ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
УХВАЛА

"15" серпня 2007 р.                                                                                № 5/347

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І.розглянув матеріали справи № 5/347

за позовом: закритого акціонерного товариства "Гарант-Цукор", м. Новоукраїнка Кіровоградської області

до відповідача І: товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної компанії "Квадро-ЛТД", м. Кіровоград

до відповідача ІІ: товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Евріс", м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: відкритого акціонерного товариства "Новоукраїнський цукровий завод", м. Новоукраїнка Кіровоградської області

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про визнання недійсним договору від 22.08.2003 купівлі продажу цінних паперів - простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства "Новоукраїнський цукровий завод" у кількості 28157 штук, номінальною вартістю 228 грн., на загальну вартість 6419796 грн., в сумі купівлі-продажу 10000 грн., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною компанією "Квадро-ЛТД" та товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Евріс".

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.12.2004 було порушено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 23.03.2006 року провадження у даній справі зупинено до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 5/328 за позовом закритого акціонерного товариства "Гарант-Цукор" до відповідача І:  товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної компанії "Квадро ЛТД", до відповідача ІІ: товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІС", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: відкритого акціонерного товариства "Новоукраїнський цукровий завод" та закритого акціонерного товариства "Цукорагрореєстр", про визнання недійсними:

-договору купівлі-продажу цінних паперів № 18-12 від 18.12.2001, укладеного між ЗАТ "Гарант-Цукор", ТОВ виробничо-комерційною компанією "Квадро ЛТД" та ТОВ "Аксіс";

–договору купівлі-продажу цінних паперів від 11.02.2002, укладеного між ЗАТ "Гарант-Цукор" та ТОВ виробничо-комерційною фірмою "Квадро ЛТД", на підставі ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР, як таких, що не відповідають закону.

Ухвалою господарського  суду Кіровоградської  області  від 03.08.2007 року  справу  прийнято  до свого провадження  суддею Хилько Ю.І., поновлено провадження у справі та розгляд справи призначено на 15.08.2007 року  на  14 год. 30 хв.

13.08.2007 року  на  адресу  господарського  суду  через канцелярію надійшла заява   позивача (вхідний №28498  від  13.08.2007 року)  про відмову від позову в порядку  пункту  4 статті 80 ГПК України.

Вказана заява підписана   арбітражним керуючим, керуючим санацією ЗАТ  “Гарант – цукор” Генеральним  директором ЗАТ “Гарант - цукор” Васіним  В.В., тобто   тією ж особою яка   07.12.2004  року зверталась з позовною заявою  07.12.2004  року  до суду (т.1 а.с. 7) та  за зверненням  якого порушене провадження у справі.  Тобто господарським судом визнано повноваження   арбітражного  керуючого, керуючого санацією ЗАТ  “Гарант – цукор” Генерального  директора ЗАТ “Гарант- цукор” Васіна  В.В.

Крім того, за  наданою цією посадовою особою довіреністю від  12.07.2005  року з терміном дії 3  роки інтереси  позивача  при розгляді справи судом представляє   Михайлов В.О.

Однак, в  судовому засіданні  15.08.2007  року  представник   позивача не погодився  з  заявою   позивача про припинення  провадження у справі за  відсутністю предмету  спору  та  заявив клопотання про  відкладення  розгляду справи  у зв'язку з  необхідністю  узгодити  йому позицію з  позивачем.

Клопотання  представника позивача судом залишене  без задоволення, оскільки  суд враховує приписи ст. 69 Господарського  процесуального кодексу  України  про  необхідність   дотримання   строку  вирішення   спору та  враховуючи, що   стаття  77 Господарського процесуального  кодексу України  не  містить  таких  підстав для відкладення  розгляду  справи як необхідність проведення  консультацій  чи  узгодження  позиції   позивача з його представником.

Господарський  суд вважає, що визначальним  для   подальшого   руху справи є  саме заява про  відмову   позивача   від позову, оскільки   представник  позивача  не навів  будь - яких  доказів  про спростування  викладених в цій  заяві обставин або  про   відсутність  волевиявлення  позивача на  припинення  провадження у справі.

Проаналізувавши   правовідносини  між позивачем та  його представником, які  є  протирічивими  щодо  припинення  провадження у справі, господарський  суд  приходить до переконання, що    стороною у  справі   є саме   ЗАТ “Гарант- цукор”, а    арбітражним керуючий, керуючий санацією ЗАТ  “Гарант – цукор” Генеральний  директор ЗАТ “Гарант- цукор” Васін  В.В., який   за  приписом  ст. 28 Господарського  процесуального кодексу України є органом, що діє у  межах повноважень, наданих  йому законодавством та  установчими  документами.

Згідно до ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення в якому одна сторона (представник) зобов'язана  або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За приписом  ст. 238 Цивільного  кодексу України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може  бути  вчинений лише особисто тою особою, яку  він представляє.

Як  вбачається  із  обсягу наданих представнику  позивача  повноважень  він  не має  права   змінювати  чи скасовувати   заяви  або клопотання  особи, яка надавала  йому  вказану  довіреність (а.с.87).

Відповідно до ст. 239 Цивільного кодексу України  правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.  Отже, за загальним правилом,  представник не є учасником правовідношення, яке виникає внаслідок вчинення ним правочину від імені  довірителя.

Правовідношення представництва та  правовідношення, яке  виникає внаслідок вчинення представником правочину від імені особи, яку він  представляє, є різними правовідносинами.

За приписом  ст.244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий  документ, що видається  однією особою  іншій особі для представництва перед третіми особами;  довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють ( довірителем), безпосередньо третій особі. За змістом цієї  норми довіреністю є письмовий документ, що підтверджує повноваження представника діяти у  відносинах з третіми особами.

Крім  того,   згідно до ст.17 п.5 Закону України  “Про відновлення платоспроможності  боржника  або визнання його  банкрутом” керуючий санацією  має право укладати від імені  боржника мирову угоду, цивільно - правові, трудові  та  інші угоди.” Заява  представника   позивача Михайлова  В.О. як  представника   позивача   містить посилання на те, що  він  одночасно є  і  головою кредиторів у справі  про банкрутство.  Однак,  господарський суд не  приймає цю заяву  до уваги, оскільки   заявник не подав   будь - яких   документів на підтвердження своїх повноважень та   Законом  України  “Про відновлення платоспроможності  боржника  або визнання його банкрутом” взагалі  не  передбачено  такої особи  як   голова кредиторів.

Натомість   ст. 8 вказаного Закону   визначає компетенцію комітету  кредиторів,  до яких  серед  інших належить  і   прийняття рішення   про вибори голови комітету. Законом визначено повноваження   комітету  кредиторів які стосуються   проведення  процедури  банкрутства, однак до повноважень голови  комітету кредиторів  не  віднесено скасування   рішень   арбітражного керуючого, керуючого санацією.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються  сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже,  господарський  суд    вважає, що  повноваження   голови  комітету  кредиторів  можуть  бути використані   лише в провадженні по справі  по  банкрутство  і   він  не має будь - яких повноважень  у позовному провадженні, тобто  повноваження  представника позивача  Михайлова  В.О. визначені   в справі  як представник  позивача, що діє на підставі  виданої  йому довіреності.

Таким  чином, господарський  суд вважає, що заява  позивача про відмову  від позову   підлягає  до задоволення  та приймає  відмову  від позову, оскільки судом не встановлено дій, які б суперечили законодавству  або порушували чиї- небудь права і  охоронювані  законом інтереси.

В судовому засіданні  представнику  позивача  роз'яснено  передбачені ст. 80 ГПК України наслідки  припинення  провадження у справі у зв'язку з  відмовою позивача  від позову:  у випадку припинення провадження у справі повторне  звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих  же підстав  не допускається.

Враховуючи  викладене, керуючись  ст.ст.80, 86 Господарського  процесуального кодексу України,  господарський  суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову  позивача  від  позову.

Провадження у  справі  припинити.

У випадку припинення провадження у справі повторне  звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих  же підстав  не допускається.

Ухвалу  про припинення провадження у  справі може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя