ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.
№ 29/116-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Козир Т. П. - головуючого, Ковтонюк Л. В., Мележик Н. І.,

розглянувши касаційну скаргу ТОВ «Будмонтажцентр»на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 червня 2006 року у справі господарського суду Харківської області за позовом ТОВ «Будмонтажцентр»до приватної фірми «Знак»про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

У березні 2006 року ТОВ «Будмонтажцентр»звернулось до суду з позовом до приватної фірми «Знак»про стягнення 73400 гривень 12 коп. основного боргу, 7022 гривень 28 коп. –3 відстків річних і 22460 гривень 44 коп. втрати коштів від інфляції з мотивів невиконання відповідачем договірних зобов’язань.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25 квітня 2006 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 червня 2006 року рішення суду скасовано.

У позові відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будмонтажцентр»просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без зміни, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст. ст. 509, 530 п.2, 655 ЦК України.

Зазначає, що відповідач прийняв товар, але не виконав свого обов’язку розрахуватися за нього.

У судове засідання представники сторін не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності їх представників.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3 відсотків річних.

Як встановлено судом, у 2002 році на підставі договору купівлі –продажу № 6 від 14 січня 2002 року та накладних позивач поставив відповідачу товарно –матеріальні цінності на суму 73400 гривень 12 коп.

Відповідач за одержаний товар не розрахувався.

Сума втрати коштів від інфляції склала 22460 гривень 44 коп., 3 відсотків річних за несвоєчасно виконане грошове зобов’язання –7022 гривні 28 коп.

За таких фактичних обставин місцевий господарський суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права і задовольнив позов.

З викладених вище мотивів постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишеним без змін.

Керуючись  ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 червня 2006 року.

Рішення господарського суду Харківської області від 25 квітня 2006 року залишити без зміни.

Головуючий                                                       Т. Козир

Судді                                                                   Л. Ковтонюк

Н. Мележик