СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто севастополь

10 липня 2007 року
Справа № 2-16/1390-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Волкова К.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Щербінін Р.Є., довіреність №10-1271 від 21 серпня 2006 року,

відповідача: Патраш В.І., довіреність №323210 від 31 травня 2007 року,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя В.А. Омельченко) від 3 травня 2007 року у справі №2-16/1390-2007А  за позовом  закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" (Утьос,  Алушта, 98541) до          Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, Алушта, 98500)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення про завищення бюджетного відшкодування за лютий 2005 року на 93.333грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач правомірно відніс до податкового кредиту по першій з подій (оплаті) суму податку по придбаним будівельним роботам, ці витрати пов’язані з господарською діяльністю позивача, позивач мав податкові накладні, а вимоги податкового органу надати додаткові документи, а саме акти виконаних робіт та акти вводу об’єкта в експлуатацію, не засновані на законі.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за лютий 2005 року на 93.333грн., підставою для прийняття такого рішення відповідач вважає неправильне формування позивачем податкового кредиту –не надано активів  виконаних робіт та вводу об’єкта в експлуатацію.

Постановою господарського суду позов задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення,  з Державного бюджету України на користь позивача стягнуто державного мита 3,40грн..

Постанова суду мотивована тим, що позивач правильно –по першій з подій (оплаті) відніс на підставі податкових накладних до податкового кредиту  суми податку з операції придбання робіт, що пов’язані з господарською діяльністю позивача, при цьому не має значення період вводу об’єкта в експлуатацію.

Відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, як прийняту в порушення норм матеріального права, у позові відмовити.

З заперечень на апеляційну скаргу слідує, що позивач не згодний з доводами скарги тому, що сформував податковий кредит по першій події (оплати).

За згодою відповідача строк подання заперечень судом був продовжений.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги,  представник позивача підтримав доводи заперечень.

Апеляційний суд відповідно до статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України, перевірив доводи апеляційної скарги, встановив  наступне.

30 травня 2006 року керівником Державної податкової інспекції в місті Алушті Автономної Республіки Крим Мусієвою Л.С. на підставі акту перевірки №5723-2-8 від 27 травня 2006 року прийнято податкове повідомлення-рішення №01331 про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за лютий 2005 року у сумі 93.333грн. (а.с. 27).

З вказаного акту позапланової, документальної перевірки вбачається, що підставами для зменшення бюджетного відшкодування стало те, що позивач відніс до податкового кредиту суми податку 43.333,33грн., 33.333,33грн., 16.666,67грн. по операції придбання у товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" робіт по об’єкту, що є незакінчений будівництвом (реконструкція існуючої водолікарні), а тому не є основними фондами, що амортизуються (а.с. 16-26).

Позивач не оспорює того, що включив до податкового кредиту лютого  2005 року (період, в якому отримав податкові накладні)  вказані суми податку з операції придбання проектно - дослідницьких робіт по першій з подій – оплаті, що привело до від'ємного значення податку (бюджетного відшкодування). Такі обставини підтверджуються податковою декларацією за лютий 2005 року, реєстром наданих і отриманих податкових накладних за той же період,  податковими накладними за грудень 2004 року, договором підряду і платіжними документами за грудень 2004 року (а.с. 28-45, 67-70).

Відповідно до частини 1 підпункту 7.4.1 Закону України "Про податок на додану вартість" N168/97-ВР від 3 квітня 1997 року (без  змін , внесених Законом України №2505-IV від 25 березня 2005 року) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації

При цьому, частиною 2 вказаного підпункту передбачено, що  суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів.

На час прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення вказаний підпункт 7.4.1 Закону України N168/97-ВР викладений у іншій редакції :

частина 1 - податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку;

частина 2 - право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду;

частина 3 - якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Тобто, як на час віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку, так і на час прийняття податковим органом рішення, закон дозволяв включати до податкового кредиту суми податку по операції придбання основних фондів незалежно від строку вводу їх експлуатації.

А тому доводи відповідача про те, що об’єкт незакінчений будівництвом є не основним фондом, що підлягає амортизації, і тому суми податку по такій операції не можна відноси до податкового кредиту, не засновані на спеціальних нормах закону.

Така помилка допущена відповідачем через неправильне розуміння пункту 1.17 Закону України №16897-ВР відповідно до якого валові витрати виробництва (обігу), основні фонди та нематеріальні активи, що підлягають амортизації, розуміються у значенні, визначеному Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". Таке посилання на норми іншого закону слідує розуміти з урахуванням особливостей оподаткування податком на додану вартість.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що позивач правильно, відповідно до вказаних вище норм та відповідно до підпункту 7.7.1 Закону України сформував суму податкового кредиту, визначив від'ємне значення податку та заявив бюджетне відшкодування, апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає,  місцевим господарським судом постанова прийнята без порушень норм матеріального права, інших підстав для скасування (зміни) судового рішення також не має.

Керуючись статтями  24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 3 травня 2007 року у справі №2-16/1390-2007А  залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді