Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2007
р.
Справа № 13/631-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при
секретарі Безлепкіній І.П.

за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  Петрищева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Кияниця, Сумська
область (вх. НОМЕР_1) на рішення господарського суду Сумської
області від 20.12.06 р. по справі № 13/631-06

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Кияниця, Сумська
область

до Відкритого акціонерного
товариства "Низівський цукровий завод", смт. Низи, Сумська область

про стягнення 18235,00 грн., -

встановила:

У жовтні 2006 року Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа  ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Сумської області  з
позовом до Відкритого акціонерного товариства "Низівський цукровий
завод" про стягнення 18325,00 грн. боргу за переданий відповідачу двигун.

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.12.06р. по
справі № 13/631-06 (суддя Лиховид Б.І.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився,
подав апеляційну скаргу, в якій вважає дане рішення неправомірним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить
його скасувати та задовольнити позові вимоги.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає
оскаржуване рішення у даній справі законними та обґрунтованим, прийнятим з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач, заявник апеляційної скарги, у судове засідання 13.02.07р.
не з'явився, хоча  належним чином був
повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за НОМЕР_2 (в
матеріалах справи), про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не
повідомив.

Враховуючи ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України, якою встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; господарський
суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні
умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування
законодавства, а також беручи до уваги те, що позивач  належним чином був повідомлений про час, день
і місце розгляду справи, тому мав можливість скористатись своїми правами,
передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України. За таких
обставин, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи достатньо документів,
щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, оскільки позивач також не був позбавлений
права надати суду апеляційної інстанції додаткові письмові докази в
обґрунтування своїх вимог і заперечень та мав на це достатньо часу.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин
справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи
апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, заслухавши уповноваженого представника
відповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріли справи та встановлено судом першої інстанції,
позивач в обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що на виконання
рішення господарського суду Сумської області від 25.07.2005 р. по справі №
17/366-05, відповідно до якого з позивача на користь відповідача було стягнуто
9852,73 грн. боргу, 909,05 грн. інфляційних збитків, 147,39 грн. 3% річних,
109,09 грн.  витрат по держмиту та 118,00
грн. судових витрат, 17 листопада 2004 року Суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 цеху
механізації ВАТ "Низівський цукровий завод", за наказом директора ВАТ
"Низівський цукровий завод" Рябіченка В.І. для потреб цеху
механізації двигун СМД-18 КМ, про що свідчить розписка ОСОБА_2 від 17.11.2004
року.

Приймаючи оскаржуване рішення у справі, господарський суд Сумської
області також встановив, що листом від 15.09.2006 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, в якій
просив   відповідача вчинити в семиденний
строк одну з наступних дій, а саме: зробити взаєморозрахунок між ВАТ
"Низівський цукровий завод" та СПД-ФО ОСОБА_1 (відізвати заяву про
відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду
Сумської області по справі №17/366-05) або повернути ОСОБА_1 кошти у вигляді
вартості взятого у нього двигуна СМД-18 КМ в сумі  15195,83 грн. та ПДВ - 3039,17 грн. Проте, як
зазначає позивач, жодної із зазначених вимог в зазначений термін відповідачем
не було виконано.

Оцінивши доводи позивача щодо стягнення з відповідача 18235,00
грн. за переданий відповідачу двигун, господарський суд Харківської області
дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та заявлені безпідставно, у
зв'язку з чим відмовив в їх задоволенні повністю, оскільки позивач не подав
доказів укладення між ним та відповідачем угоди купівлі-продажу двигуна СМД-18
КМ, не представив доказів передачі зазначеного двигуна відповідачеві, а також
доказів досягнення згоди сторін щодо ціни двигуна в розмірі 15195,83 грн. та
ПДВ - 3039,17 грн.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії
суддів,  повністю відповідають фактичним
обставинам спору та матеріалам справи, їм
надана правильна та належна правова оцінка, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі даній справі
рішення немає, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж
Кодексу  господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді  в  судовому
процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що
17.11.04р. ним  переданий відповідачу
двигун СМД-18 КМ, який був отриманий ОСОБА_2 - інженером цеху механізації ВАТ
"Низівський цукровий завод" за наказом директора цього підприємства
Рябіченка В.І. для потреб цеху механізації, що підтверджується розпискою
ОСОБА_2 від 17.11.04р., а тому позивач вважає, що під час отримання спірного
двигуна ОСОБА_2 був належним чином уповноваженою особою, котра діяла з боку
відповідача. Разом з цим, надана позивачем розписка, на думку заявника
апеляційної скарги, є належним доказом укладення договору купівлі-продажу між
ним та відповідачем, в зв'язку з чим скаржник вважає свої позовні вимоги
правомірними.

Однак з вказаними посиланнями не може погодитись колегія суддів
апеляційної інстанції, оскільки позивачем не надано жодних доказів в
підтвердження того факту, що саме ОСОБА_2 є тією уповноваженою особою, котра
діяла від імені підприємства відповідача на час отримання спірного двигуна.
Окрім того, будь-яких документів, які б свідчили про надання Відкритим
акціонерним товариством "Низівський цукровий завод"  відповідних повноважень ОСОБА_2 стосовно
отримання від позивача товарно-матеріальних цінностей, як того вимагає чинне
законодавство, останнім не представлені та в матеріалах справи відсутні.

Отже, розписка ОСОБА_2 не є належним доказом укладення  між позивачем та відповідачем договору
купівлі-продажу двигуна. За таких обставин посилання позивача на ст. 545
Цивільного кодексу України, згідно якої якщо боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його
боржникові, і у разі  неможливості  повернення боргового документа кредитор
повинен вказати про це у розписці, яку він видає, а наявність  боргового
документа  у  боржника
підтверджує виконання ним свого обов'язку та на ст. 530 цього ж Кодексу
стосовно строків виконання зобов'язання, колегія суддів вважає безпідставними.

Слід зазначити, що позивачем не доведено, а із матеріалів справи
не вбачається обставин, які б підтверджували укладення договору купівлі-продажу
між позивачем та відповідачем у даній справі. Також, позивачем не надано
доказів права власності на спірний двигун та доказів його вартості саме на суму
заявлених позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги також стверджує, що поясненнями
громадянина Рябіченка В.І., які викладені в протоколі допиту, проведеного
працівниками міліції, підтверджується укладення усної угоди про передачу
позивачем спірного двигуна підприємству відповідача. Проте, колегія суддів
вважає, що вказані доводи не є належними доказами у розумінні ст. 35
Господарського процесуального кодексу України, оскільки не являються
встановленим фактом та не підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Отже, враховуючи, що в процесі розгляду справи як господарським
судом  так і судом апеляційної інстанції,
позивачем ніяких інших документів, ніж ті, що знаходяться в матеріалах справи,
на підтвердження його вимог не надано, тому колегія суддів, на підставі
доказів, які знаходяться в матеріалах справи, погоджується з висновками суду
першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Проте, факти, викладені в апеляційній скарзі позивачем і його
посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого
підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного
та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду
Сумської області від 20.12.06 року по справі № 13/631-06 прийняте без порушень
норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача з яких подана
апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його
зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, п.
1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, с. Кияниця, Сумська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 20.12.06 року по
справі № 13/631-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді