ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.                                                 Справа №  8/6/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

у складі судді Гриньової Т.В.,

при секретарі Вязовському М.А.,

за участю представників сторін:

від позивача –Кочанової Г.П. по дов. № 102 від 30.01.2007р. та Щербакової Т.М. по дов. № 99 від 30.01.2007р.;

від відповідача –Сорочана В.В. по дов. № 12 від 15.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській

області,

54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5,

до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Пенобуд”,

54031, м. Миколаїв, вул. Шевченко, 59,

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося у господарський суд з позовом до ТОВ “Пенобуд” (далі - відповідач) про визнання недійсним договору про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле, 5 у місті Миколаєві, укладеного сторонами 06.04.2006р. (далі - Договір). Свої вимоги позивач обґрунтовує п. 1 ст. 8, п. 3 ст. 52 ГК України, згідно з якими він, як територіальний орган державної влади, не є суб’єктом господарювання і не може здійснювати некомерційну господарську діяльність; згідно з п. 5.4 Положення про Управління МВС України в Миколаївській області, затвердженого наказом МВС України від 02.02.2004р. № 94 (далі-Положення) позивач наділений правом займатися відповідно до законодавства господарською діяльністю, але з п. п. 9, 10 Положення вбачається, що коло питань, яке може вирішувати безпосередньо начальник УМВС, обмежене: для погодженого вирішення питань, що належать до компетенції УМВС, утворюється колегія, члени якої затверджуються та звільняються Міністром внутрішніх справ України. Рішення колегії проводяться в життя наказами начальника УМВС. Будь-яких наказів згідно рішеннь відповідної колегії у позивача щодо укладання Договору –не існує. Відтак, позивач вважає, що Договір підписаний начальником УМВС з перевищенням повноважень, тому є недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Заявою від 12.03.2007р. № 219 позивач додав до підстав позову порушення ним земельного законодавства під час укладання Договору, а саме: згідно з п. п. 3.1.7 та 5.1 Договору позивач зобов’язався передати у довірче управління відповідачу майновий внесок –земельну ділянку площею 4,7 га з дозволом на будівництво житла та майно за окремим договором на його управління. Однак позивач не є власником земельної ділянки площею 4,7 га за адресою Лагерне поле, 5, вона надана йому у постійне користування за Державним актом серії ЯЯ № 198545 від 27.02.2006р., а власником землі є територіальна громада міста Миколаєва. Відтак, позивач вважає, що Договір укладений з порушенням земельного законодавства, тому є недійсним.

Заявою від 26.04.2007р. № 377 позивач змінив предмет позову і просить визнати недійсним договір від 05.03.2006р. про будівництво житлового комплексу та вбудовано-прибудованих приміщень по вул. Лагерне поле, 5 у місті Миколаєві, укладений між сторонами.

Відповідач заперечив позов, посилаючись на таке:

-          згідно з чинним законодавством (ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 8, ст. 52 ГК України) господарська діяльність позивача, як не господарюючого суб’єкту, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб’єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб’єктів. Пунктом 5.4 Положення  позивачу надано право займатися господарською діяльністю  відповідно до законодавства. Відтак, укладаючи Договір, відповідач не порушив чинного законодавства;

-          спірний Договір чітко визначає обов’язки позивача щодо передачі земельної ділянки під будівництво у строгій відповідності до ст. 20 Земельного кодексу (ЗК) України, а саме –з метою зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва звернутися до Миколаївської міської ради з проханням про зміну цільового призначення землі, отримати його і передати земельну ділянку під забудову за відповідним актом. Порушень земельного законодавства з боку позивача не відбулося, адже на виконання п. п. 3.1.7, 5.1 Договору він звернувся до власника землі й отримав його згоду у вигляді рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006р. № 2/18, яким Управлінню Міністерства внутрішніх справ в Миколаївській області погоджено місце для будівництва житлового комплексу по вул. Лагерне поле, 5 на земельній ділянці орієнтовною площею 48441 кв. м. за рахунок частини земельної ділянки, яка рішенням міської ради від 22.12.2005р. № 40/17 передана в постійне користування УМВС України в Миколаївській області;

-          спірний Договір укладався сторонами в порядку, встановленому ст. 181 ГК України: проект договору було запропоновано однією з сторін (в даному випадку позивачем), яка направила його іншій стороні (відповідачу) у двох примірниках. Відповідач, отримавши підписаний позивачем 05.03.2006р. примірник Договору, погодився з ним, належним чином його оформив, підписав 06.04.2006р. і повернув один примірник другій стороні. Тобто йдеться про один і той самий Договір, але 05.03.2006р. він був підписаний тільки однією стороною, тому набув сили і чинності лише з підписанням його другою стороною 06.04.2006р.

З огляду на вищенаведене відповідач просить відмовити позивачу у позові.

У судових засіданнях 15.02.2007р., 05.04.2007р., 12.04.2007р. та 14.05.2007р. оголошувалися перерви; ухвалою від 15.03.2007р. за спільною заявою сторін суд продовжив строк вирішення спору до 22.04.2007р.; ухвалою від 23.04.2007р. голова господарського суду  продовжив строк вирішення спору до 23.05.2007р.; у судовому засіданні 22.05.2007р. за згодою сторін суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши й оцінивши докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові. Висновок суду ґрунтується на такому:

Викликаний у судове засідання 05.04.2007р. заступник начальника УМВС України в Миколаївській області Войтенко А.В. пояснив, що розглянувши питання укладення Договору на нараді керівництва УМВС 05.03.2006р. (протокол а. с. 74), того ж дня керівник позивача підписав проект договору про будівництво житлового комплексу по вул. Лагерне поле, 5 у місті Миколаєві й направив два підписані примірники для підписання відповідачу.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідач підписав Договір 06.04.2006р., отже, моментом укладення Договору слід вважати саме 06.04.2006р., а не 05.03.2006р., як помилково вважає позивач.

Укладаючи Договір, позивач, не будучи суб’єктом господарювання в розумінні ч. 1 ст. 8 ГК України, діяв в межах повноважень наданих йому Законом України “Про міліцію”, ГК України та Положенням про УМВС України в Миколаївській області, затвердженого наказом МВС України від 02.02.2004р. № 94 (Положення). Твердження позивача про те, що укладання господарських договорів має погоджуватися на колегії, не відповідає дійсності: п. 10 Положення встановлено, що на колегії УМВС погоджено вирішуються питання, що належать до компетенції УМВС, обговорюються найважливіші напрямки діяльності УМВС. Напрямки діяльності УМВС викладені у розділі 4 Положення, серед яких ведення господарської діяльності та укладання договорів не зазначено. Відтак, немає підстав вважати, що Договір підписаний начальником УМВС з перевищенням повноважень.

За умовами Договору сторони зобов’язалися здійснити капітальне будівництво житлового комплексу на земельній ділянці площею 4,7 га по вул. Лагерне поле, 5, яка згідно з Державним актом від 21.02.2006р. серії ЯЯ № 198545 передана позивачу у постійне користування Миколаївською міською радою на підставі рішення від 22.12.2005р. № 40/17 для обслуговування міліцейського містечка.

Згідно з п. п. 2.6.1, 5.1 Договору позивач зобов’язаний передати відповідачу майновий внесок –земельну ділянку площею 4,7 га під забудову з дозволом на будівництво житла та майно за окремим договором на його управління. На виконання вказаної умови Договору позивач звернувся до власника землі й отримав рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006р. № 2/18, пунктом 1.32 якого УМВС України в Миколаївській області погоджено місце для будівництва житлового комплексу по вул. Лагерне поле, 5 на земельній ділянці орієнтовною площею 48441 кв. м. за рахунок частини  земельної ділянки, яка рішенням міської ради від 22.12.2005р. № 40/17 передана в постійне користування УМВС України в Миколаївській області та дозволено виконання проектно-вишукувальних робіт на 1 рік. Умови Договору не передбачають передачі земельної ділянки у довірче управління; п. 5.1 Договору встановлено, що за окремим договором управління передається лише майно, а не земельна ділянка.

Відтак, суд не вбачає у Договорі порушень земельного законодавства.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що прийнявши рішення від 30.06.2006р. № 2/18, Миколаївська міська рада не визначила, за рахунок якої саме частини земельної ділянки по вул. Лагерне поле, 5 нею погоджено місце для будівництва об’єкту; не врахувала права та законні інтереси власника майна, розташованого на цієї земельній ділянці. Згідно з витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2005р. № 7178414, власником нежитлових об’єктів по вул. Лагерне поле, 5 у місті Миколаєві є Держава в особі Верховної Ради України, а у позивача це майно знаходиться в оперативному управлінні.

Проте рішення Миколаївської міської ради від 30.06.2006р. № 2/18 у встановленому порядку недійсним не визнано, тому не може вплинути на висновок суду про відмову позивачу у позові.

При вирішенні даного спору суд врахував рішення господарського суду Миколаївської області від 15.02.2007р. по справі № 11/36/07, яким суд проспонукав УМВС України в Миколаївській області до належного виконання зобов’язань за оспорюваним Договором. Приймаючи рішення № 11/36/07, суд не вбачив підстав для визнання Договору недійсним в порядку, встановленому п. 1 ст. 83 ГПК України. Рішення від 15.02.2007р. по справі № 11/36/07 набрало законної сили, тому суд вважає правомірним врахувати його при прийнятті рішення по справі № 8/6/07.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 35, 44, 49, 82 –85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повернути Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області з Державного бюджету України 27 (двадцять сім) грн. держмита, зайве сплаченого за платіжним дорученням № 8 від 12.01.2007р.

Видати довідку.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя