ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2007
Справа №2-21/5195-2007

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехсервіс», м.Сімферополь

до відповідача Керченського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Керч

про стягнення  23 347,50 грн.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач Ярошенко І.Л., представник, д/п б/н від 11.11.2006 р.

Відповідач не з’явився

Сутність спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотехсервіс», м. Сімферополь, звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Керченського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Керч, у якому просить стягнути заборгованість по орендній платі оргтехніки за договором від 10.08.2005 р. за період з 10.08.2006 р. по 10.03.2007 р. у розмірі 11550,00 грн., 10642,50 грн. пені, 1155,00 грн. штрафу. Крім того, просить стягнути судові витрати, пов’язані з оплатою державного мита і витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 10.08.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди оргтехніки. Умовами договору передбачено, що відповідач повинен сплачувати позивачу орендну плату. Однак відповідач у порушення умов договору плату вносив не в повному обсязі та не в обумовлені договором строки, що привело до утворення заборгованості.

У засідання суду представник позивача з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у засідання суду не з’явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду телеграму, у якій просить слухання по справі відкласти у зв’язку з хворобою представника. Документи, витребувані судом, а також відзив на позовну заяву не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, оскільки у матеріалах справи є достатньо документів для розгляду справи. Крім того, у відповідача було достатньо часу для надання документів, необхідних за його думкою, для розгляду спору.

У порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Біотехсервіс», м. Сімферополь, та Керченського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Керч, був укладений договір оренди оргтехніки.

Відповідно до умов укладеного договору для поліпшення матеріально-технічної бази Керченського ВП ВКГ орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає у тимчасове володіння та користування оргтехніку, а саме: персональні комп’ютери у повному комплекті у кількості 5 штук.

Пункт 3.2. договору оренди передбачає обов’язки орендаря, серед яких вказаний обов’язок своєчасно здійснювати орендні платежі.

Орендна плата сплачується з 1-ого по 10-те число кожного місяця (пункт 4.2. договору).

Пунктом 4.4. договору встановлено, що орендна плата складає 5 % або 1650 грн. або 330 грн. за один комплект на місяць.

23 серпня 2005 р. сторонами було підписано акт приймання-передачі основних засобів в оренду, відповідно до якого позивач передав відповідачу оргтехніку обумовлену договором оренди від 10.08.2005 р.

17.08.2005 р. відповідач сплатив позивачу за вказаним договором 19800,00 грн., про що свідчить банківська виписка від 17.08.2005 р. та лист відповідача № 716/04-04-18 від 09.09.2005 р.

Тобто відповідачем здійснені орендні платежі за період з 10.08.2005 р. по 10.08.2006 р. включно. Інших платежів від відповідача на користь позивача за договором від 10.08.2005 р. не надходило.

Таким чином, станом на дату подачі позовної заяви – 01.04.2007 р., у відповідача перед позивачем є заборгованість по орендній платі за договором оренди від 10.08.2005 р. за 7 місяців, 1650,00 грн. за місяць, що у сукупності складає 11550,00 грн.

Статей 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не надав доказів сплати виниклої заборгованості перед позивачем.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного Кодексу України -  одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10642,50 грн. пені.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що у разі прострочення оплати вартості орендних платежів, Орендар сплачує пеню в розмірі 1 % за кожний день прострочення.

У відповідності зі ст. 232 п. 6 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання повинне було бути виконане.

Пункт 1 статті 231 Господарського кодексу України встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Стаття 343 Господарського суду України передбачає, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача  цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,  що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла  у  період, за який сплачується пеня.

Статей 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,  штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. № 546/96-ВР встановлено, що сторони в договорі за прострочення платежу мають право встановити пеню, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного   банку   України, що діяла  у  період, за який сплачується пеня.

Таким чином, сума пені за 182 дні (шість місяців) складає (1650 х 8,5 % х 2 : 365 х 31 + 3300 х 8,5 % х 2 : 365 х 30 + 4950 х 8,5 % х 2 :365 х 31 + 6600 х 8,5 % х 2 : 365 х 30 + 8250 х 8,5 % х 2 : 365 х 31 + 9900 х 8,5 % х 2 : 365 х 29) = 486,46 грн.

Також, у зв’язку з тим, що відповідач систематично, протягом 7 місяців не виконує свої обов’язки за договором, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 10 % від суми боргу, що складає 1155,00 грн.

Стаття 547 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Умовами укладеного договору не передбачено стягнення штрафу за систематичне невиконання зобов’язання.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1155,00 грн. задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення суми заборгованості в розмірі 11550,00 грн., 486,46 грн. пені підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на нормах чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати з оплати державного мита та судові витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволених вимог.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано відповідно до ст. 84 ГПК України 29 травня 2007 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 525, 526, 547 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 231, 232, 343  Господарського Кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Керченського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Керч (м. Керч, вул.. Родини, 2-В; , п/р 01 у Керченському відділенні УСБ, МФО 324098, інші банківські рахунки не відомі) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехсервіс», м. Сімферополь (м. Сімферополь, вул.. Чехова, 25, к. 5; , п/р 01 в ФКРУ «Фінанси та кредит» ТОВ, Сімферополь, МФО 384748, інші банківські рахунки не відомі) суму заборгованості по орендній платі в розмірі 11550,0 грн., 486,46 грн. пені, 120,36 грн. державного мита, 60,89 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У частині вимог про стягнення 10156,04 грн. пені, 1155,00 грн. штрафу  – відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.