доручення №103 від 30.05.07р. про перерахування державного мита в сумі 3 грн.40 коп. до державного бюджету, на тих підставах, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід’ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв’язку з чим така скарга не підлягає оплаті державним митом.

Щодо усного клопотання Стягувача про надіслання повідомлення до правоохоронних органів, то з цього приводу суд зазначає наступне:

-          дійсно водночас судова практика свідчить про те, що у багатьох випадках підприємства, установи, організації, та їх посадові особи ухиляються від виконання рішень господарських судів, що завдає шкоди правам і охоронюваним законом інтересів юридичних та фізичних осіб, призводить до тяганини і зайвого листування і зрештою не додає авторитету судовим органам.

-          згідно статті 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання посадовою особою рішення, ухвали чи постанови суду карається штрафом у певному розмірі;

-          відповідно до статті 112 Кримінально-процесуального кодексу України попереднє слідство у справах про злочин, передбачений статтею 382 Кримінально - процесуального кодексу України, проводиться слідчими прокуратури;

-          як свідчать надані Стягувачем матеріали, їм у розумінні статті 94 Кримінально-процесуального кодексу України  було здійснено звернення до органів прокуратури про усунення порушення його прав як учасника виконавчого провадження та вимог цього Закону. Однак до наступного часу відповіді про порушення його прав не отримав;

-          слід звернути увагу сторін виконавчого провадження на ті обставинами, що сторонами на час розгляду скарги є юридичні особи, а саме державна виконавча служба, незалежно від її організаційних змін, однак ані державний виконавець;

-          склад злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, є формальним, а його об’єктивна сторона вичерпується діяннями, з моменту вчинення якого злочин визнається закінченим і яке полягає: а) або в невиконанні судового акта, б) або в перешкоджанні його виконанню. З моменту невиконання судового акта злочин набуває триваючого характеру;

-          практика застосування статті 90 ГПК України передбачає виявлення судом у діяльності працівників порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку;

-          у таких випадках суд може, однак не зобов’язаний, надіслати повідомлення про це – для реагування та пропонувати правоохоронним органам про факт можливого порушення посадовими особами підприємств , установ та організацій законності на час виконання рішення суду;

-          повідомлення такого характеру не є процесуальним документом і не може бути оскаржено стороною, про яку у ньому йдеться;

-          належність та допустимість доказів справі у господарському суду вирішується на підставі вимог статті 33 ГПК України;

-          застосування таких заходів можливо на будь-якої стадії судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 5, 8, 11, 18, 20, 24, 25, 27, 50, 55, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 53, 86, 115, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.          Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Стройресурси" визнати правомірною.

2.          Визнати дії відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області щодо примусового виконання рішення суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. неправомірними.

3.          Зобов’язати відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області застосувати всі необхідні заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню наказу господарського суду у справі №40/624 від 11.12.2001р.

4.          Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Стройресурси" оригінал платіжного доручення від 30.05.07р. за №103. на перерахування державного мита в сумі 3 грн.40 коп. до державного бюджету України.

Суддя