ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007 р.                                                                                Справа № 15/3-07

Суддя господарського суду Курко О.П.

при секретарі судового засідання Слободонюк М.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом: ТОВ "РегВін-Агроресурс" (24421, Вінницька обл., Бершадський район, с. Красносілка, вул. Заводська, 1)

до: Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області ( м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

третя особа: Аграрний фонд ( 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1)

про визнання неправомірним рішення від 26.06.2006р.

Представники :

позивача     :   Балтак Д.О., за дорученням

відповідача :   Климентьєва О.М., за дорученням

третьої особи: не з’явився

ВСТАНОВИВ :

ТОВ "РегВін-Агроресурс" звернулось до суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області про визнання неправомірним рішення № ІЦ-02-12/64 від 26.06.2006р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 20 по 22 червня 2006 року головним інспектором Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області Яропуд С.М., була проведена перевірка пра вильності нарахування тарифів на вартість зберігання зерна на ТОВ „РегВін-Агроресурс" за період з липня 2005 року по червень 2006 року. В результаті перевірки було складено Акт перевірки від 22.06.2006 року, на підставі якого Держа вною інспекцією з контролю за цінами у Вінницькій області було прийнято рішення від 26.06.2006 року про застосування економічних санкцій за порушення дер жавної дисципліни цін, згідно якого на ТОВ „РегВін-Агроресурс" було накладено стягнення в сумі 83 502,00 грн.

В рішенні зазначається, що ТОВ „РегВін-Агроресурс" порушено вимоги п.14.2.4. ст. 14 Закону України „Про державну підтримку сільського господарства України". Позивач вважає, що дане твердження не відповідає вимогам законодавства, оскільки, відповідно до п.14.2.4. ст.14 Закону, пільговий тариф по зберіганню встановлюється щодо товару, який є об'єктом державного цінового регулювання. Згідно п.3.2. ст. З Закону зміст дер жавного цінового регулювання полягає у здійсненні Аграрним фондом державних інтер венцій, що передбачають придбання (продаж) державою сільськогосподарської продук ції (п.2.5. ст.2 Закону). В даному випадку заставне зерно не було придбане державою, яка, внаслідок цього не скористалася своїм суб'єктивним правом цінового регулювання, передбаченим Законом. Звідси випливає, що зерно, яке зберігалося на Підприємстві, фо рмально підпадаючи під визначення об'єкта державного цінового регулювання, не набу ло такої якості, в зв'язку з чим, встановлення щодо його зберігання пільгового тарифу, передбаченого п.п 14.2.4. ст.14 Закону, не вимагається.

Відповідач в письмових запереченнях на позовну заяву № ІЦ-01-16/3 від 09.01.2007р. вважає рішення від 26.06.2006р. № ІЦ-02-12/64 Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області таким, що прийняте на законних підставах.

В послідуючому в додаткових запереченнях № ІЦ-01-16-2/475 від 11.05.2007р. Державна інспекція з контролю за цінами у Вінницькій області частково визнала адміністративний позов ТОВ "Регвін-Агроресурс" в частині стягнення економічних санкцій, згідно рішення від 26.06.2006р. № ІЦ-02-12/64 на суму 633 грн., вважаючи його протиправним в цій частині. Натомість саме рішення в цілому вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства та прийнятим у відповідності із обставинами, що склалися.

Мотивами часткового визнання позову є те, що згідно норм ст.14 Закону України "Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва", застава товару прийнятого на зберігання за подвійним складським свідоцтвом виникає після відокремлення і передачі заставної частини складського свідоцтва від заставодавця заставодержателю, з моменту укладання договору застави. Відтак, тариф - 0,5% від мінімальної закупівельної ціни зерна за зберігання об'єкта державного цінового регулювання при наданні позики під заставу зерна необхідно було застосовувати з дати укладання кредитних договорів. Зокрема по СТОВ "Лан" з 17.08.05р. (подв. склад, свідоцтво виписане - 16.08.07р.), при цьому сума необґрунтованої виручки згідно рішення інспекції становить-21791,52грн., а з врахуванням дати укладання кредитного договору, необґрунтована виручка склала 21723,52грн. По ПСП "Промінь" з 22.08.05р. (подв. склад, свідоцтво виписане -16.08.07р.), при цьому сума необґрунтованої виручки згідно рішення інспекції становить - 6043,43грн., а з врахуванням дати укладання кредитного договору, необґрунтована виручка склала 5900,24грн. Тобто відповідачем протиправно застосовано штрафні санкції  на суму 633грн. За даних обставин Держінспекція з контролю за цінами просить суд, прийняти постанову про часткове задоволення позову, згідно ст.112, 164 КАС України., в решті позову ТОВ "Регвін-Агроресурс" відмовити.

Ухвалою суду від 16.03.2007р. за клопотанням позивача до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Аграрний фонд.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в своїй сукупності приходить до наступного.

Державною інспекцією з контролю за цінами у Вінницькій області згідно з наданими повноваженнями в період з 20-22 червня 2006р. проведена перевірка правильності нарахування тарифів на вартість зберігання зерна - об’єкта державного цінового регулювання на ТОВ "РегВін-Агроресурс", за результатами якої складено акт від 26.06.2006р.

Даною перевіркою встановлено, що  на підприємстві в період з серпня 2005р. по березень 2006р. зберігалась зерно сільсьгосподарських товариств, що підпадає під визначення об'єктів державного цінового регулювання, при цьому товариством нараховано за зберігання 78299,81грн. по тарифу - 5грн. за тн/місяць замість 2,70 грн. за пшеницю 4 кл., 2,48 грн. за пшеницю 5 кл., 2,10 грн. за пшеницю 6 кл., чим порушено вимоги п. 14.2.4 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України".

Зокрема, товариством "РегВін-Інвест" зберігалось зерно наступних сільгоспвиробників:

-СТОВ "Лан" пшениця 6 кл. в кількості 1193,440т - термін зберігання з 16.08.05р. по 06.02.06р., нараховано та отримано за весь період зберігання -34015,42грн. по тарифу 5грн. за т/місяць, замість 2,10грн. за т/місяць відповідно до вимог законодавства (необґрунтовано отримана виручка становить - 19729,96грн);

-СТОВ "Лан" пшениця 4кл. в кількості 238,520т - термін зберігання з 16.08.05р. по 05.12.05р., нараховано та отримано за весь період зберігання -3439,8грн. по тарифу 5грн. за т/місяць, замість 2,70грн. за 1т/місяць відповідно до вимог законодавства (необґрунтована отримана виручка становить -2061,29грн.);

-ПСП "Промінь" пшениця 6 кл. в кількості 336,390т - термін зберігання з 16.08.05р. по 06.02.06р., нараховано та отримано за весь період зберігання -9587,8грн. по тарифу 5грн. за 1т/місяць, замість 2,10грн. за 1 т/місяць відповідно до вимог  законодавства (необґрунтована отримана виручка становить - 5561,22грн.);

-ПСП "Промінь" пшениця 5кл. в кількості 33,570т - термін зберігання з 16.08.05р. по 06.02.06р., нараховано та отримано за весь період зберігання -957,36грн. по тарифу 5грн. за 1т/місяць, замість 2,48грн. за 1т/місяць відповідно до вимог вищевказаного законодавства (необґрунтовано отримана виручка становить - 482,21грн.);

-ПП "Валентина" пшениця 6 кл. в кількості 750,000т - термін зберігання з 01.09.05р. по 06.02.06р., нараховано та отримано за весь період зберігання -19501,5грн. по тарифу 5грн. за 1 т/місяць, замість 2,10грн. за 1 т/місяць відповідно до вимог законодавства (необґрунтовано нараховано до оплати -11311,5грн., при цьому ПП "Валентина" до дня перевірки дану суму не сплатило);

-ПП "Валентина" пшениця 5кл. в кількості 75,270т - термін зберігання з 01.09.05р. по 06.02.06р., нараховано та отримано за весь період зберігання -1957,93грн. по тарифу 5грн. за 1 т/місяць замість 2,48грн. за 1т/місяць відповідно до вимог законодавства (необґрунтовано отримано виручка становить - 986,34грн., яка підприємством не сплачена).

Таким чином згідно даного акту ТОВ "РегВін-Агроресурс" донараховано плати за зберігання заставного зерна за період серпень 2005р. - березень 2006р. в сумі 40132,52 грн., із якої 27834,68 грн. станом на день перевірки сільгоспвиробниками оплачено.

На підставі висновків перевірки Держінспекцією по контролю за цінам у Вінницькій області прийнято рішення від 26.06.06р. № ІЦ-02-12/64 про застосування економічних санкцій на загальну суму - 83502 грн. за порушення державної дисципліни цін (27834грн.- необґрунтована виручка, 55668грн.- штраф 200% ) оскільки ТОВ "РегВін-Агроресурс" нараховувало та стягувало завищену плату за зберігання заставного зерна урожаю 2005р., під яке надано бюджетну позику Аграрним фондом і яке є об’єктом державного цінового регулювання.

Однак з таким твердженням відповідача суд не може погодитись оскільки згідно  п.п. 14.2.4. п. 14.2 ст. 14 Закону України „Про державну підтримку сільського господарства Украї ни", якщо Зерновий склад зберігає товар, який підпадає під визначен ня об'єкта державного цінового регулювання згідно із цим Законом, то тариф (ціна) на вартість такого зберігання не може перевищувати 0,5 відсотка від розміру мінімальної закупівельної ціни відповідного об'єкта цінового регулювання (за календарний місяць такого зберігання), якщо менша вартість не встановлюється постановою Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, частина 2 п.3.2 статті 3 цього ж Закону встановлює, що держава не здійснює цінове регулювання за межами організованого аграрного ринку України, крім випадків тимчасового адміністративного регулювання цін, визначених у статті 8 цього Закону. Таким чином, об'єкти державного цінового регулювання визначаються виключно у межах організованого аграрного ринку або при введенні адміністративного регулювання цін, що не застосовувалось до позивача.

Організований аграрний ринок визначений у п.2.12 статті 2 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України" як сукупність правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цивільно-правових договорів, предметом яких є сільськогосподарська продукція, за стандартизованими умовами та реквізитами біржових договорів і правилами аграрної біржі.

Зміст державного цінового регулювання полягає у здійсненні Аграрним фондом державних інтервенцій в обсягах, що дозволяють встановити ціну рівноваги (фіксінг) на рівні, не нижчому за мінімальну закупівельну ціну та не вищому за максимальну закупівельну ціну.

Цим же Законом і визначається термін „державна аграрна інтервенція" - це продаж або придбання сільськогосподарської продукції на організованому аграр ному ринку з метою забезпечення цінової стабільності.

Операції із зерном, що досліджувались Відповідачем, не підпадають і під ви значення терміну „заставна закупівля", тому що вона передбачає зарахування до державного продовольчого резерву зерна, за яким позика та/або плата за її викори стання не були погашені у строк, передбачений кредитним договором. Тобто у випадку набуття Аграрним фондом права власності на зерно. Матеріали справи свідчать що господарства-власники зерна повернули Аграрному фонду суму позики та сплатили відсотки за її користування в строк передбачений кредитними договорами, то останній не набув права власності на дане зерно, а отже зерно, яке перебувало на зберіганні у позивача, не перебувало в режимі заставної закупівлі з боку держави.

Згідно п.п. 12.2.1. ст. 12 Закону України „Про державну підтримку сільського господарства України", Аграрний фонд надає бюджетну позику вироб нику зерна, яке є об'єктом державного цінового регулювання, під заставу такого об'єкта, що оформлюється переданням кредитору простого чи подвійного склад ського свідоцтва або складської квитанції. Згідно ст. 585 ЦК України  право застави виникає з моменту укладення договору застави. В той же час фактичні строки заставного зберігання зерна не відповідають строкам перебігу кредитних догово рів, а саме:

- по ТОВ АФ „Джулинка" - кредитний договір № 422 підписаний 01.09.05 р., а заставне зберігання зерна почалося з 18.08.05 р., згідно подвійного складського свідоцтва на зерно - заставного свідоцтва серії АБ № 004000;

- по ПП „Валентина" - кредитний договір № 556 підписаний 08.09.05 р., а заставне зберігання зерна почалося з 01.09.05 р., згідно подвійних складських свідоцтв на зерно - заставних свідоцтв серії АБ № 070852 та серії АБ № 070853;

- по СТОВ „Лан" - кредитний договір № 143 підписаний 17.08.05 р., а заставне зберігання зерна почалося з 16.08.05 р., згідно подвійних складських свідоцтв на зерно - заставних свідоцтв серії АБ № 003994 та серії АБ № 003995;

- по ПСП „Промінь" - кредитний договір № 205 підписаний 22.08.05 р., а заста вне зберігання зерна почалося з 16.08.05 р., згідно подвійних складських свідоцтв на зерно - заставних свідоцтв серії АБ № 003996 та серії АБ № 003998.

Дані договори зберігання зерна були укладені не в межах організованого аграрного ринку оскільки  не є цивільно - правовими, а виключно господарськими, крім того укладені без застосування стандартизованих умов та реквізитів біржових договорів. Такі умови до них не можуть застосовуватись в силу того, що договори зберігання зерна не є біржовими договорами, відповідно до них не можуть застосовуватись стандартизовані умови та правила біржових договорів, а самі правила аграрної біржі не регулюють договори зберігання зерна, а лише договори купівлі-продажу та поставки.

Таким чином, вищеперераховані  договори із зберігання зерна між позивачем і господарствами  укладені у повній відповідності до чинного законодавства України поза межами організованого аграрного ринку, і відповідно державне регулювання вартості такого зберігання зерна не могло не і не повинно було поширюватись на них. Отже, суб'єкти господарювання, зокрема зерновий склад, можуть на власний розсуд і за домовленістю між собою визначати умови договору, що в жодному випадку не може розглядатись як порушення чинного законодавства України.

Факт оформлення подвійних складських свідоцтв не можна пов’язувати як момент набуття зерном статусу об’єкта державного цінового регулювання,  оскільки такий статус воно набуває будучи в межах організованого аграрного ринку.

В даному випадку на законодавчому рівні чітко не визначено поняття  об’єкта державного цінового регулювання. Підпунктом 3.3.1 п. 3.3 ст. 3 Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України"  визначено, що такими об’єктами є певний зазначений перелік товарів. Норми цієї статті жодним чином не пов'язують його з заставою чи оформленням подвійних складських свідоцтв на зерно.

Також всупереч нормам ст. 574, 585 ЦК України забезпечення виконання зобов'язання виникло раніше самого зобов'язання, що не взято відповідачем до уваги при проведені перевірки.

Крім того у п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку надання бюджетних позик у межах режиму державних заставних закупівель зерна" від 09.07.2005 № 546 визначено, що бюджетні позики в межах режиму державних заставних закупівель зерна надаються Аграрним фондом виробникам зерна, яке є об'єктом державного цінового регулювання, під заставу такого об'єкта за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідну мету, в розмірах, які щороку встановлюються Мінагрополітики за поданням Аграрного фонду.  Тобто зазначена Постанова КМУ не визначає об'єкти державного цінового регулювання, більш того дані позики надаються лише виробникам зерна, котре є об'єктом державного цінового регулювання.

Крім того  у відповідності до ст. ст. 11, 14 Закону України „Про сертифіковані товарні склади та прості і подвійні складські свідоцтва" строк застави не може перевищувати строк зберігання товару. В договорах зберігання, підписаних між Позивачем та господарствами, вказано строк зберігання зазначений до 15.05.06 р., поза як в кредитних договорах та складських документах строк застави - до 01.07.06 р.

Ст. 38 Закону України „Про зерно та ринок зерна в Україні", вказує, що документ, в якому відсутні обов'язкові реквізити свідоцтва, не є подвій ним складським свідоцтвом.

Відповідно до п. 5 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Мінагрополітики від 27.06.2003 р. № 198, передавальний напис на складському та заставному свідоцтвах подвійного складського свідоцтва виконується українською мовою. Він повинен містити назву юридичної особи або ім'я громадянина, що стали новими власниками складського свідоцтва або застав ного свідоцтва, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання грома дянина, дату здійснення індосаменту та підпис уповноваженого працівника юриди чної особи, завірений печаткою юридичної особи. Передавальний напис є дійсним, якщо заповнені всі його реквізити і він виконаний з дотриманням вимог цього Положення. А згідно з п.п. 5.9 Положення, передавальні написи, виконані з пору шенням вимог цього Положення, не можуть бути доказом переходу прав за склад ськими документами.

Матеріали справи свідчать у вищезгаданих подвійних складських свідоцтвах на зерно  відсутні обов'язкові реквізити, а саме не зазначено дати передавального напису (індосаменту) від господарства до Аграрного фонду; не зазначено хто і коли прийняв зерно від Аграрного фонду; не зазначено коли Аграрний фонд прийняв зерно від господарства.

Крім того, згідно п.п. 12.2.1 ст. 12 Закону України „Про державну підтримку сільського господарства України" Аграрний фонд надає бюджетну позику вироб нику зерна. В той же час не весь обсяг зерна пшениці, який був переданий на зберігання ТОВ "РегВін - Агроресурс" згідно договорів складського зберігання, які досліджувались Відпо відачем був вирощений підприємствами-поклажодавцями, що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами. Так, по ПСП „Промінь" - пшениця 6 кл., належна йому за складським свідоцтвом АБ 003996 від 16.08.2005р., з 336390 кг лише 190778 кг вирощено (вироблено) даним підприємством, а 145610 кг було придбано у ПП "Лідія", пшениця 5 кл. в кількості 33 570 кг, належна йому за складським свідоцт вом АБ 003998 від 16.08.2005р., була також придбана у ПП „Лідія", що підтверджується книгою кількісно-якісного обліку хлібопродуктів форми № 36.

Враховуючи викладене Державна інспекція з контролю за цінами у Вінницькій області проводячи перевірку не досліджувала дані обставини, приймаючи оспорюване рішення фактично не перевірила правильність обчислення розміру штрафних санкцій та не дослідила належні первинні бухгалтер ські документи, а саме договори складського зберігання, кредитні договори, подвійні складські свідоцтва на зерно та книги кількісно-якісного обліку хлібопро дуктів. В матеріалах справи відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, які могли б підтвердити факт отримання підприємством додаткової виручки у перевірений період.

Таким чином суд приходить до висновку що рішення Державною інспекцією з контролю за цінами у Вінницькій області № ІЦ-02-12/64 від 26.06.2006 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін до ТОВ „РегВін-Агроресурс" є протиправ ним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94,  158, 162, 163, 167, 255, 257  КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області № ІЦ- 02-12/64 від 26.06.2006р. про застосування до ТОВ "РегВін-Агроресурс" економічних санкцій за порушення державної  дисципліни цін на загальну суму 83502 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ТОВ "РегВін-Агроресурс" 3,40 грн. судових витрат по сплаті держмита.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду складена в повному обсязі 18.05.2007р.

Суддя                                                    Курко О.П.