СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто севастополь

3 липня 2007 року
Справа № 20-12/003

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Федорова Н.І., довіреність від 20 червня 2007 року,

відповідача: Медведєва І.Г., довіреність №10-004/264 від 25 травня 2007 року,

Істягіна Н.М., довіреність №10-004/253 від 25 січня 2007 року,

Почалова Н.В., довіреність № 10-004/252 від 23 січня 2007 року,          розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя на постанову Господарського суду міста Севастополя (суддя  Харченко І.А.) від 02 квітня 2007 року по справі № 20-12/003

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Кримсплав" (вул. Гоголя, 20-в, кв.2,Севастополь,99011)

до           Державної податкової інспекції  у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37,м.Севастополь,99011)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № 000025235/0, № 000022235/0, № 000021235/0, № 000020235/0, № 000023235/0, № 000019235/0 від 20.11.2006 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень про завищення бюджетного відшкодування за січень-травень 2006 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач на підставі належним чином виданих його контрагентами податкових накладних сформував податковий кредит, різниця між яким та податковими зобов’язаннями певних податкових періодів мало від'ємне значення, порушень позивачем при оподаткуванні контролюючим органом не встановлено.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення про завищення позивачем сум бюджетного відшкодування за січень-травень 2006 року, позивач на підставі наданих продавцями товарів податкових накладних сформував податковий кредит та правильно визначив суми бюджетного відшкодування.

Постановою господарського суду позов задоволено. Податкові повідомлення-рішення визнано недійсними. З Державного бюджету України на користь позивача стягнуто 3,40грн. судового збору.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем виконані усі встановлені законом по формуванню податкового кредиту та бюджетного відшкодування вимоги, інші вимоги податкового органу не засновані на законі.

Відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, тому що викладені у ній  висновки не відповідають обставинам справи.

З заперечень на апеляційну скаргу слідує, що позивач не згідний з доводами відповідача.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги,  представник позивача підтримав доводи заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд відповідно до статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України встановив  наступне.

20 листопада 2006 року керівником Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя Красільніковою Т.Ю. на підставі акту перевірки №113235304760132054910 17 листопада 2006 року прийнято податкові повідомлення-рішення про завищення позивачем сум бюджетного відшкодування :

№0000192350 за січень 2006 року у сумі 96.689,60грн. (а.с. 42 т.1),

№0000202350 за лютий 2006 року у сумі 194.910,21грн. (а.с. 23 т.1),

№0000212350 за березень 2006 року у сумі 424.147грн. (а.с. 22 т.1),

№0000222350 за квітень 2006 року у сумі 166.717грн. (а.с. 21 т.1),

№0000232350 за травень 2006 року у сумі 198.470грн. (а.с. 24, 92 т.1),

№0000252350 за травень 2006 року у сумі 567грн. (а.с. 20 т.1).

З вказаного акту невиїздної, позапланової, перевірки вбачається, що позивач придбав товар (металобрухт) у приватних підприємств "Агиса", "Севмет", "Триар" (які розташовані на одному виробничому майданчику з позивачем) та у товариств з обмеженою відповідальністю "Югамет" і СП "Панком-юн", ці контрагенти позивача не є виробниками цього товару, придбали товар у інших юридичних осіб,  встановити та перевіряти виробників товару не можливо, а тому податковим органом зроблений висновок про неможливість підтвердити надмірну сплату до бюджету податку на додану вартість, на підставі чого позивач (за думкою відповідача) зависив суми бюджетного відшкодування.

Позивач не оспорює того факту, що придбав товар у вказаних юридичних осіб, яким безготівкою оплатив вартість товару разом з податком на додану вартість і на підставі виданих цими продавцями податкових накладних відніс до податкового кредиту певні сумі податку, що привело до від'ємного значення між податковим кредитом та податковими зобов’язаннями певних податкових періодів.

З декларацій позивача слідує, що він заявив до бюджетного відшкодування у 2006 році :  за січень –260.279грн., за лютий –318.226грн., за березень –436.665грн., за квітень –171.475грн., за травень –211.041грн. (а.с. 74-91 т.1).

Реєстр отриманих та виданих позивачем податкових накладних (а.с.116-129 т.1), платіжні доручення позивача про оплату товару (а.с. 2-5, 7-140 т.2) підтверджують той факт, що позивач сформував податковий кредит на підставі податкових накладних, продавцям товару оплатив безготівкою вартість товару разом з податком на додану вартість. Ці обставини не оспорюються відповідачем.

Також суду надані документи : договори (а.с. 93-100 т.1), які свідчать про фактичне здійснення позивачем операцій придбання у вказаних підприємств металобрухт. Договори у судовому порядку недійсними (у тому числі через безтоварність) не визнані, про що сторони надали пояснення у судовому засіданні.

Податковими органами за дорученням відповідача були прийняті міри по перевірці контрагентів позивача, а також юридичних осіб, у яких ці контрагенти позивача придбали металобрухт, в результаті таких перевірок встановлено :

1)          приватне підприємство "Агиса" придбало металобрухт у приватного підприємства "Оморан", перевірка якого податковим органом не здійснена,

2)          приватне підприємство "Севмет" придбало металобрухт приватних підприємств "Ванесса-Прим" і "Октава-Зет", фактичне місто знаходження яких податковими органами не встановлено,

3)          приватне підприємство "Триар" придбало металобрухт у приватного підприємства "Октава-Зет" і приватного підприємця Крисенко Д.В., фактичне місто знаходження яких податковими органами не встановлено, стосовно Крисенко Д.В. за судовим рішенням 13 вересня 2006 року Господарського суду Миколаївської області у справі №1042306 почата процедура ліквідації (засвідчена копія такого рішення з відміткою про набрання чинності відповідачем не надана),

перевірка виробника товару придбаного товариствами з обмеженою відповідальністю "Югамет"  і СП "Панком-юн" відповідачем не проводилися (а.с. 53-71 т.1).

Будь-яких порушень податкового законодавства контрагентами позивача податкового законодавства контролюючими органами не встановлено, податкових зобов’язань не донараховано, складені між позивачем та цими юридичними особами (продавцями) правочини недійсними у судовому порядку не визнані.

Відповідно до підпункту 7.4.1. Закону України „Про податок на додану вартість” N168/97-ВР від 3 квітня 1997 року (зі змінами, далі Закон України N168/97-ВР) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за 20% ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, заборона включати до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів стосується випадків коли такі суми податку не підтверджені податковими накладними, про що вказано у підпункті 7.4.5 того ж Закону.

Вказані приписи закону позивач виконав, відніс до податкового кредиту певних податкових періодів суми податку, сплаченого за встановленою ставкою протягом таких звітних періодів у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, суми податкового кредиту підтверджені податковими накладними, які виписані платниками податку на додану вартість.

Підпунктом "а" підпункту 7.7.2 Закону України N168/97-ВР передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то  бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Підпункт 7.7.1 того ж Закону встановлює порядок визначення суми бюджетного відшкодування - від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При цьому, сума бюджетного відшкодування враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З вказаних вище обставин слідує, що показники податкового кредиту та податкових зобов’язань позивача за певні податкові періоди привели до від'ємного значення позивач правильно у наступних податкових періодах заяви до бюджетного відшкодування суми податку, фактично ним сплачені безготівкою у попередних податкових періодах постачальникам товару.

Посилання відповідача на те, що податковими органами не встановлені виробники товару та не має можливості перевіряти сплату цими виробниками податку до бюджету, апеляційним господарським судом не можуть бути прийняті до уваги.

Спеціальними нормами вказаного Закону (підпунктами 7.7.1 і 7.7.2) таких приписів не встановлено. Пункт 1.8 Закону України №16897-ВР не передбачає, що надмірна сплата податку це сплата до бюджету, податок на додану вартість є непрямим податком та сплачуються покупцем товару продавцю, а не до бюджету. Крім того, контрагенти позивача з своїми контрагентами мали інші суми податкового кредиту і податкових зобов'язань, заниження цими юридичними особами (продавцями) податкових зобов’язань податковими органами не доведена.

Апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про витребування відомостей про притягання до кримінальної відповідальності посадовців юридичних осіб, у яких контрагенті позивача придбали металобрухт. Апеляційним судом також відмовлено у задоволенні такого клопотання. Відповідач не надав конкретних відомостей про порушення таких кримінальних справ. Відповідно до частини 2 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України витребування додаткових доказів є правом суду, а згідно до частини 2 статті 49 того ж Кодексу сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у листопаді 2006 року без встановлення обставин порушення кримінальних справ, протягом розгляду справи у суді відповідач не встановив таких обставин та не надав їх доказів, хоч податкова міліція є підрозділом податкового органу і відповідач мав можливість отримати такі відомості і докази.

На підставі вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає,  викладені у постанові місцевого господарського суду висновки відповідають обставинам справи, інших підстав для скасування (зміни) судового рішення також не має.

Керуючись статтями  24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду міста Севастополя від 2 квітня 2007 року у справі № 20-12/003 залишити без  змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді