ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2007
Справа №2-31/919-2007

За позовом Колективного підприємства профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій, м.Ялта

до відповідача ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим», м.Сімфрополь

Про розірвання договору.

Суддя Привалова А.В.

представники:

Від позивача –  Умеров С.У., представник, дов. Від 03.01.07р.

Від відповідача -  не з’явився.

Обставини справи: Колективне підприємство профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій 12.01.07р. звернулось до господарського суду АРК з позовом до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим» про розірвання попередніх договорів  від 14.03.06р. реєстр.№1994 та №1995 на підставі ст.635, 651 ЦК України з мотивів, що відповідач істотно порушив умови договору.

У відзиві на позов  від 19.02.07р. відповідач проти позову заперечує, вказує що саме позивач чинив перешкоди для виконання умов договору, а тому вважає доводи, викладені у позові  не обґрунтованими і таким що не дають позивачу права вимагати розірвання договорів.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 13.03.07р. не забезпечив, надіслав телеграму про відкладення справи слуханням  з підстав  неможливості забезпечити явку свого представника у зв’язку  з його відрядженням.

Клопотання відповідача про відкладення справи слуханням не задовольняється судом, оскільки відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи можуть вести свої справи у господарському суді через своїх представників, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства за підписом керівника.  При цьому судом береться до уваги, що відкладення справи слуханням можливо тільки у межах строку розгляду справи, встановленого ст.69 ГПК України.   Проте строк розгляду даної справи складає вже більше ніж два місяця,  не продовжувався відповідно до положень ст.69 ГПК України, що стало підставою для задоволення заяви позивача про відвід судді  господарського суду АРК Жукової А.І.  та передачі справи на розгляд  судді Привалової А.В.

Крім того, до клопотання відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджують вказані причини не можливості явки представника.

Таким чином, відповідач своїми правами наданими ст.22, ст.28 ГПК України щодо участі свого представника у судовому засіданні не скористався.

Справа слуханням відкладалась та по справі оголошувались перерви згідно зі ст.77 ГПК України.

Суд, керуючись принципом розумності строку вирішення справи, при наявності у справі усіх необхідних доказів та при відсутності обставин, передбачених ст.77 ГПК України, для відкладення розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки неявка представника відповідача  не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2006 року  Колективне підприємство профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій і Товариство з обмеженою відповідальністю  «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим» уклали попередній договір за реєстром №1995, згідно якого  сторони зобов’язуються укласти у майбутньому договір купівлі-продажу нерухомого майна – домоволодіння №26 по вул.Кірова в м.Ялта літер «А», але у всякому разі не пізніше ніж 7 днів з моменту отримання свідоцтва про право власності продавця .

Згідно п.2.1 договору  сторони досягли угоди, що продавець згодний продати , а покупець згодний купити вказане нерухоме майно за ціною 400000,00грн.

Пунктом 4.1 попереднього договору передбачено, що після підписання цього договору на підтвердження обов’язків і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів відносно купівлі-продажу домоволодіння і своєї платіжної можливості, покупець в продовж 30 днів з моменту підписання цього договору перераховує продавцю передоплату в розмірі 100000,00грн.

Також 14 березня 2006 року  позивач і відповідач уклали ще один попередній договір за реєстр.№1994, згідно якого сторони зобов’язуються укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна у майбутньому, але у всякому разі не пізніше ніж 7 днів з моменту отримання свідоцтва про право власності продавця на нерухоме майно, продавець зобов’язується продати покупцю нерухоме майно – житловий будинок, що розташований за адресою: АРК, м.Ялта, вул.Кірова, буд.24 літер «Е», а покупець зобов’язується купити це домоволодіння.

Пунктом 2.1 попереднього договору передбачено, що продавець згодний продати, а покупець згодний купити вказане домоволодіння за ціною 100000,00грн.

Відповідно до п.4.1 зазначеного договору сторони  досягли угоди, що на підтвердження обов’язків і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів відносно купівлі-продажу домоволодіння і своєї платіжної можливості, покупець впродовж 30 днів з моменту підписання цього договору перераховує продавцю передоплату в розмірі 50000,00грн.

Крім того, згідно п.п.3.2.1  попередніх договорів від 14.03.06р. №1994 та №1993 відповідач взяв на себе зобов’язання забезпечити рішення всіх питань про право власності  продавця на домоволодіння №26 літер «А» та №24 літер «Е», розташовані по вул.Кірова у м.Ялта в господарських судах України на користь продавця.

Таким чином,  відповідно до умов зазначених попередніх договорів відповідач повинен був перерахувати позивачу в строк до 14 квітня 2006 року  100000,00грн. і 50000,00грн. та виконати свої зобов’язання щодо забезпечення рішення всіх питань про право власності позивача на предмет договорів.

Дослідивши представлені докази суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.635 Цивільного кодексу України та ст.182 Господарського кодексу України  попереднім є договір, сторони якого зобов’язуються протягом певного строку укласти основний договір у майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193  Господарського кодексу України  суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, договору.

З матеріалів справи  вбачається, що до теперішнього часу умови попередніх договорів  від 14 березня 2006 року  №1995 та №1994 відповідачем так і не виконані.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів того, що  відповідачем до дня спливу строку, встановленого п.4.1 попередніх  договорів були перераховані грошові кошти у виконання та підтвердження своїх намірів на день подання позову або на день прийняття рішення суду не надані.

Судом не приймається до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки не підтверджують добросовісного виконання умов договорів з його боку.

Зазначені відповідачем у відзиві обставини тривалого судового розгляду питання щодо права власності покупця на нерухоме майно, що є предметом договорів,  не перешкоджали йому виконати умови договору щодо здійснення  передоплати за договорами. Перерахування грошових коштів згідно п.4.1 договорів не ставилось сторонами у залежність від судового вирішення питання щодо права власності покупця на предмети договорів. Останнє зобов’язання відповідач взяв на себе  окрім  перерахування передоплати у встановлених договорами розмірах  як гарантії виконання своїх обов’язків.

Невиконання відповідачем умов попередніх договорів є порушенням зобов’язань і надає позивачу право вимагати розірвання договору у судовому порядку відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

При цьому стаття 611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення зобов’язання, зокрема розірвання договору.

В силу частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотними порушеннями стаття визначає такі порушення стороною договору, коли внаслідок заданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов’язання, передбачені попередніми договорами від 14.03.06р. рестр.№1994 та №1995 щодо перерахування позивачу передоплати у загальної суми 150000,00грн., не підтвердив продавцю свій намір та  платіжну можливість щодо купівлі нерухомого майна, що є предметом  попередніх договорів, тому у суду є достатні підстави вважати, що позивач позбавився того, на що розраховував при укладені договорів.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.  Сторона договору яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору яка одержала пропозицію  про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або  у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.6.2 зазначених договорів передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди спір вирішується у судовому порядку.

Як  свідчать матеріали справи позивач надсилав листи від 30.10.06р. відповідачу з пропозицією про розірвання попередніх договорів у зв’язку з невиконанням їх умов з боку відповідача (а.с.11-16). Проте  згідно відповіді ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим» згоди щодо розірвання договорів між сторонами  не було досягнуто.

Відповідно до ч.5 ст.188 Господарського кодексу України договір вважається розірваним зі дня  набрання чинності судовим рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Таким чином, викладене є підставою для розірвання попередніх договорів від 14.03.06р. рестр.№1994 та  №1995, укладених між позивачем та  відповідачем.

Відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу  України рішення оформлено та підписано 30 березня 2007 року.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  відповідно до ст.49 ГПК України  підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити у повному обсязі.

2.          Розірвати  попередні договори номер за реєстром  №1994 від 14 березня 2006 року, номер за реєстром  №1995 від 14 березня 2006 року  укладені між Колективним підприємством профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій та ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим».

3.          Стягнути з ТОВ  «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим» (95051, м.Сімферополь, вул.Гоголя, б.68 кв.40) на користь Колективного підприємства профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій (98600, м.Ялта, вул..Єкатеринінська, 3) 85,00грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією:

Колективному підприємству профспілок Ялтинське бюро подорожей та екскурсій (98600, м.Ялта, вул. Єкатерининська, 3)

ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся-Крим» (95051, м.Сімфрополь, вул. Гоголя, буд.68, кв. 40)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.