ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 18/176-19/47

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

ВАТ “Лтава”, м. Полтава

на постанову

та ухвалу
від 16.11.2006 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 22.06.2006 р. господарського суду Полтавської області

у справі
№ 18/176-19/47 господарського суду Полтавської області

за позовом
ВАТ “Лтава”, м. Полтава

до
Приватно-орендного багатофункціонального кооперативу “Полузір’я”, с. Плоске Полтавської області

про
спонукання до вчинення дій

в судовому засіданні взяв участь представник:

позивача
Масло О.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

ВАТ “Лтава” звернулося до суду з позовною заявою до Приватно-орендного багатофункціонального кооперативу “Полузір’я” про визнання недійсним розпаювання майна колишнього КСП, а фактично Приватно-орендного багатофункціонального кооперативу “Полузір’я”, яке є його правонаступником, а також про зобов’язання відповідача включити до ліквідаційної маси все майно, яке знаходилось у підприємства на момент розпаювання.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.10.2005 р., залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.12.2005 р., провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним розпаювання майна припинено, а в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2006 р. касаційну скаргу ВАТ “Лтава” задоволено частково, постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.12.2005 р. та рішення господарського суду Полтавської області від 20.10.2005 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

При новому розгляді справи ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.06.2006 р. (суддя Паламарчук В.В.) провадження у справі припинено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.11.2006 р. (судді: Швець О.В. –головуючий, Андрейцева Г.М., Фаловська І.М.) апеляційну скаргу ВАТ “Лтава” залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.06.2006 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, ВАТ “Лтава” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.11.2006 р. і ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.06.2006 р. та визнати недійсним розпаювання майна відповідача.

На думку заявника касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема ч. 1 ст. 32 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” та ч. 2 ст. 25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, виходячи із суті розпаювання та наданих позивачем доказів, позовні вимоги в частині визнання недійсним розпаювання майна колишнього КСП зачіпають права та охоронювані законом інтереси громадян, а тому не можуть розглядатися без їх участі.

У зв’язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про необхідність припинення провадження в частині визнання недійсним розпаювання майна та як наслідок припинення провадження у справі в цілому, оскільки громадяни не можуть бути учасниками судового процесу в господарському суді та відповідно господарський суд не може залучити їх до участі у справі.

Однак, з таким висновком попередніх судових інстанцій погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути лише юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Це правило встановлено лише для сторін спору в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.           Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Залучення до участі у справі такої третьої особи не впливає на підвідомчість спору господарському суду.

Враховуючи наведене, ухвала про припинення провадження у справі та постанова суду апеляційної інстанції про залишення її без змін не можуть бути визнані такими, що відповідають нормам процесуального права, тому підлягають скасуванню, а справа –направленню до розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 1, 21, 27, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ВАТ “Лтава” задовольнити частково.

2.          Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.11.2006 р. та ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.06.2006 р. у справі № 18/176-19/47 скасувати.

3.          Справу № 18/176-19/47 передати до розгляду до господарського суду Полтавської області.

Головуючий                                                                            Б.М. Поляков

Судді                                                                                      Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко