ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.02.2007  року                                                            Справа № 1/539

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

за участю секретаря

судового засідання:                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від  позивача:                                               - Шатських Т.І., представник за довіреністю,

довіреність від 25.01.07 № 25/01,

від відповідача:                                             - Студинецький А.О., представник

за довіреністю, довіреність від 22.11.06

№ 01-670,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю

„Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                                Луганської області

від                                                                03.01.07 (підписано 09.01.07)

у справі                                        № 1/539 (суддя Зюбанова Н.М.)

за позовом                                              Товариства з обмеженою відповідальністю

„Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

до відповідача                                         Закритого акціонерного товариства

„Український мобільний зв’язок” в особі

Луганської філії Закритого акціонерного

товариства „Український мобільний зв’язок”,                           м. Луганськ

про                                                                     стягнення 2011 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ (далі за текстом –ТОВ „Донбаспромпоставка”, позивач по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Український мобільний зв’язок” в особі Луганської філії Закритого акціонерного товариства „Український мобільний зв’язок”, м. Луганськ (далі за текстом –ЗАТ „Український мобільний зв’язок” в особі Луганської філії                           ЗАТ „Український мобільний зв’язок”, відповідач по справі) про стягнення компенсації за необґрунтоване відключення від послуг у розмірі абонентської плати за один місяць 2011 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.01.07 по справі   №  1/539 у задоволені позову відмовлено, оскільки відповідачем правомірно було обмежено послуги вихідних дзвінків для позивача за укладеними договорами від 29.09.01 № 618582, від 29.09.04 № 1873526, від 12.09.05 № 2438755, від 22.12.06 № 207713 на надання послуг мобільного зв’язку з додатковими угодами до вказаних договорів, тому відсутні підстави для застосування ст. 40 Закону України „Про телекомунікації.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 17.01.07, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що відповідач неправомірно обмежив позивачу надання послуг, при цьому припинив послугу вихідного дзвінка, не попередив його завчасно про припинення послуги, чим порушено умови договору; що у такому випадку суд повинен застосувати ст. 40 Закону України „Про телекомунікації”; що в порушення ст. 84 Господарського процесуального кодексу України у описовій частині рішення не містяться доводи, викладені у запереченні на відзив відповідача, якими позивач додатково обґрунтував свої позовні вимоги.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду                                   по справі № 1/539 для розгляду апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду Луганської області від 03.01.07 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя - Семендяєва І.В., суддя –Єжова С.С.,  суддя - Парамонова Т.Ф.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 26.01.07 у справі №  1/593 прийняв апеляційну скаргу позивача до апеляційного провадження.

Відзивом відповідач вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, що суд при винесені рішення не порушив норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок господарського суду Луганської області про безпідставність позовних вимог ТОВ „Донбаспромпоставка” до ЗАТ „Український мобільний зв’язок” в особі Луганської філії ЗАТ „Український мобільний зв’язок” про стягнення компенсації за необґрунтоване відключення від послуг у розмірі абонентської плати за один місяць 2011 грн. 00 коп., є таким, що відповідає діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим господарським судом, між ТОВ „Донбаспромпоставка” та ЗАТ „Український мобільний зв’язок”, яке є правонаступником Спільного підприємства „Український мобільний зв’язок” згідно п. 1.1 Статуту акціонерного товариства, були укладені чотири договори від 29.09.01 № 618582 з додатковою угодою № 1.10145271, від 29.09.04 № 1873526 з додатковою угодою від 29.09.04, від 12.09.05 № 2438755 з додатковою угодою № 1.10145271, від 22.12.06 № 207713 на надання послуг мобільного зв’язку, за умовами яких відповідач прийняв на себе зобов’язання надавати послуги мобільного зв’язку у межах України, (за договором від 29.09.01 № 618582 абонент мав номер 3, за договором від 29.09.04 № 1873526 номер –7, за договором від 12.09.05                                № 2438755 номер –2 та за договором від 22.12.06 № 207713 номер –7), а позивач –проводити розрахунки за них у відповідні строки.

Правовідносини сторін також регулюються Законом України „Про телекомунікації” від 18.11.03 № 128 (далі за текстом - Закон), Правилами користування мережами мобільного зв’язку СП „Український мобільний зв’язок”, які введені в дію наказом Генерального директора СП ”UMC” № 54 від 17.03.97 зі змінами згідно з наказами Генерального директора СП ”UMC” від 02.08.02 № 46 та від 30.01.04 № 25/1 (далі за текстом - Правила), та Умовами користування мережами мобільного зв’язку ЗАТ „Український мобільний зв’язок”, введені в дію наказом в. о. генерального директора ”UMC” № ОД -299 від 10.10.05 (далі за текстом –Умови користування).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач послався на передбачену ст. 40 Закону майнову відповідальність операторів, провайдерів телекомунікацій за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг у розмірі абонентної плати за один місяць за безпідставні скорочення чи зміну переліку послуг.

Вартість пакету послуг за зазначеними вище 4-ма договорами складає по 500 грн. 00 коп., а також вартість послуг „Корпоративна група” у сумі 2 грн. 75 коп., тому ціна позову складає 2011 грн. 00 коп.

Як свідчать матеріали справи, у тому числі оформлені відповідачем письмові відомості щодо наданих ним послуг та проведеною позивачем оплатою (а. с. 70), позивачу був відкритий один особовий рахунок № 1.10145271, за яким проводились розрахунки за надані послуги по всім зареєстрованим номерам абонента, що передбачено п. 7.1 Правил (а. с. 112-121) та підтверджується письмовими відомостями надання відповідачем послуг та проведеною позивачем оплатою.

Підставою позову позивач визначив те, що 06.07.06 відповідач обмежив йому обсяг послуг для вищевизначених номерів, у зв’язку з чим позивач не мав можливості здійснювати дзвінки зі своїх телефонів, що завдало незручності у роботі працівників підприємства - позивача.

Позивач вважає, що відповідач порушив умови укладених сторонами договорів, а саме підпункту 2.1.5., який передбачає, що UMC має право відмовити у подальшому наданні послуг, та припинити дію цього договору, письмово попередив про це абонента за 30 календарних днів до припинення.

Також позивач послався саме на цей підпункт договору у своїй апеляційній скарзі, зазначив, що суд першої інстанції не врахував цей підпункт договору, а послався на Правила з подальшими змінами (а. с. 112-121), які передбачають підстави припинення або скорочення переліку послуг або скасування переліку послуг.

Доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки питання тимчасового обмеження послуг регулюється не тільки вищезазначеними Правилами, але й передбачені п. п. 2.1.2. та п. п. 2.1.2.2 договорів, укладених між сторонами.

У даному випадку мало місце обмеження надання послуг (вихідних дзвінків), що відповідає п. п. 2.1.2. договору, який передбачає можливість призупинення надання послуг мобільного зв’язку у випадку повного використання внесеного авансу.

Можливість призупинення надання послуг за договором (закриття мобільного зв’язку) визначені Умовами користування як тимчасове обмеження обсягу з ініціативи UMC або за заявою абонента, а припинення дії договору –це остаточне припинення надання послуг шляхом розірвання договору на підставі умов, викладених у вказаних Умовах користування та договору. У п. 5.1.4 Правил передбачено право UMC закривати мобільний зв’язок за наявності обумовлених у договорі та/або Правилами підстав.

Як зазначив суд у своєму рішенні та підтверджено матеріалами справи, позивач повністю використав на своєму особовому рахунку внесені ним платежі; на кінець доби 06.07.06 за позивачем виникла заборгованість в сумі 2823 грн. 00 коп. Позивач здійснив перерахування сум авансу у розмірі 2700 грн. на особовий рахунок в 12:46 07.07.06; 300 грн. на особливий рахунок в 16:08 07.07.06. Але ці кошти були меншими, ніж заборгованість і їх надходження не призвело до поновлення послуг зв’язку. Лише після надходження в 16.15 300 грн. 00 коп. авансу були активовані вихідні дзвінки на номерах позивача.

Необхідність письмового попередження про можливе скорочення послуг зв’язку не передбачено ні Законом, ні Правилами, ні Умовами користування, ні договором.

Попередження про наявність заборгованості відповідач надав позивачу за допомогою коротких текстових повідомлень (а. с. 58, 73).

Матеріалами справи доведено, що призупинення послуг сталось 07.07.06 і позивачем ця дата документально не спростовано.

Отже, призупинення відповідачем надання послуг мобільного зв’язку (обмеження об’єму послуг) 06.07.06 позивачу є правомірним і сума компенсації за необґрунтоване відключення у розмірі абонентської плати за 1 місяць –2011 грн. не підлягає стягненню.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення норм процесуального права, передбачених ч. 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які б призвели до прийняття невірного рішення у справі.

Відсутність в описовій частині рішення господарського суду Луганської області від 03.01.07 по справі № 1/539 доводів позивача, викладених у запереченні на відзив відповідача, якими позивач додатково обґрунтовує свої позовні вимоги, не є порушенням норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 03.01.07 у справі № 1/539 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на заявника скарги (позивача по справі).

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”, м. Луганськ від 17.01.07 на рішення господарського суду Луганської області від 03.01.07 по справі № 1/539 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 03.01.07 по справі №  1/539  залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                               І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                  С.С. Єжова

Суддя                                                                                 Т. Ф. Парамонова