ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"13" червня 2007 р.
Справа №  4/136

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І., за  участю секретаря  судового засідання  Волоткевича  А.В. розглянув матеріали справи № 4/ 136

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент", м. Кіровоград

до відповідача1: Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки в Кіровоградській області, м. Кіровоград

відповідача 2: Головного управління МНС України в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про скасування приписів про застосування запобіжних заходів № 29 від 28.03.2007 року № 44 від 05.04.2007 року Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградської області.

Представники сторін:

від позивача - Галушко С.І. , довіреність № б/н  від 24.04.07;

від відповідача 1 - Пічкуренко В.М. , довіреність № 11/3891  від 21.05.07;

від відповідача 2 - Кравцов О.М. , довіреність № 11/668  від 29.01.07;

суть спору: подано  позов в порядку  адміністративного судочинства про скасування  приписів про застосування запобіжних заходів № 29 від 28.03.2007 року № 44 від 05.04.2007 року Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградської області( відповідача 1)   через їх невідповідність вимогам  законодавства, що регулює спірні правовідносини.  Позивачем   визначено в якості  відповідача 2   Головне управління МНС України в Кіровоградській області,  оскільки  при зверненні до  відповідача 2 не було скасовано в порядку підлеглості    винесені  відповідачем 1 приписи  про застосування запобіжних заходів № 29 від 28.03.2007 року № 44 від 05.04.2007 року Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградської області.

Час прийняття  вступної та  резолютивної частини постанови: 18:05.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників   позивача та відповідачі 1 і 2, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Рішення  відповідача 1 , які оформлені  приписами про застосування запобіжних заходів №29 від 28.03.2007 року  та №44 від 05.04. 2007 року   позивач не погоджується, оскільки  вважає, що   вказані в приписах  порушення  взагалі не мали місце, а дії  суб'єкта владних повноважень- державного інспектора з цивільного захисту  та техніки  безпеки  Кіровоградської області  такими, що вчинені за  відсутності  повноважень.

В обґрунтування своєї вимоги Держана інспекція цивільного захисту та  техногенної безпеки Кіровоградської області посилається на Постанову КМ України від 4 серпня 2000 р. № 1214 «Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами» (надалі Постанова № 1214).

Позивач  вважає, що  посилання Держаної інспекції цивільного захисту та  техногенної безпеки Кіровоградської області (надалі Інспекція) на Постанову № 1214, при визначенні обов'язку Підприємства укладати угоду на аварійно -рятувальне обслуговування автозаправних станції з державними аварійно -рятувальними службами (підрозділами), є неправомірне, необґрунтоване та безпідставне.

В посиланні з боку Інспекції на Постанову № 1214, вказується на те, що об'єкт - автозаправна станція віднесено до хімічної та нафтохімічної промисловості. При цьому дана позиція, з боку Інспекції ґрунтується на тому, що в Постанові № 1214 в частині зазначення про хімічну та нафтохімічну промисловість, йдеться про забезпечення нафтопродуктами.

В Постанові № 1214  на частину якої  посилається Інспекція, йдеться про промисловість нафтохімії. Автозаправна станція не є промисловим об'єктом, та взагалі не відноситься  до  нафтохімії.

В підтвердження  своєї позиції  позивач , посилається на пункт 3.1. Класифікації видів економічної діяльності прийнятої Наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року № 375 (надалі КВЕД), в якому зазначено:

– Процес промислового виробництва - це процес перероблення  (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовується для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи товарів виробничого призначення); оброблення уживаних товарів на сировину; надання промислових послуг.

Розуміння значення «забезпечення  нафтопродуктами», також пов'язано з промисловістю.

Це підтверджується пунктом З Положення про Державний комітет  нафтової,    газової   та    нафтопереробної   промисловості    України,    що затверджено Указом Президента України від 6 березня 1995 року N 178/95, в  якому зазначається:   формування та реалізація державної політики розвитку нафтової, газової та нафтопереробної промисловості з метою нарощування сировинної бази, досягнення світового рівня технології видобутку, транспортування, переробки нафти і газу, вдосконалення виробничої структури, забезпечення народного господарства і населення нафтопродуктами, природним і скрапленим газом.

Тобто забезпечення нафтопродуктами, може бути здійснюватись лише  промисловими об'єктами.В пункті 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою КМ України від 20 грудня 1997 р. N 1442 (надалі Правила), зазначено:

-Ці Правила визначають порядок приймання, зберігання і роздрібної  торгівлі бензином, дизельним пальним, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти),  а також регламентують  вимоги у дотриманні прав  споживачів щодо належної якості цих товарів, безпеки для життя та  здоров'я    споживачів,    навколишнього   природного    середовища   і   рівня  торговельного обслуговування.

В частині першій пункту 3 Правил, надано визначення розуміння  об'єкту - стаціонарній автозаправній станції, а саме:

-Стаціонарні АЗС - комплекс споруд для приймання, зберігання та

відпуску    нафтопродуктів    з    наземним    або    підземним   розміщенням

резервуарів і з не зблокованими з ними пальнороздавальними колонками.

Діяльність об'єкту - автозаправної станції, пов'язана з  здійсненням торгівельної діяльності, що ніякого відношення до забезпечення нафтопродуктами не має.

В Правилах, нафтопродукти  визнаються як товар, про що зазначено в частині другій пункту 9 Правил, з наступними ознаками:

Стосовно товарів, які за певних умов можуть бути  небезпечними для життя і здоров'я покупця, його майна, навколишнього природного середовища, оператор (продавець) зобов'язаний довести до відома покупця інформацію про правила безпечного використання, зберігання і утилізації цих товарів, а також про наслідки їх шкідливого впливу.

В абзаці третьому пункту 3.1. КВЕД визначено термін «Товар» - це  продукція, яка включається до обміну, тобто є предметом купівлі та продажу. Це може бути продукція серійного виробництва, унікальні витвори або матеріальні засоби для надання послуг .

Виходячи з вище викладеного ми бачимо, що діяльність пов'язана з  здійсненням купівлі - продажу товару, відноситься до сфери надання послуг.

Це також підтверджується Законом України «Про стандарти, технічні регламенти та  процедури оцінки відповідності» від 01.12.2005 № 3164-1V, в якому термін  «Послуга» визначено як:  результат економічної діяльності, яка не створює товар, але продається та купується під час торговельних операцій.

Одним із нормативних актів, який чітко визначає, що автозаправна  станція не підпадає під дію Постанови 1214, є Методика ідентифікації потенційно небезпечних об'єктів, затверджена Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23 лютого 2006 року N 98, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20 березня 2006 р. за N 286/12160 (надалі Методика ідентифікації).

В таблиці № 9 (Визначення відповідності об 'єкта діючим нормативно- правовим актам), зразку № 10, приклад № 2, Методики ідентифікації потенційно небезпечних об'єктів, в прикладі № 2, щодо проведення ідентифікації об'єкта господарської діяльності - Автозаправна станція, зазначається:

– Автозаправна станція не підпадає під дію нормативно-правового

акту  Постанову КМ України від 4 серпня 2000 р. № 1214 «Про затвердження

переліку об'єктів та  окремих територій,  які підлягають  постійному та

обоє 'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами»

До пункту 4 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять  підвищену екологічну небезпеку (надалі Перелік), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року N 554, включено автозаправну станцію. При цьому звертаю увагу не те, що об'єкт -автозаправна станція включена до даного Переліку, окремо як об'єкт, нарівні з об'єктами видобутку нафти, нафтохімії і нафтопереробки.

При дослідженні Переліку особливо небезпечних підприємств,  припинення діяльності яких потребує проведення спеціальних заходів щодо запобігання заподіянню шкоди життю та здоров'ю громадян, майну, спорудам, навколишньому природному середовищу, та Переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірних умовах обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року N 1214 (із змінами), що до даних Переліків, не включено автозаправну станцію як об'єкт.

Постановою № 1214 затверджено Перелік об'єктів та окремих  територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами.

В Положенні про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів затвердженого Наказом МНС  від 18.12.2000 року № 338, визначено розуміння терміну «Об'єкт господарської діяльності», відповідно до якого, це: - виробництва, цехи, споруди і будови, які використовуються юридичною особою або фізичною особою - підприємцем для виробничої, науково-дослідницької, комерційної або іншої діяльності.

Виходячи з вище викладеного розуміння терміну «Об'єкт», а також з  того, що згідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, об'єкт — автозаправна станція вважається спорудою, тому є неприпустимим та безпідставним розглядаючи нафтохімічну промисловість, розуміти під цим АЗС.Додатково підтверджує розмежування нафтохімії та автозаправні станції, Наказ  МНС України від 15 травня 2006 року № 228 «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення», зареєстрований  в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року № 785/12659.

В пункті 4 Додатку до п. 4.1. Правил улаштування, експлуатації та  технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення (надалі Правила), визначено об'єкти видобутку нафти, нафтохімії і нафтопереробки... А про об'єкт -автозаправну станцію йдеться окремо в пункті 5 Додатку до п. 4.1. Правил.  Підтвердженням  того, що об'єкт - автозаправна станція є лише об'єктом торгівлі  є  копія  Дозволу на розміщення об'єкту торгівлі, та Торгового патенту.

Підставою для винесення рішень старшим Державним інспектором з питань цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградської області Пічкуренко В.М. про застосування запобіжних заходів, по вище зазначеним автозаправним станціям підприємства ТОВ «Акцент», стало те, що приміщення та технологічне обладнання автозаправних станцій експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства у сфері цивільного захисту та техногенної безпеки, а саме:  по припису № 29 від 28 березня 2007 року:  не укладено угоду   на   аварійно   - рятувальне   обслуговування   з державними аварійно -рятувальними службами (підрозділами) в порушення  Постанови КМ України від 4 серпня 2000 р. № 1214 «Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами», Наказу МНС України від 17 листопада 2003 року № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2003 року № 1125/8446.

-не встановлено систему раннього виявлення надзвичайних ситуацій  та оповіщення людей у разі їх виникнення в порушення   наказу МНС України від 15 травня 2006 року № 228 «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року № 785/12659, ст.. 8 Закону України «Про цивільну оборону України», ст. 25 Закону України «Про захист населення і території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

-відсутній дозвіл на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки від  органів місцевого самоврядування в  порушення: ст. 13 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18 січня 2001 року №2245-111.

В приписі № 44 від 05 квітня 2007 року, окрім вище викладених  порушень, додатково вказані наступні:

– працівники не забезпечені засобами індивідуального захисту   в  порушення  ст. 15 Закону України «Про захист населення і території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», ст.. 8 Закону України «Про Цивільну оборону України», п.п. 2,3 Постанови КМ України від 19.08.2002 року № 1200 «Про затвердження порядку забезпечення населення та особового складу невоєнізованих формувань засобами радіаційного та хімічного захисту».

-не обладнано сучасний куточок цивільного захистув  порушення  ст. 33 Закону України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», п. 3.2. Наказу МНС України № 97-2001 р. зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 6.06.2001р.№ 481/5672.

З рішеннями Державної інспекції з цивільного захисту та техніки безпеки Кіровоградської області, що оформлені приписами про застосування запобіжних заходів № 29 від 28 березня 2007 року та № 44 від 05 квітня 2007 року – позивач  не погодився. Встановлені порушення в приписах вважає такими, що взагалі не мають місця, а дії суб'єкта владних повноважень - державного інспектора з цивільного захисту та техніки безпеки Кіровоградської області такими, що вчинені за відсутності повноважень.

Свою позицію, щодо винесених  приписів  про застосування запобіжних  заходів обґрунтовує  наступним.

Підставою для вимоги з  боку інспекції щодо укладання угоди на аварійно-рятувальне обслуговування з державним аварійно-рятувальними службами (підрозділами) є посилання на Постанову КМ України № 1214 від 4 серпня 2000 року «Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами» (надалі Постанова), та Наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи від 17 листопада 2003 року за № 1125/8446 (надалі Наказ,), яким був затверджений Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами (надалі Порядок).

Автозаправна станції є лише об'єктом торгівлі  нафтопродуктів. А отже АЗС, виходячи з того, що загалом термін «промисловість» має розумітись як сукупність підприємств (фабрик, заводів, електростанцій, шахт ), на яких виробляються знаряддя праці, добувається та обробляється сировина, виготовляється частина предметів споживання, не може відноситись до хімічної та нафтохімічної промисловості.

Виходячи з того що Порядок обслуговування об'єктів та окремих  територій державними аварійно-рятувальними службами був затверджений на виконання розпорядження КМ України від 2 жовтня 2003 року № 589-р. (надалі Розпорядження), відповідно до п. 2 якого, МНС, Мінагрополітики, Мінпромполітики, Мінпаливенерго, НАК "Нафтогаз України", НАК "Надра України" у тримісячний строк після затвердження Порядку, визначення розмірів оплати послуг з обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами зобов'язані вжити заходів для укладення   підприємствами, установами і організаціями, що належать до сфери їх управління чи перебувають у їх підпорядкуванні, на які поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. N 1214 "Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами", відповідних договорів з державними аварійно-рятувальними службами, не може бути застосований до автозаправної станції.

Невстановлення  на автозаправній  станції системи  і раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення  позивач  пояснює тим, що  в ідповідно до Плану усунення недоліків виявлених при перевірці ПНО та ОПН ТОВ «Акцент» в Кіровоградській області в результаті інспекторських перевірок державними інспекторами ЦЗ та ТБ РВ ГУМНС України в Кіровоградській області по обладнанню АЗС системами раннього виявлення НС згідно наказу МНС № 288 від 51.05.2006 року (надалі План усунення недоліків), затвердженого директором ТОВ «Акцент» Стахурським Ю.В.,   який погоджено з і начальником    ВДЩЗ    та    ТБ    ГУМНС    України    в    Кіровоградській    обл.  Пічкуренко  В .М., початок робіт по розробці документації та улаштуванню системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення на автозаправній станції має розпочатись з четвертого кварталу 2007 року.

А отже викладена в приписі обставина, щодо відсутності на АЗС на  даний час системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, враховуючи при цьому погоджений та особисто підписаний начальником ВДЩЗ та ТБ ГУМНС України в Кіровоградській обл.  Пічкуренко  В.М. план усунення недоліків, не може вважатись причиною невиконання запропонованого заходу, та як результат було включено  до припису, щодо якої має вживатись запобіжний захід, так як термін виконання робіт по встановленню вище зазначеної системи, не сплив.

Викладені  в  обґрунтування  припису   зауваження про застосування запобіжних заходів № 29 від 28 березня 2007 року, по об'єкту - автозаправній станції № 5,  позивач   заперечує, оскільки  такий дозвіл був отриманий 11 січня 2007 року, відповідно до рішення № 4 виконавчого комітету Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Стосовно    зауваження по припису про застосування запобіжних заходів № 44 від 05 квітня 2007 року, по об'єкту - автозаправній станції № 8,  позивач вважає   зауваження  безпідставним, оскільки  виконавчому  комітету Кіровоградської міської ради був поданий лист № 32 від 31.01.2007 року та пакет документів, що передбачений ст. 13 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки», з проханням   надати дозвіл  на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки. До даного часу виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, питання щодо надання підприємству ТОВ «Акцент» дозволу на експлуатацію об'єкта підвищеної небезпеки – автозаправної [станції № 8  не  розглянуто.

Позивач  не визнає   претензії  стосовно    незабезпечення працівників засобами індивідуального захисту ( згідно до припису   про застосування запобіжних заходів № 44 від 05 квітня 2007 року),  оскільки   працівники, що працюють на АЗС № 8 в повному обсязі забезпечені засобами індивідуального захисту органів дихання від бойових отруйних речовин, а також промисловими засобами індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин (бензолів), відповідно до Постанови КМ України № 1200 «Про затвердження порядку забезпечення населення та особового складу невоєнізованих формувань засобами РХЗ», ст.. 8 Закону України «Про Цивільну оборону», ст. 15 Закону України «Про захист населення і території від НС».

До того ж придбання  засобів індивідуального захисту  підтверджується  платіжним дорученням № 280 від 19 квітня 2006 року.

Не відповідає  дійсності  і  зауваження  про   необладнання сучасного куточку цивільного захисту, згідно  до  припису про застосування запобіжних заходів № 44 від 05 квітня 2007 року,  оскільки  автозаправна станція № 8 обладнана куточком цивільного захисту, який був пред'явлений при перевірці  старшому  інспектору  з питань цивільного захисту та техногенної безпеки майору внутрішньої служби Чередніченко В.В., який не включив дане порушення  в припис  від 26 лютого 2007 року.

Відповідачі 1 та 2  з позовними  вимогами не погодились, вважають їх   необґрунтованими, а   дії  відповідача  1 такими, що в  повній мірі  відповідають   вимогам  законодавства.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про правові засади цивільного захисту», Указу Президента України від 9 лютого 2001 року № 80/201 «Про заходи щодо підвищення рівня захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру», п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року № 1446 «Про затвердження Положення про Державну інспекцію цивільного захисту та техногенної безпеки» відділ Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки головного управління МНС України в області, здійснює державний нагляд і контроль за організацією виконання заходів щодо захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форм власності, за станом готовності органів управління цивільної оборони до дій на випадок виникнення надзвичайних ситуацій.

Згідно з п. 3.1. наказу МНС України від 27 березня 2006 року № 170 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування запобіжних заходів посадовими особами Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 травня 2006 року за № 606/12480, посадові особи Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки в разі порушень вимог чинного законодавства у сфері цивільного захисту та техногенної безпеки призупиняють до їх усунення експлуатацію та роботу підприємств, об’єктів, окремих виробництв,                цехів, дільниць, машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів,   обмежують, зупиняють роботи з будівництва, реконструкції, розширення об’єктів, якщо ці порушення створюють загрозу життю або здоров’ю людей.

За результатами комплексних перевірок АЗС № 5 та № 8 ТОВ «Акцент», згідно з планами інспекторських та інших перевірок з питань цивільного захисту, техногенної безпеки та цивільної оборони на 2007 рік, які затверджено відповідними керівниками місцевих органів влади, виявлено наступні порушення:

1.Не встановлено систему раннього виявлення надзвичайних                   ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення, чим порушено наказ МНС України від 15 травня 2006 року № 288 «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення», зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року за № 785/12659, що створює загрозу життю і здоров’ю як для працюючого персоналу АЗС, так і людей, які мешкають поблизу даних об’єктів.

2. Не укладено угоду на постійне та обов’язкове аварійно-рятувальне обслуговування Державними аварійно-рятувальними службами, всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2000 року № 1214                  «Про затвердження переліку об’єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами», наказу МНС України від 17 листопада             2003 року № 440 «Про Порядок обслуговування об’єктів та окремих територій Державними аварійно-рятувальними службами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2003 року за № 1125/8446, та рішенню обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 27 грудня 2006 року (протокол № 15), яким затверджено перелік об’єктів та окремих територій області, що підлягають постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами.

До зазначеного переліку ввійшли автозаправні станції, підпорядковані ТОВ «Акцент».

Згідно з вищевказаними нормативними документами і рішенням обласної комісії з питань ТЕБ та НС постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами підлягають підприємства хімічної та нафтохімічної промисловості, до складу яких           входять об’єкти забезпечення нафтопродуктами. В свою чергу до комплексу об’єктів забезпечення нафтопродуктами входять підприємства видобутку, транспортування, переробки, зберігання та реалізації нафтопродуктів.

Вимоги наказу МНС України від 17 листопада 2003 року № 440                    (далі – Наказ) відповідно до п. 1.2. поширюються на суб’єктів обслуговування, на об’єктах яких існує ризик виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів. У п. 4.1. Наказу зазначено, що підставою для укладання договорів на аварійно-рятувальне обслуговування об’єктів державними аварійно-рятувальними службами є наявність на об’єкті джерела потенційної небезпеки або ризику виникнення надзвичайних ситуацій природного чи  техногенного характеру.

Оскільки на АЗС ТОВ «Акцент» існує декілька таких джерел (паливно-роздавальні колонки, ємності для зберігання палива та процес поповнення їх запасів з автоцистерни паливозаправника) і за результатами ідентифікації деякі з них віднесено до об’єктів підвищеної небезпеки, виникає незаперечна               правова підстава для необхідності аварійно-рятувального обслуговування даних об’єктів. Враховуючи, що аварійно-рятувальне обслуговування полягає у здійсненні комплексу профілактичних заходів, направлених на попередження надзвичайних ситуацій та оперативного реагування у разі їх виникнення, невиконання зазначеного заходу створює загрозу життю і здоров’ю працюючого персоналу та населення, яке мешкає біля об’єкту.

1.Не обладнано сучасний куточок цивільного захисту, що є порушенням ст. 33 Закону України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», п. 3.2 наказу МНС України               № 97-2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 6 червня 2001 року № 481/5672, що позбавляє працюючий персонал та людей, які тимчасово перебувають на об’єкті, необхідної інформації щодо заходів направлених на попередження і ліквідацію різних надзвичайних ситуацій, чим створюється загроза їх життю та здоров’ю.

2. Пункти припису щодо відсутності відповідних дозволів на експлуатацію об’єктів підвищеної небезпеки від місцевих органів влади та  забезпечення працівників АЗС засобами індивідуального захисту на підставі підтверджуючих матеріалів, наданих  в.о. Державного інспектора з питань цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградського МУ ГУМНС України в області  Чередніченком В.В., розглянуто як виконані.

Враховуючи вищевикладене, вважаємо обґрунтованими вимоги                органів Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки щодо усунення виявлених порушень та винесення приписів про застосування запобіжних заходів по АЗС № 5 та № 8 ТОВ «Акцент».

Крім того, для   призупинення виконання  оскаржених приписів   про застосування запобіжних заходів встановлено  спеціальний порядок  відповідно до якого   такі  дії  можливі  лише   Крім того, для   призупинення виконання  оскаржених приписів   про застосування запобіжних заходів встановлено  спеціальний порядок  відповідно до якого   такі  дії  можливі  лише    за умови надання матеріалів щодо усунення недоліків з конкретними термінами їх виконання. Призупинення виконання припису не дає права на подальшу роботу (експлуатацію) об’єкта. Припинення дії припису можливе лише за умови усунення всіх зазначених недоліків. За невиконання законних вимог посадових осіб Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки передбачається відповідальність згідно з чинним законодавством.

за умови надання матеріалів щодо усунення недоліків з конкретними термінами їх виконання. Призупинення виконання припису не дає права на подальшу роботу (експлуатацію) об’єкта. Припинення дії припису можливе лише за умови усунення всіх зазначених недоліків. За невиконання законних вимог посадових осіб Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки передбачається відповідальність згідно з чинним законодавством.

На підготовчому засіданні та під час  судового розгляду  справи  відповідач 1 та 2  надавав пропозиції  по врегулюванню спору, які  полягають в наступному:

Керівнику  позивача   надати до відділу Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки матеріали, які підтверджують намір                         усунути виявлені недоліки з конкретними термінами їх виконання для прийняття обґрунтованого рішення по перенесенню термінів приведення в дію приписів про застосування запобіжних заходів № 29 та № 44, винесених по АЗС № 5 та             № 8 ТОВ «Акцент».

Проаналізувавши правовідносини  між учасниками спору та  надавши їм  правову оцінку, господарський  суд приходить до переконання, що вимоги  позивача  не є обгрунтованими, в позові необхідно відмовити повністю.

Такий  висновок господарський  суд зробив на підставі системного аналізу  законодавства, яке  регулює  правовідносини та  враховуючи   конкретні обставини справи.

Господарський суд вважає, що посадові особи  відповідача 1 та 2   при винесенні  спірних приписів  та   прийнятті рішення про  обґрунтованість винесення приписів про застосування запобіжних заходів  (№11/3447  від  04.05.2007 року )  в межах наданих їм  повноважень згідно до  п.3.1  наказу  Міністерства з  надзвичайних ситуацій України №170 від  27.03.2006 року  “Про затвердження  Інструкції  про порядок та умови застосування запобіжних заходів посадовими особами Державної інспекції цивільного захисту  та  техногенної безпеки”, зареєстрованим у Міністерстві  юстиції України 26 травня  2006 року  за №606/12480, згідно до положень яких  посадові особи Державної  інспекції цивільного захисту  та техногенної безпеки у разі порушення вимог чинного законодавства у сфері  цивільного захисту  та техногенної безпеки призупиняють до їх усунення експлуатацію та  роботу підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, обмежують, зупиняють роботи з будівництва, реконструкції, розширення   об'єктів, якщо ці порушення  створюють загрозу  життю або здоров'ю людей.

Господарським  судом безспірно встановлено, що  спірні  приписи було винесено повноважними  службовими особами  за результатами комплексних перевірок АЗС № 5 та № 8 ТОВ «Акцент», згідно з планами інспекторських та інших перевірок з питань цивільного захисту, техногенної безпеки та цивільної оборони на 2007 рік, які затверджено відповідними керівниками місцевих органів влади,  а  виявлені при проведенні вказаних перевірок   порушення   давали    підстави  для  застосування   заходів  реагування.

Господарським судом не приймається до уваги та  розцінюється як необґрунтована  позиція  позивача  щодо   того,  що  автозаправочні  станції не відносяться  до   підприємств  нафто-газової промисловості  і  тому  відсутні підстави для укладання   договору  (угоди)  на постійне та обов’язкове аварійно-рятувальне обслуговування Державними аварійно-рятувальними службами, всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2000 року № 1214                  «Про затвердження переліку об’єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами», наказу МНС України від 17 листопада             2003 року № 440 «Про Порядок обслуговування об’єктів та окремих територій Державними аварійно-рятувальними службами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2003 року за № 1125/8446, та рішенню обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 27 грудня 2006 року (протокол № 15), яким затверджено перелік об’єктів та окремих територій області, що підлягають постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, оскільки  позивачем не враховано   внесені  зміни  до   Постанови  Кабінету Міністрів України  №554 від  27.07.1995 року   та згідно до  Постанови Кабінету  Міністрів України №142  від  14.02.2001 року   пункт 4 доповнено  абзацом та викладено  в наступній  редакції:  Видобування  нафти, нафтохімія і нафтопереробка (включаючи всі види продуктопроводів) Автозаправні  станції.

До зазначеного переліку ввійшли автозаправні станції, підпорядковані ТОВ «Акцент».

Згідно з вищевказаними нормативними документами і рішенням обласної комісії з питань ТЕБ та НС постійному та обов’язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами підлягають підприємства хімічної та нафтохімічної промисловості, до складу яких           входять об’єкти забезпечення нафтопродуктами. В свою чергу до комплексу об’єктів забезпечення нафтопродуктами входять підприємства видобутку, транспортування, переробки, зберігання та реалізації нафтопродуктів.

Вимоги наказу МНС України від 17 листопада 2003 року № 440                    (далі – Наказ) відповідно до п. 1.2. поширюються на суб’єктів обслуговування, на об’єктах яких існує ризик виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів. У п. 4.1. Наказу зазначено, що підставою для укладання договорів на аварійно-рятувальне обслуговування об’єктів державними аварійно-рятувальними службами є наявність на об’єкті джерела потенційної небезпеки або ризику виникнення надзвичайних ситуацій природного чи  техногенного характеру.

Оскільки на АЗС ТОВ «Акцент» існує декілька таких джерел (паливно-роздавальні колонки, ємності для зберігання палива та процес поповнення їх запасів з автоцистерни паливозаправника) і за результатами ідентифікації деякі з них віднесено до об’єктів підвищеної небезпеки, виникає незаперечна               правова підстава для необхідності аварійно-рятувального обслуговування даних об’єктів. Враховуючи, що аварійно-рятувальне обслуговування полягає у здійсненні комплексу профілактичних заходів, направлених на попередження надзвичайних ситуацій та оперативного реагування у разі їх виникнення, невиконання зазначеного заходу створює загрозу життю і здоров’ю працюючого персоналу та населення, яке мешкає біля об’єкту. Господарським  судом також враховується, що   АЗС №8  знаходиться  в  межах  міста,  поруч з   ринком, де   відмічається   значна скупченість  людей і  тому   існує реальна  необхідність в  здійсненні комплексу профілактичних заходів, направлених на попередження надзвичайних ситуацій та оперативного реагування у разі їх виникнення, невиконання зазначеного заходу створює загрозу життю і здоров’ю працюючого персоналу та населення.

Господарський суд приймає до уваги, що  на АЗС здійснюється складний технологічний процес (транспортування, зберігання, наливання, зливання та забезпечення споживачів нафтопродуктами) вона являється підприємством.  Господарський суд не погоджується з  трактуванням позивачем п.1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами. Так, у зазначеному пункті вказано, що правила визначають порядок приймання зберігання і роздрібної торгівлі (забезпечення  нафтопродуктами), а також регламентують вимоги у дотриманні прав споживача щодо безпеки життя та здоров’я споживачів.  Враховуючи, що АЗС про яку йдеться у позові є об’єктом підвищеної небезпеки на неї прямо розповсюджуються зазначені вимоги.

Посилання позивача на Таблицю 9 «Методики ідентифікації потенційно небезпечних об’єктів», затвердженої наказом МНС України      № 98 – 2006 р., зареєстрованим у Мін’юсті України 20.03.2006 р. № 286/12160 також не обґрунтований,  тому що зазначений документ регламентує порядок проведення ідентифікації об’єктів, а не укладання угод суб’єктів господарювання на обов’язкове, постійне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами.

За приписом ст. 179 Господарського кодексу України   укладення господарського договору  є обов'язковим для сторін, у випадках, передбачених законом або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення  договору  для  певних  категорій  суб'єктів  господарювання чи органів  державної влади або органів  місцевого  самоврядування.

Господарський  суд визнає  необґрунтованим  і  посилання позивача на «Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об’єктів», затверджене наказом МНС України №338-2000 р., через те що АЗС являється не потенційно небезпечним об’єктом, а об’єктом підвищеної небезпеки і на її території є споруди і будови (операторська, навіси, роздавальні колонки тощо) та АЗС займається іншою діяльністю (забезпеченням нафтопродуктами), що і зазначено у відповідному документі.

Приведеними відповідачем 1  доводами повністю спростовуються   висновки  позивача  про  відсутність підстав для включення  до приписів   порушень, пов'язаних з  встановленням  системи раннього виявлення надзвичайних                   ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення, оскільки  це є прямим порушенням вимог наказу  МНС України від 15 травня 2006 року № 288 «Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 липня 2006 року за № 785/12659, оскільки  такі порушення  безпосередньо  створюють загрозу життю і здоров’ю як для працюючого персоналу АЗС, так і людей, які мешкають поблизу даних об’єктів.

Узгодження органами державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки ГУМНС України в області плану усунення зазначеного недоліку, на який посилається позивач, не  зменшує небезпеку об’єкту у разі виникнення надзвичайної ситуації, тому даний пункт  обґрунтовано  включено до припису.  Наявність зазначеного плану засвідчує  намір для вжиття заходів  по  усуненню недоліків і відповідно виконання припису про застосування запобіжних заходів, тому згідно  вимог наказу МНС України № 170 -  2006 р. може бути врахований для прийняття відповідного рішення про призупинення дії припису для усунення недоліків при письмовому  зверненні суб’єкта господарювання до органу, який виніс даний припис або до вищого за статусом державного органу.

Господарський  суд вважає повністю доведеною наявність на час  перевірки  порушення ст. 33 Закону України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», п. 3.2 наказу МНС України № 97-2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 6 червня 2001 року № 481/5672 в частині  відсутності на підприємствах позивача  обладнаних сучасних куточків цивільного захисту,  чим позбавлявся  працюючий персонал та люди, які тимчасово перебувають на об’єкті, необхідної інформації щодо заходів направлених на попередження і ліквідацію різних надзвичайних ситуацій, чим створюється загроза їх життю та здоров’ю.

Вивченням матеріалів справи   спростовано твердження позивача про відсутність відображення  вказаного порушення  в приписі в.о. Державного інспектора з питань цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградського МУ ГУМНС України в області  Чередніченка В.В. від 26 лютого 2007 року.

Поряд з цим,  господарський  суд  вважає за необхідне  визнати, що  Пункти припису щодо відсутності відповідних дозволів на експлуатацію об’єктів підвищеної небезпеки від місцевих органів влади та  забезпечення працівників АЗС засобами індивідуального захисту на підставі підтверджуючих матеріалів, наданих  в.о. Державного інспектора з питань цивільного захисту та техногенної безпеки Кіровоградського МУ ГУМНС України в області  Чередніченком В.В., розглянуто  відповідачем 1  як виконані, однак на час  виникнення  спірного правовідношення  вони мали місце і  тому були включені  до приписів  на законних підставах. Наданими до суду   доказами повністю підтверджено  оплату  за  придбані  засоби захисту після  внесення   приписів, які оскаржені до суду. Крім того,  господарським судом  враховано, що   акт  державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації автозапрапвочної станції по вул. В.Пермська 72 в м.Кіровограді   видавався   Тов “МІП”, а не позивачу, а сам факт  звернення  позивача  для отримання дозволу  не  є доведеним фактом про надання дозволу, тому  відповідач 1  обґрунтовано  зазначив в приписі про відсутність такого дозволу.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги органів Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки щодо усунення виявлених порушень та винесення приписів про застосування запобіжних заходів по АЗС № 5 та № 8 ТОВ «Акцент». та  відповідь  відповідача 2  про відсутність  підстав  для  їх скасування в порядку  підлеглості.

Одночасно з прийняттям  рішення , господарський  суд вважає за необхідне   скасувати  вжиті  ухвалою від 21.05.2007 року  заходи  по забезпеченню  позову  шляхом  зупинення    дії  приписів   Державного  інспектора  з питань  цивільного захисту  та техногенної безпеки Кіровоградської  області   Пічкуренко  В.М. №29 від  28.03.2007 року  та №44 від  05.04.2007 року  про призупинення   експлуатації АЗС №№5,8 ТОВ “Акцент”, які  розташовані в  с. Коржеве  Бобринецького району Кіровоградської  області  та   по  вул. Пермська 72 в м.Кіровограді.

Враховуючи  викладене, керуючись   ст.ст. 160,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

В позові  відмовити повністю.

Скасувати  вжиті  ухвалою від 21.05.2007 року  заходи  по забезпеченню  позову  шляхом  зупинення    дії  приписів   Державного  інспектора  з питань  цивільного захисту  та техногенної безпеки Кіровоградської  області   Пічкуренко  В.М. №29 від  28.03.2007 року  та №44 від  05.04.2007 року  про призупинення   експлуатації АЗС №№5,8 ТОВ “Акцент”, які  розташовані в  с. Коржеве  Бобринецького району Кіровоградської  області  та   по  вул. Пермська 72 в м.Кіровограді.

Сторони мають право оскаржити   в  апеляційному  порядку постанову в   порядку і строки  відповідно до ст.   186 Кодексу адміністративного судочинства  України.  Про  апеляційне  оскарження   рішення   суду     першої  інстанції спочатку   подається заява. Обґрунтування мотивів   оскарження і вимоги до суду апеляційної  інстанції викладаються в   апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та  апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через   суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної  скарги одночасно надсилається особою,   яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне     оскарження   постанови  суду   першої   інстанції  подається  протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному  обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня   складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути  подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,   якщо скарга  подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи    апеляційна скарга, подані після закінчення  строків,   встановлених       цією   статтею,   залишаються   без   розгляду,   якщо   суд   апеляційної   інстанції  за  заявою   особи,   яка  їх   подала,   не   знайде   підстав  для  поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова   набирає   законної   сили   відповідно   до   ст.   254   Кодексу   адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,   встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений цим Кодексом, постанова  суду  першої  інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо  його  не  скасовано,   набирає  законної сили   після   закінчення  апеляційного розгляду   справи.   Якщо   строк   апеляційного   оскарження   буде   поновлено,   то  вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова    виготовлена в повному обсязі   15 червня   2007 року.

Суддя