СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.

Справа № А-10/70

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарі судового засідання:
Бабінець У.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом:          Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача:   Державної податкової інспекції у Косівському
районі

78600, м. Косів,
вул. Незалежності, 101

про:                       визнання частково
нечинним податкового-повідомлення рішення

За участю представників сторін:

від позивача:       ОСОБА_2 - представник, (довіреність НОМЕР_1
від 06.04.07р.)

від  відповідача:
Терьохіна Т.П. - зав. юр. сектору,

(довіреність № 6272/8/10-019 від
05.06.06р.);

Арсенич В.І. -
старший державний податковий інспектор,

(довіреність №
6162/9/10-019 від 05.06.06р.)

в с т а н о в и в:

Підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Косівському районі НОМЕР_2 від 04.04.07р.
про визначення суми податкового зобов»язання з податку на додану
вартість в розмірі 137233 грн, в тому числі: 90015 грн.  основного платежу та 47218 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Позивач в судовому засіданні подав
заяву від 02.07.07р. № 02/07-07-1, за змістом якої змінив позовні вимоги та
просить суд визнати частково нечинним
зазначене вище податкове повідомлення-рішення, а саме: в частині
визначення суми податкового зобов»язання з податку на додану вартість в розмірі
83793,00 грн. та застосування  штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 44107,00 грн.

Відповідно до ст.51 КАС України
позивач має право змінити предмет адміністративного позову, збільшити або
зменшити розмір позовних вимог в будь-який час до закінчення судового розгляду,  а тому заява позивача від 02.07.07р. №
02/07-07-1 підлягає прийняттю та розгляду по суті.

Представник позивача  підтримав змінені згідно із заявою вимоги та
не погоджуючись з визначенням податкового зобов»язання з ПДВ в загальній сумі
127900 грн., вказує на те, що у зв»язку із внесеними до  Закону України "Про податок на додану
вартість"   змінами,   платники податку на додану вартість, які є
суб'єктами спрощеної системи оподаткування, обліку і звітності (юридичні та
фізичні особи) і реєстрація яких в якості платників ПДВ відбулася в період з
31.03.05р.  до   30.06.05р., тобто до дати набуття
чинності   Законом України від 03.06.2005
р.  "Про внесення змін до деяких
Законів України" ,  відповідно до
вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України "Про податок на
додану  вартість",  мали бути виключені  з
Реєстру  платників  податку
на  додану  вартість .
З метою зняття з реєстрації , позивач 19.08.05р. звернувся  до відповідача із заявою  для
анулювання реєстрації,
подав  податкову  декларацію
з  ПДВ за останній податковий
період та здав свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ  НОМЕР_3, як це  передбачено абзацом 12  пункту
9.8 статті 9 Закону України "Про податок на додану  вартість", проте відповідач, всупереч
вимогам Закону, визначив   позивачу
податкове зобов»язання з ПДВ за період з 19.08.05р. по 31.12.06р.

Відповідач проти позову
заперечує, не погоджуючись з позицією та висновками, викладеними позивачем і
його представником в позовній заяві та в судовому засіданні вказує на те, що
відповідно до пункту  9.8 статті 9 Закону
України "Про податок на додану
вартість" реєстрація діє до дати анулювання, позивачем не дотримано
передбачену законодавством процедуру виключення з реєстру платників ПДВ, не  подано до ДПІ відповідну заяву, а тому, за
відсутності в ДПІ  відомостей про анулювання
позивача як платника ПДВ, та у зв»язку  з
несплатою ПДВ, неподанням податкових декларацій з ПДВ, позивачу визначено
спірне податкове зобов»язання та застосовані штрафні (фінансові санкції).
Заперечуючи вимоги позивача, ДПІ також посилається і на те, що позивачем станом
на 19.08.05р. не було погашено податкове зобов»язання з ПДВ в сумі 354 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

За результатами  виїзної планової перевірки підприємця ОСОБА_1
з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.04р. по 31.12.06р. , що відображені в акті перевірки від  23.03.07р. НОМЕР_4,  Державною податковою інспекцією в Косівському
районі прийняте податкове повідомлення-рішення             НОМЕР_2 від 04.04.07р., згідно
якого позивачу визначено суму податкового зобов»язання з податку на додану
вартість в розмірі 137233 грн, в тому числі: 90015 грн.  основного платежу та 47218 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Як вбачається з акту перевірки
(а.с.12) , підставою для  визначення
зазначеної суми податкового зобов»язання з ПДВ був висновок податкового органу
про заниження   зобов»язань з ПДВ в сумі
90015 грн.  за  період з 01.04.05р. по 31.12.06р., у зв»язку
з тим, що, як встановлено податковим органом на підставі  виписки з банків та поданої звітності
платника єдиного податку, підприємцем ОСОБА_1 не включено до податкового
зобов»язання   виручку в сумі 539982
грн., чим порушено пп 7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість".

Позивач згідно поданої заяви про
уточнення позову від 02.07.07р. № 02/07-07-1 не оспорює  донарахування ПДВ  в сумі 6222 грн. та відповідно застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3111 грн. за період з 01.04.05р. по
19.08.05р. , тобто по день, коли реєстрація його як платника ПДВ мала бути
анульована, в решті суми донарахування
за період з 20.08.05р. по 31.12.06р.
просить суд визнати нечинним зазначене податкове повідомлення-рішення.

Суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

31.03.05р.  набрав чинності Закон України «Про внесення
змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та
деяких інших законодавчих актів України»                № 2505-IY від 25.03.05р., яким
внесено зміни до Закону України «Про податок на додану вартість»  № 168/97-ВР від 03.04.97р. в частині
обов»язку реєстрації як платника податку на додану вартість суб»єктів
підприємницької діяльності, які перебувають на спрощеній системі оподаткування,
у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг),
що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана)  такій особі або в рахунок зобов»язань третім
особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує
300000 тис. грн.  (без врахування ПДВ)
незалежно який режим оподаткування використовує особа  згідно з законодавством .

Як свідчать обставини справи, на
виконання вимог зазначеного Закону та відповідно до п.9.3. та підпункту
«а»пункту 9.6. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР
від 03.04.97р. /в редакції зазначених вище змін внесених Законом України №
2505-IY від 25.03.05р./, позивач 20.04.05р. зареєструвався  платником податку на додану вартість та
отримав свідоцтво платника ПДВ
НОМЕР_3.

30.06.05р.  набув
чинності  Закон України від
03.06.2005 р.  N 2642-IV  "Про внесення змін до деяких Законів
України" , яким внесено зміни
до  Закону України "Про
податок на додану вартість",
зокрема з підпункту  2.3.1  пункту
2.3  статті  2
цього Закону  вилучено   слова
"незалежно  від  того,
який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством".

Таким чином, суб'єкти спрощеної
системи оподаткування, обліку і
звітності  (юридичні  особи,
що  сплачують  єдиний
податок за ставкою 10%,  та
фізичні особи) з дати набуття
чинності  вказаним Законом   незалежно від загальної суми від здійснення
ними операцій з поставки  товарів  та
послуг  отримали  право
не реєструватися  в  якості платників ПДВ  на підставі підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті
2 Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до підпункту «в»пункту
9.8. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»,  анулювання
реєстрації  відбувається у
випадку, якщо:   особа,  зареєстрована як платник податку,  реєструється як платник єдиного податку або
стає суб'єктом інших спрощених  систем оподаткування,  які
визначають  особливий  порядок нарахування чи сплати  податку
на  додану  вартість,
відмінний  від   тих,
що встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього
податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин.

Відповідно до ч.6 цієї ж норми
Закону, податковий орган зобов'язаний прийняти самостійне рішення про
анулювання реєстрації на підставах,
визначених у  підпунктах  "в"-"г"  цього пункту. У такому разі, відповідно   останнім
податковим   періодом
вважається  період,  який
розпочинається  від дня,  наступного за останнім днем попереднього
податкового  періоду,  та
закінчується днем такого анулювання.

Таким чином, Закон визначає
обов»язком саме податкового органу у зазначеному випадку прийняти самостійне
рішення про анулювання реєстрації.

Проте, як встановлено судом, таке
рішення податковим органом не прийняте, ні самостійно, ні за заявою платника
податку.

Як свідчать обставини справи, у
журналі відповідача вхідної кореспонденції фізичних осіб 19.08.05р. за № 4539/Б
зареєстровано заяву позивача  про зняття
з обліку; декларація  з ПДВ за серпень
2005р. зареєстрована   19.08.05р. за №
125111, що підтверджується листом  ДПІ
від 04.04.07р. № 3989/9/31-08, адресованим позивачу, витягом з журналу
реєстрації вхідної кореспонденції фізичних осіб за 2005р. та спростовує
доводи  ДПІ  про те, що така заява позивачем не
подавалась.

Відповідно до вимог ч.7 цієї ж норми
Закону,  рішення про анулювання
реєстрації за заявою платника  податку
приймається  у  строки,
визначені  цією  статтею
для  податкової реєстрації.  Підпунктом 25.1. п.25 Положення про
реєстрацію платників податку на додану вартість , затвердженого наказом ДПА
України від 01.03.00р. № 79 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
03.04.00р. № 208/4429 визначено, що рішення про анулювання реєстрації за заявою
платника  податку приймається  податковим
органом протягом десяти календарних днів. Згідно з підпунктом  25.3.
цього ж Положення , за
наявності  підстав   для
анулювання   реєстрації
платника  податку  на  додану  вартість орган державної податкової служби
здійснює таке анулювання: на дату
подання  заяви  або затвердження акта про анулювання
реєстрації,  якщо не визначений граничний
термін дії Свідоцтва або дата
втрати  особою  статусу платника податку на додану вартість,
або коли є підстави  для  анулювання
до  закінчення  терміну
дії Свідоцтва.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд  при вирішенні справи керується  принципом
законності, відповідно  до  якого
органи  державної  влади,
органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані  діяти лише на підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Закону України
«Про державну податкову службу»,
посадові   особи   органів
державної   податкової    служби зобов'язані  дотримувати Конституції   і
законів України,  інших  нормативних актів, прав та  охоронюваних
законом інтересів   громадян,    підприємств,  установ,
організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної  податкової служби функцій та повною мірою
використовувати надані їм права.

Невиконання відповідачем вимог Закону
України «Про податок на додану вартість»щодо анулювання реєстрації за наявності
передбачених законом та встановлених судом підстав для здійснення такого
анулювання, що мало місце в спірному випадку, - є неправомірним, в зв»язку з
чим  визначення податкових зобов»язань з
ПДВ за період, від дня коли реєстрація в силу Закону мала бути анульована,  -
незаконне.

За таких обставин, доводи відповідача
про те, що позивач вважається зареєстрованим до дати анулювання реєстрації,
-  не спростовують вимог позивача та не
можуть бути підставою для відмови в позові.

За змістом ч.4 п.9.8. ст.9 Закону
України «Про податок на додану вартість»,
у разі анулювання реєстрації
платник  податку  ... у строки,
визначені законом,  є  зобов'язаним погасити суму податкових
зобов'язань або податкового боргу з цього податку,  що
виникли  до  такого
анулювання,  за  їх
наявності, незалежно  від
того,  чи буде така особа залишатися
зареєстрованою як платник цього податку на дату сплати такої суми податку, чи
ні.   Таким чином,  обов»язок анулювання  реєстрації не ставиться в  залежність від наявності чи відсутності у
платника податку податкового зобов»язання чи податкового боргу,  а тому заперечення  відповідача з цього приводу з посиланням на
те, що станом на день подання заяви 19.08.05р. у позивача  було непогашене податкове зобов»язання з ПДВ
в сумі 354 грн. -  не заслуговують на
увагу.

З огляду на викладене, визначення
податкового зобов»язання з ПДВ за період з 20.08.05р. по 31.12.06р. в сумі
83793,00 грн. та відповідно
застосування  штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 44107,00 грн. - неправомірне, а тому позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, пп. 2.3.1  пункту  2.3
статті  2,  ст.9 Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.04.1997 року N 168/97-ВР, Законом України  «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р.
№2181-III, ст.ст. 158, 160, 186, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Визнати нечинним
податкове-повідомлення рішення ДПІ у Косівському районі

НОМЕР_2 від 04.04.07р.  в частині
визначення суми податкового зобов»язання з податку на додану вартість в
сумі  83793,00 грн.  та застосування штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі  44107,00 грн.

Стягнути з  Державного бюджету  України на користь  Підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (код НОМЕР_5)  -3
грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання постанови
в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі 11.07.07р.

Внесено в діловодство

Кузишин У.Б.