ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"14" червня 2007 р.
справа № 20-9/049

за позовом   за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”

до  Військової частини А-2295

Севастопольської КЕЧ Морської

про  стягнення 129202,65 грн.

Суддя С.А. Рибіна

представники сторін:

позивача  –   Злобін А. А., довіреність № 7149/0/2-06 від 11.08.2006;

відповідача (В/ч А-2295) – Каськов Е. В., довіреність № 150/59 від 09.03.2007.

відповідача (Севастопольська КЕЧ Морська) –Кравець Е. В., довіреність № 150/59 від 09.03.2007,

Суть спору: ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” звернулося з позовними вимогами  до Військової частини А-2295, Севастопольської КЕЧ Морської про стягнення 129202,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачами умов договорів                 № 3493а від 30.04.2004 та № 3493а від 18.07.2006.

Протягом розгляду спору по суті позивач  в  порядку передбаченому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з Військової частини А-2295  вартість перевищення договірної величини споживання електроенергії за період з січня по червень 2006 року в розмірі 76488,29 грн., стягнути з Севастопольської КЕЧ Морської вартість перевищення договірної величини споживання електроенергії за  липень, серпень, листопад 2006 року в розмірі 26512,58 грн.

Відповідач (Військова частина А-2295)  позовні вимоги не визнає, у відзиві на позов вказує, що  військова частина не має свого власного рахунку, крім того, споживач Військова частина А 4280 КУ “Сімферополь” не входила до ліміту військової частини А2295,             в/ч А-2295 не заявляла про зарахування спожитої КУ “Сімферополь” енергії на рахунок      в/ч А-2295. Детальне обґрунтування заперечень викладено у відзиві на позов.

Відповідач (Севастопольська КЕЧ морська) позовні вимог також не визнає, у відзив на позов вказує, що у нього  немає підстав для оплати двократної різниці між фактично спожитою та договірною величиною, а також штрафних санкцій, так як їх оплата не передбачена законодавством про бюджетну систему, а відповідач фінансується за рахунок бюджету. Детальне обґрунтування заперечень викладено у відзив на позов.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Строк розгляду спору продовжувався ухвалою суду за клопотанням сторін.

В судовому засіданні було оголошено перерву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99 № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.02  № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 в редакції постанови НКРЕ від 22.08.02  № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії   можливе  лише  на  підставі  договору  з енергопостачальником.

30.04.2004 між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник) та  в/ч А2295 (Споживач), 9 ОМІС ВМСУ (Платник) був укладений договір № 3493а на поставку електричної енергії (далі Договір), який відповідно до умов пункту 10.4 Договору був продовженим на наступні періоди.

18.07.2006 між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник) та  в/ч А2295 (Споживач), Севастопольська КЕЧ Морська (Платник) був укладений договір № 3493а на поставку електричної енергії (далі Договір).

Згідно умов Договору Постачальник зобов’язувався постачати  Споживачу електричну енергію в обсягах  у відповідності з договірними  квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаними в Додатку № 1 до Договору. Споживач, в свою чергу, зобов’язаний спільно з Платником здійснювати оплату за спожиту електроенергію  та здійснювати інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору від 30.04.2004 споживач зобов’язався  додержуватися режимів споживання електроенергії у відповідності до розділу 5 Договору, яким передбачено встановлення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

Згідно пункту 4.2.2 Договору споживач та платник несуть відповідальність за перевищення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

В пункті 4.2.2 Договору від 18.07.2006 оплата двократної різниці перевищення договірної величини споживання електроенергії покладена на платника.

Згідно пункту 8.6 Договору від 30.04.2004 у випадку несвоєчасної оплати обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування споживачу та платнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Згідно пункту 4.2.1 Договору від 18.07.2006 за несвоєчасну оплати обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування платнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Додатком № 1 на 2006 рік до Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання.

Згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії  обсяг спожитої В/ч а 2295 електроенергії складає в січні 2006 року –420120 кВт/г, лютому 2006 року –422244 кВт/г, квітні 2006 року –243720 кВт/г, травня 2006 року –271620 кВт/г, червні 2006 року –253020 кВт/г, липні 2006 року –247680 кВт/г, серпні 2006 року –292320 кВт/г, листопаді  2006 року  - 363240 кВт/г.

Таким чином, обсяг фактично спожитої електроенергії складає обсяг перевищення над договірною величиною споживання в січні 2006 року – 0 кВт/г, в лютому 2006 року –0 кВт/г, квітні 2006 року –0 кВт/г., травні 2006 року – 51620  кВт/г, червні 2006 року  - 23020  кВт/г,  липні 2006 року - 7680 кВт/г,  серпні 2006 року –32320 кВт/г, листопаді  2006 року – 6240 кВт/г.

Позивач виставив рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 103000,87 грн., з яких 76488,29 грн. –повинна сплатити В/ч А –2295, 26512,58 грн. - Севастопольська КЕЧ Морська,  які на час звернення з позовом до суду не сплачені. Крім того, позивач просить стягнути з Севастопольської КЕЧ Морської санкції у вигляді 3% річних та інфляційного відшкодування.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідачів двократної різниці фактично спожитої та договірної величини електроенергії, на яку позивачем нараховано штрафні санкції.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04.  Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ними законної сили.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених  законом.

Статтею 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції на момент порушення) передбачено, що споживач у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно п. 4.2.6 Договору від 30.04.2004 за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, споживач  та (або) платник сплачують постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Згідно пункту 4.2.2 Договору від 18.07.2006 за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, платник сплачує постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Таким чином, за перевищення договірної величини споживання електроенергії з квітня 2004 року по  18 липня 2006 платниками є споживач та (або) платник, за перевищення договірної величини споживання електроенергії з 18 липня 2006 року   платником є  Севастопольська КЕЧ морська.

Позивачем заявлена вимога про стягнення нарахованої за договором № 3493а від 30.04.2004 із в/ч А-2295 в розмірі 76488,29 грн. Суд вважає її такою, що підлягає стягненню частково, виходячи з наступного розрахунку:

- травень 2006 року; перевищення складає 51620 кВт/г; середньодобовий тариф –0,285412; всього підлягає сплаті 14732,97 грн.,

- червень 2006 року; перевищення складає 23020 кВт/г; середньодобовий тариф –0,285169; всього підлягає сплаті 6564,59 грн.,

- липень 2006 року; перевищення складає 7860 кВт/г; середньодобовий тариф –0,284211; всього підлягає сплаті 2233,90 грн.

Таким чином, сума стягнення з в/ч А-2295 складає 23531,46 грн.

Позивачем заявлена вимога про стягнення нарахованої за договором № 3493а від 18.07.2006 із Севастопольської КЕЧ Морської в розмірі 26512,58 грн. Суд вважає її такою, що підлягає стягненню частково, виходячи з наступного розрахунку:

- серпень 2006 року; перевищення складає 32320 кВт/г; середньодобовий тариф –0,286156; всього підлягає сплаті 9248,56 грн.,

- листопад 2006 року; перевищення складає 6240 кВт/г; середньодобовий тариф –0,320958; всього підлягає сплаті 2002,78 грн.,

Таким чином, сума стягнення з Севастопольської КЕЧ Морської складає 11251,34 грн.

Не може бути прийнятий судом довід позивача, що до спожитої відповідачами електроенергії повинна враховуватися електроенергія, яка спожита КУ “Сімферополь” з тих підстав, що збільшення обсягу спожитої електроенергії листами від платника непередбачено нормами чинного законодавства та договору між сторонами.

Не можуть бути прийняті судом доводи відповідача  - Севастопольська КЕЧ морська, що у нього  немає підстав для оплати двократної різниці між фактично спожитою та договірною величиною,  а також штрафних санкцій так як їх оплата не передбачена законодавством про бюджетну систему, а відповідач фінансується за рахунок бюджету з тих підстав, що вказаний обов’язок передбачений пунктом 4.2.2 Договору № 3493а  від 18.07.2006, який підписаний сторонами без зауважень.

Пунктом 7 статті 26  Закону України «Про електроенергетику»встановлено, що споживач,     якому     електрична    енергія    постачається енергопостачальником,  що  здійснює  підприємницьку  діяльність  з постачання   електричної   енергії   на   закріпленій   території, зобов'язаний  оплачувати  її  вартість  виключно коштами шляхом їх перерахування   на   поточний   рахунок   із  спеціальним  режимом використання  енергопостачальника.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів пеню, 3 % річних та інфляційне відшкодування.

Суд вважає вказані  вимоги позивача  не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, сплачує кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків  не встановлений договором чи законом.

Згідно ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є  неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу викладених норм вбачається, що вищезазначені штрафні санкції стягуються тільки за прострочку виконання стороною грошового зобов’язання. Двократна різниця  вартості перевищення фактичної величини споживання над договірною величиною не є грошовим зобов’язанням сторони, а є санкцією за перевищення ліміту споживання, тому вищезазначені норми не можуть до неї застосовуватися.

Таким чином, вимоги ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”  підлягають  частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідачів   витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, 116, 117  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Військової частини А  2295  (990021, м. Севастополь, бухта Куринная, пр. 15,  , р/р в СФ УСБ, МФО 324195) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , рахунок з спеціальним режимом використання  № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027)  двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії   в розмірі 23531,46 грн. на рахунок із спеціальним режимом використання  № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. Стягнути з Військової частини А  2295  (990021, м. Севастополь, бухта Куринная, пр. 15,  , р/р в СФ УСБ, МФО 324195)  на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго”  (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , п/р № 260073537 в АБ «Перший інвестиційний банк»м. Київ, МФО 300506)  262,45 грн., з яких: 235,31 грн. –державне мито, 27,14 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, буд. 60, , р/р 0091 в УДКУ, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , рахунок з спеціальним режимом використання № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027)  двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії  в розмірі 11251,34 грн. на рахунок із спеціальним режимом використання  № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, буд. 60, , р/р 0091 в УДКУ, МФО 824509) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго”  (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , п/р № 260073537 в АБ «Перший інвестиційний банк»м. Київ, МФО 300506) 162,07 грн., з яких: 112,51 грн. –державне мито, 49,56 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

Копії рішення направити на адресу сторін.

Суддя                                                                                                                          С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 19.06.2007