ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.07.07р.

Справа № А35/251-07

За позовом  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхуванняз тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

до  Криворізького професійного гірничо-металургійного ліцею, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 11304, 26 грн.

Суддя  Широбокова Л.П.

Представники сторін:

Від Позивача – Паплик С.А. – головний спеціаліст - юрист, дов №07-08/3156 від 05.06.07р.

Ярихович В.І., заст. директора, дов. №07-04/2133 від 10.04.2007р.

Від Відповідача -  Сурікова В.А., головний бухгалтер, дов. №2 від 27,06.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухається із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу, запис здійснюється на носій CD-R  N5154146LB23756.

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість по сплаті страхових внесків –395,26 грн, штрафні санкції –10909,00 грн, посилаючись на ст.30 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", акт перевірки №16 від 14.02.2007р. та рішення №95/13 від 26.02.2007р. про застосування фінансових санкцій.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач вказує, що позивач в порушення вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України не послався на законодавство, яким обґрунтовує свої вимог, та не надав обґрунтований розрахунок стягуваної суми.   Проти позовних вимог заперечує, мотивуючи тим, що згідно положень ст. 1 Закону України №1994-1У від 09.09.2004р. «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»держава визнала кредиторською заборгованістю Державного бюджету України виплати, встановлені ст. 57 Закону України «Про освіту», тобто відповідач взагалі не є боржником за вказаними сумами, оскільки зобов’язання взяла на себе держава.  При цьому грошові кошти на сплату внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності кошторисами не передбачалися, а, отже відповідач не порушив вимоги закону та бюджетне законодавство. На думку відповідача, зазначені виплати не являються заробітною платою  та з них не повинні утримуватися та сплачуватися страхові внески, та вважає, що позивач безпідставно нарахував йому внески і штраф, в зв’язку з чим в позові просить відмовити.

Відповідач заперечив проти доводів позивача, вважає, що вказані виплати, незалежно від джерела фінансування, є додатковою заробітною платою, та на них повинні нараховуватися внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови відповідно до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач - Криворізький професійний гірничо-металургійний ліцей - зареєстрований як юридична особа державної форми власності, , та являється платником внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Позивачем проведено перевірку правильності нарахування внесків до Фонду, за результатами якої складено акт №16 від 14.02.2007р.  На підставі цього акту позивачем прийнято Рішення №95/113 від 26.02.2007р. про застосування фінансових санкцій, яке було вручено відповідачу. Згідно вказаного Рішення   відповідачу нараховано штраф в розмірі  100% сум виплат –10909,00 грн, донараховано внесків –395,26 грн.

З акту перевірки вбачається, що Позивачем порушений порядок нарахування і утримання страхових внесків відповідно до ст.1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування»№2213 від 11.01.2001р., ст. 21 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, обумовленими народженням і похованням»№2240 від 18.01.2001р. та п. 4, 20 Порядку нарахування середньої заробітної плати для розрахунку виплат по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню, а саме не відображені в звіті Ф4 –ФСС з ТВП в грудні 2005р. та травні 2006р. здійснені виплати в сумі –10909,00 грн надбавок за вислугу років і допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та на них не нараховані і не сплачені внески до Фонду.

Відповідач з вказаним рішенням позивача не погодився, надавав до нього заперечення та оскаржував рішення в адміністративному порядку.  Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено відповідачу в задоволенні скарги, а рішення позивача залишено в силі (Рішення про результати розгляду скарги від 23.03.2007р. №04-05-1688).

Вивчивши матеріали справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки передбачені ст.57 Закону України «Про освіту»№1060 та визначені даним Законом як гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів.

Нормативно-правовим актом, який чітко визначає поняття і структуру заробітної плати є Закон України «Про оплату праці»від 24.03.1995р. №108 (далі Закон 108), у відповідності до ст.2 якого структура заробітної плати складається з основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов’язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Оскільки законодавець визначив надбавки за вислугу років і допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки як гарантії держави, передбачивши їх в Законі України «Про освіту», то, відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону, дані надбавки і допомога є додатковою заробітною платою та входять в структуру заробітної плати.

Таким чином, надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів за своєю природою є заробітною платою і незалежно від того, в який період і з якою затримкою вони нараховуються і сплачуються, дані надбавки і допомога залишаються заробітною платою і включаються до фонду оплати праці.

Заробітна плата педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів виплачується з Державного бюджету. Будь-яка затримка у виплаті заробітної плати (як основної, так і додаткової) викладачам, є заборгованістю Державного бюджету.

Виплата надбавок і допомоги, передбачених Законом №1060 педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів, була призупинена протягом 1997-2002 р.р. законами про Державний бюджет на відповідні роки. У зв’язку з чим виникла заборгованість по даним виплатам. А оскільки, згідно із Законом України «Про освіту» дані виплати є гарантією (зобов’язанням) Держави і здійснюється за рахунок Державного бюджету, то вони автоматично стали Державним боргом, що знайшло своє відображення в Постанові Верховної Ради України від 21.06.2001р. №2551 «Про стан, напрями реформування і фінансування освіти в Україні».

Визначення терміну «державний борг»наводиться в Бюджетному Кодексі України від 21.06.2001р. №2542, відповідно до якого державний борг - загальна сума заборгованості держави, яка складається з «…непогашених боргових зобов’язань держави, включаючи боргові зобов’язання держави, що вступають в дію в результаті виданих гарантій за кредитами, або зобов’язань, що виникають на підставі законодавства або договору».

Із зазначеного слідує, що не йде мова про зміну статусу сум зобов’язань, які були гарантовані Державою та виникли на підставі діючого законодавства, але з якої-небудь причини не були виплачені, ставши Державним боргом, тобто надбавки і допомога, передбачені Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим працівникам навчальних закладів, не змінили свого статусу як додаткової заробітної плати, через невиплату їх у 1997-2002 р.р., і продовжують входити до фонду оплати праці.

Крім того, ст. 5 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст.57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»від 09.09.2004р. №1994 передбачено, що кредиторська заборгованість сплачується працівникам разом з виплатою поточної заробітної плати. Тобто, законодавець ототожнює кредиторську заборгованість із заробітною платою, конкретизуючи їхнє положення за часом - виплата поточної зарплати і виплата заробітної плати за попередні періоди.

Нормами даного Порядку також визначено, що надбавки і допомога, встановлені ст.57 Закону України «Про освіту»належать до оплати праці.

Частиною 3 пункту 5 Порядку встановлено, що перерахунок призначених пенсій особам, яким повністю або частково виплачена заборгованість, здійснюється на підставі довідок по заробітній платі за відповідний період роботи з урахуванням сум нарахованих виплат. І хоча тут говориться про перерахунок пенсій, важливо, що Порядок відносить ці виплати до заробітної плати.

Той факт, що кошти на виплати по ст. 57 Закону України «Про освіту»були віднесені на КЕК 1343 (інші поточні трансферти населенню), а не на КЕК 1110 (Заробітна плата) не змінює природи цих виплат, вони продовжують входити до фонду оплати праці.

Оскільки надбавки і допомоги є оплатою праці, то при включенні цих виплат відповідними законами України про Державний бюджет України, вони продовжують залишатися заробітною платою і входять до фонду оплати праці з випливаючими з цього зобов’язаннями щодо нарахування страхових внесків на соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності.

Вказівка в Законі України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»на те, що кредиторська заборгованість Державного бюджету України погашається протягом п’яти років рівними частинами шляхом включення цих витрат відповідними законами України про Державний бюджет у вигляді окремих цільових субвенцій з Державного бюджету, не забороняє застосування надалі, після їх нарахування і виплати, законодавства по соціальному страхуванню.

Відповідно до п.37 ст.2 Бюджетного Кодексу України субвенції - це міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції. Тобто, в даному випадку субвенція дається на погашення кредиторської заборгованості державного бюджету по додатковій заробітній платі, у вигляді надбавок і допомоги. Порядок її використання встановлений в п.4 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №934 від 19.09.2005р., де сказано, що відрахування, передбачені законодавством, з виплат здійснюється в установленому порядку.

Статтею 27 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням"  на страхувальника покладено обов’язок нараховувати  і  сплачувати  в  установлені  строки  та  в повному обсязі страхові внески. Ні Конституцією України, ні Бюджетним кодексом України, ні Законом України «Про освіту», ні Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст.57 Закону України «Про освіту»педагогічним працівникам, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів», ні іншими Законами з бюджетного законодавства прямо не відмінено обов’язок сплати страхових внесків з сум додаткової заробітної плати у вигляді надбавки і допомоги, передбачених Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів.

За приписами ст. 30 цього Закону страхувальник  -  роботодавець  несе  відповідальність за несвоєчасність  сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі  страхових  внесків,  що  сплачують застраховані особи через рахунки  роботодавців,  а  також за порушення порядку використання страхових  коштів.

У разі несвоєчасної сплати страхових внесків  страхувальником або неповної їх сплати  страхувальник  сплачує  суму  донарахованих   контролюючим органом  страхових  внесків  (недоїмки),  штраф  та  пеню.

За неповну   сплату   страхових   внесків  на  страхувальника накладається  штраф  у   розмірі   прихованої   (заниженої)   суми заробітної плати,  на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  а в разі повторного порушення  -  у  трикратному розмірі зазначеної суми.

Відповідач не відобразив спірні суми в своїх звітах, що надавав до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, страхові внески на них не нарахував та не сплатив, тобто занизив на вказані виплати суму заробітної плати.

З огляду на викладене, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф в розмірі прихованої   (заниженої)   суми додаткової заробітної плати,  на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  - 10909,00 грн, донарахував на ці виплати внески –395,26 грн.

Доказів сплати внесків та штрафних санкцій на час розгляду справи суду не надано.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94  Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з відповідача не стягуються.

Зважаючи на викладене, заперечення відповідача судом відхиляються як необґрунтовані. Посилання відповідача на недотримання позивачем вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України безпідставні, оскільки  справа розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19  Конституції України, ст.ст. 27, 30 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою  працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» господарський суд,  -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з  Криворізького професійного гірничо-металургійного ліцею –50036 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Бикова, буд.13, (р/р 464 в ГУДКУ м. Дніпропетровськ, МФО 805012) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності –49000, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса,93, (р/р 25609112 в відділенні АППБ «Аваль», МФО 306748, , одержувач –Саксаганська районна виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності) –штраф в сумі 10 909,00 грн (десять тисяч дев’ятсот дев’ять  грн 00 коп), внески в сумі  395,26 грн (триста дев’яносто п’ять грн 26 коп).

Видати виконавчий лист після набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили  відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 184-186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.П. Широбокова

Постанова в повному обсязі виготовлена 13 липня 2007р.