СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 травня 2007 року

Справа № 20-11/012

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача:      ОСОБА_3, дов. б/н від 09.02.2007

відповідача:  ОСОБА_4, дов. НОМЕР_1 від 17.04.2007

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя    Дмитрієв В.Є.) від 12 лютого 2007 року у
справі № 20-11/012

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

про стягнення 31844,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 12 лютого 2007 року у даній справі позов суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2 до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 31844,00 грн.
задоволено частково.

З суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 стягнуто на користь
позивача основну заборгованість в розмірі 31844,00 грн.,  витрати по сплаті державного мита в
розмірі  318, 44 грн. та 117,44 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду в
даній частині мотивовано  статтями
525,526 Цивільного кодексу України.

В частині стягнення витрат,
пов'язаних з розглядом справи в господарському суді в сумі 152,16 грн.
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим
актом, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій сторона просить суд
апеляційної інстанції скасувати рішення суду
від 12 лютого 2007 року та постановити нове судове рішення, яким у
позові суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

На думку заявника апеляційної
скарги, суд першої інстанції, в порушення вимог п.2 ч. 3 ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України, не повідомив відповідача належним чином про
місце та час  розгляду  справи.

Також підставою скасування  судового рішення  сторона
вважає те, що судом не враховано неналежне виконання  позивачем
обов'язку  по договору в
частині   надання сертифікату якості  рибної
муки.

Повторно розглянувши справу в
порядку, передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу
України, судова колегія встановила
наступні обставини справи.

09.06.2006 між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2  та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір доручення  на продаж товару б/н   (далі -
договір).

Згідно статті  1 договору позивач доручає, а відповідач
приймає на себе зобов'язання реалізувати рибну муку у кількості 8 тонн 380 кг.

На підставі пункту 1 статті 3
договору відповідач здійснює оплату товару у безготівковій формі, шляхом
перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача або готівкою у
термін до 15.06.2006.

09.06.2006 позивач поставив
відповідачу товар на суму 31870,0 грн.,
що підтверджується підписом та печаткою відповідача, відповідно до
накладної (арк. с. 10).

Оскільки вартість товару, в строк,
визначений пунктом 1 статтею З договору , відповідач  не оплатив, листом від 21.06.2006 (арк. с.
11) підприємцем ОСОБА_2 на адресу відповідача була направлена  претензія, в якій кредитор  просив повернути грошові кошти за
реалізований товар протягом 10 днів. Відповідачем вищезазначена претензія була
отримана 25.06.2006 згідно з  поштовим повідомленням
(арк. с. 12).

Оскільки в добровільному порядку
спірна сума заборгованості  сплачена  не була
позивач  звернувся до місцевого
господарського суду з  позовом. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору доручення
на продаж товару, укладеного між сторонами
09.06.2006 року, що призвело до створення спірної суми заборгованості.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 12 лютого 2007 року позовні вимоги на підставі статей 525,526
ЦК України задоволені в частині стягнення на користь позивача  основної суми
заборгованості в розмірі 31844,00 грн., витрат по сплаті державного мита
в розмірі 318,44 грн., а також витрат та інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 117,44 грн.

В частині стягнення витрат,
пов'язаних з розглядом справи в господарському суді  в сумі 152,16 грн.,  відмовлено., з тих підстав, що ці
витрати  не є судовими  в розумінні
статті 44 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що підстави для
скасування  рішення суду першої
інстанції  відсутні,  виходячи з наступного

В силу положень статей 525, 526
Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Наявні у справі матеріали  підтверджують існування спірної суми
заборгованості.

Відповідач, в порядку статті 33
Господарського процесуального кодексу України, не надав суду  доказів належного виконання  пункту 1 статті 3 договору в частині оплати
товару у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача або готівкою у термін до 15.06.2006.

Тому, враховуючи вищевикладені  обставини, суд  обгрунтовано
задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості  в розмірі 31844,0 грн.

Також судова колегія вважає
правильним рішення суду в частині відмови в задоволенні  вимоги про стягнення витрат, пов'язаних
з  проїздом  до суду в розмірі 152,16 грн.

Згідно статті 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові витрати
складаються   з  державного
мита,  сум,  що підлягають сплаті за проведення  судової
експертизи,  призначеної
господарським судом,  витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх  знаходження, оплати послуг перекладача,
адвоката,  витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового  процесу та інших витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до п. 1, 9 Роз'яснень
президії Вищого господарського суду України від, 04.03.1998   №
02-5/78    "Про   деякі
питання   практики    застосування   розділу Господарського    процесуального    кодексу
України"  та у  понятті статті 44 Господарського процесуального
кодексу України, вартість залізничних квитків та вартість постільної білизни на
загальну суму 152,16 грн. не являються судовими витратами, тому стягненню не
підлягають.

Твердження  заявника апеляційної скарги про те, що судом
не було  виконані вимоги п.2 ч. 3 ст. 104
Господарського процесуального кодексу України щодо повідомлення сторін належним
чином про слухання справи, судова колегія не приймає до уваги, тому що в
матеріалах справи є докази того,  що
сторони про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Також  неспроможним є довід відповідача про те, що
неналежне виконання договору  в частині
оплати отриманої  рибної муки було
викликане  ненаданням позивачем
сертифікату якості цього товару, оскільки він не знайшов свого  підтвердження під час  розгляду справи

Враховуючи вищевикладене, підстав
для задоволення апеляційної скарги не вбачається .

Керуючись статтями 101, 103 (пункт
1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2007 року у справі № 20-11/012
залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді
Н.П. Горошко