ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" червня 2007 р.

Справа  НОМЕР_2

За позовом: Дочірнього підприємства “Клінічний
санаторій ім. Пирогова” ЗАТ

лікувально-оздоровчих
закладів Професійних спілок  України

“Укрпрофздоровниця”

Субєкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

До відповідача: Приватного підприємства
“Олександр”

Про розірвання договору оренди та виселення

та за зустрічним позовом:
Приватного підприємства “Олександр”

до відповідачів: Дочірнього підприємства
“Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
Професійних спілок  України  “Укрпрофздоровниця”

Субєкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

Комунального підприємства
“Одеське бюро технічної інвентаризації та

реєстрації обєктів
нерухомості”

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору:

Одеської міської   ради

Закритого  акціонерного товариства  лікувально-оздоровчих закладів профспілок
України “Укрпрофздоровниця”

про визнання договору оренди недійсним, визнання права
власності та зобовязання вчинити певні дії

Суддя  Зуєва Л.Є.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2 -представник на підставі довіреності  НОМЕР_7.

Від
відповідача: ОСОБА_3. -довіреність б/н від 15.12.2006 р.

ОСОБА_4 - засновник
на підставі статуту, паспорт НОМЕР_6

Від
третьої особи: Сімон М.Ф.- за довіреністю №258 від 26.04.2007р.

Суть спору:
У лютому 2006 р. позивачі, Дочірнє підприємство “Клінічний санаторій ім.
Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок  України
“Укрпрофздоровниця” (далі -ДП “Клінічний санаторій ім. Пирогова”) та
Субєкт підприємницької діяльності -фізична особа (далі -СПД) ОСОБА_1,
звернулися до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного
підприємства  (далі -ПП) “Олександр” про
визнання розірваним договору оренди НОМЕР_1., укладеного між підприємством
“Курортеплоенерго” Одеського ДП ЗАТ ““Укрпрофздоровниця”  та ПП “Олександр”, виселення ПП “Олександр” з
автопавільйону, загальною площею 177,3 кв.м., який знаходиться АДРЕСА_1 та
вселення у зазначений павільйон СПД ОСОБА_1 та визнання права власності на
зазначений павільйон за Дочірнім підприємством “Клінічний санаторій ім.
Пирогова” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів
Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця”.

Рішенням господарського суду
Одеської області  від 20.02.2006 р. у
справі № 30/22-06-1026 (суддя Рога Н.В.) , позовну заяву Дочірнього
підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України
“Укрпрофздоровниця” та Субєкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано розірваним договір оренди НОМЕР_1.
укладений між підприємством “Курортеплоенерго” Одеського ДП ЗАТ ““Укрпрофздоровниця”  та ПП “Олександр”. Виселено Приватне
підприємство “Олександр” з автопавільйону, загальною площею 177,3 кв.м., який
знаходиться АДРЕСА_1. Вселено Субєкта підприємницької діяльності -фізичну особу
ОСОБА_1 в автопавільйон, загальною площею 177,3 кв.м., який знаходиться
АДРЕСА_1. Стягнуто з Приватного підприємства “Олександр” на користь Дочірнього
підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів Професійних спілок  України  “Укрпрофздоровниця” витрати по сплаті
держмита у сумі 85 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн. та
на користь Субєкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 витрати
по сплаті держмита у сумі 85 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118
грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, Приватне підприємство “Олександр” звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення
господарського суду Одеської області від 20.02.2006 р. у у справі №
30/22-06-1026, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин, що
мають значення для розгляду справи. В обґрунтування касаційних вимог скаржник
зазначив, що 20.02.2006 р. господарським судом Одеської області було прийняте
рішення по даній справі, розгляд якої відбувся без представника відповідача, не
повідомлено про розгляд справи в порядку, передбаченому ст.ст. 64-65 ГПК
України, що позбавило, на думку касатора, права на захист, гарантований зокрема
ч. 2 ст.22 ГПК України, а тому відповідач не мав можливості подати докази,
спростовуючі заявлені позовні вимоги.

Вищим господарським судом України
рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2006 р.  у справі № 30/22-06-1026 було скасовано, а
справу спрямовано  до господарського суду
Одеської області на новий розгляд (Постанова Вищого господарського суду України
від 13.02.2007 р.)

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 03.03.2007р. (суддею Зуєвою Л.Є.) справу № 30/22-06-1026
за позовом Дочірнього підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” Закритого
акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок
України  “Укрпрофздоровниця”, СПД  - фізичної особи ОСОБА_1 до ПП “Олександр”
про розірвання договору оренди та виселення, прийнято до провадження  та присвоєно НОМЕР_2.

Не погоджуючись з позовними
вимогами, ПП “Олександр” звернувся до господарського суду з зустрічною позовною
заявою до ДП “Клінічний санаторій ім. Пирогова” Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця”, СПД  - фізичної особи ОСОБА_1, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради
про визнання договору оренди недійсним, визнання права власності та зобовязання
вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 30.03.2007 р.  судом
прийнято до провадження зустрічну позовну заяву
ПП “Олександр” та обєднано  зі
справою                 НОМЕР_2  в одне провадження .

Крім цього ухвалою господарського
суду Одеської області від 20.06.2007 р. за клопотанням  представника ДП “Клінічний санаторій ім.
Пирогова” Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів
Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця”
було залучено в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на
предмет позову  на сторону  відповідача по зустрічному позову Закрите
акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок
України  “Укрпрофздоровниця”.

Розглянувши матеріали справи,
представлені сторонами докази та заслухавши представників сторін суд   встановив:

02.02.2001 р. між Підприємством
“Куроттеплоенерго” Одеського дочірнього підприємства ЗАТ “Укрпрофздоровниця”,
(Орендодавцем) та Приватним підприємством “Олександр” (Орендарем) був укладений
договір оренди НОМЕР_1, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в
строкове платне користування строком на 5 років автопавільйон загальною площею
177,3 кв.м., розташований АДРЕСА_1, для використання під станцію технічного
обслуговування автомашин. Обєкт оренди знаходиться на балансі Орендодавця.

Відповідно до умов розділу 2
зазначеного договору Орендар зобовязався щомісячно до 25 числа поточного
місяця, незалежно від результатів господарської діяльності, сплачувати орендну
плату, яка станом на 01.01.2001 р. складає 1241 грн.10 коп. та підлягає
щомісячній індексації.

Крім того, відповідно до п.2.6
цього договору Орендар компенсує Орендодавцю витрати по оплаті податку на
земельну ділянку площею 450 кв.м в ті ж строки.

Рішенням загальних зборів ЗАТ
“Укрпрофздоровниця” від 22.01.2003 р. “Про реорганізацію філії Одеського ДП ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця” -“Підприємство “Курорттеплоенерго” реорганізовано шляхом
приєднання  до філії Одеського ДП ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця” -“Клінічний санаторій
ім. Пірогова”, якому передано на баланс активи та пасиви Підприємства
“Курорттеплоенерго”, та яке, відповідно до ст. 770 ЦК України, отримало всі
права та обовязки Орендодавця за договором НОМЕР_1

На підставі наданих позивачами
доказів по справі місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до
умов договору оренди НОМЕР_1  від
01.02.2001р. приватне підприємство “Олександр” прийняло на себе ряд зобовязань,
зокрема, щодо своєчасної та повної оплати, незалежно від результатів
господарської діяльності  орендної плати
за користування орендованим обєктом.

В обґрунтування позовних вимог
позивач послався на те, що Приватне підприємство “Олександр” не виконувало
належним чином прийняті на себе зобовязання щодо оплати орендної плати протягом
строку, який становить більш ніж три місяці підряд.

Крім цього, 02.08.2005 р. ДП
“Клінічний санаторій ім. Пирогова” Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця” направило на адресу
відповідача додаткову угоду від 01.08.2005 р., за якою сторони за договором
прийшли до згоди про розірвання договору оренди НОМЕР_1  від 01.02.2001 р. та повернення Орендарем за
договором у 5-ти денний строк з дня підписання угоди обєкту оренди Орендодавцю.
Відповіді на зазначений проект додаткової угоди позивач не отримав. З цих
підстав, позивач вважає, що договір оренди НОМЕР_1  від 01.02.2001 р. є розірваним і вимагає
повернення обєкту оренди, про що повідомив Орендаря.

Оскільки відповідач свої
зобовязання не виконав, позивач просив визнати розірваним договір оренди
НОМЕР_1  від 01.02.2001 р., який був
укладений між Підприємством “Куроттеплоенерго” Одеського дочірнього
підприємства ЗАТ “Укрпрофздоровниця” та Приватним підприємством “Олександр”.

У свою чергу, відмовившись від
договору оренди НОМЕР_1  від 01.02.2001
р. і повідомивши про це відповідача, позивач уклав 16.12.2005 р. договір оренди
з субєктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1, який на момент
розгляду справи являвся орендарем автопавільйону, розташованого АДРЕСА_1, і
вимагав вселення у обєкт оренди, з метою належного виконання умов договору щодо
використання об?єкту оренди відповідно до ст. 773 ЦК України.

При новому розгляді справи позивач
свої вимоги підтримав.

Відповідач (ПП “Олександр”) з
позовом не погодився з підстав, викладених у зустрічному позові.

Як вбачається із зустрічного
позову, у 1986 році  ПП “Олександр” в особі
директора Білоуса М.Ф., звернулось до Київського виконкому з проханням про
виділення земельної ділянки на будівництво павільйону для ремонту автомобілів.
Згідно цієї заявки, Білоусу М.Ф. був видан дозвіл на заняття земельної ділянки
під монтаж павільйону у Київському районі АДРЕСА_1 на території “Комбінату
промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси”.

Відповідно до отриманого узгодження
Виконавчого комітету при Київській районній раді народних депутатів НОМЕР_3, на
підставі рішення НОМЕР_4 спеціальною інспекцією з благоустрою Одеської міської
ради встановлення павільйону АДРЕСА_1 з Київським райвиконкомом було узгоджено.

Також згідно до отриманого
узгодження Виконавчого комітету при Київській районній раді народних депутатів
НОМЕР_3, на підставі рішення НОМЕР_4 спеціальною інспекцією з благоустрою
Одеської міської ради прокладка кабелю АДРЕСА_1 з Київським райвиконкомом -
узгоджено. (Копії узгоджень додаються).

Після отримання усіх необхідних
погоджувальних документів, ОСОБА_4 розпочав будівництво на виділеній йому
земельній ділянці з будматеріалів, які раніше придбав. (Копії накладних
містяться у матеріалах справи).

У листопаді 1987 р. було закінчено
будівництво вищезазначеного обєкту. Технічна документація на павільйон була передана
у бухгалтерію “Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м.
Одеси”.

Наприкінці листопаду 1987 р.
павільйон був зданий у експлуатацію та саме з цього періоду  ОСОБА_4 регулярно перераховував з кожного
працюючого у павільйоні суму у визначеному розмірі до бухгалтерії комбінату. На
той час дана сума складала 220 рублів. Комбінат у свою чергу сплачував з даної
суми за електричну енергію та оренду землі.

Внаслідок розформування “Комбінату
промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси” у 2000 році,
вищезазначений павільйон передали до Підприємства “Курорттеплоенерго” Одеського
ДП ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

01 лютого 2001 р. між Підприємством
«Курорттеплоенерго»Одеського ДП ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” (Орендодавець) та ПП
“Олександр” (Орендар) був укладений договір НОМЕР_1 оренди, згідно якого
Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування строком
на 5 років автопавільйон загальною площею 177,3 кв.м., розташований АДРЕСА_1
для використання під станцію технічного обслуговування автомашин.

22 січня 2003 р. рішенням загальних
зборів ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” “Про реорганізацію філії Одеського ДП ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця” -“Підприємство “Курорттеплоенерго” реорганізовано шляхом
приєднання  до філії Одеського ДП ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця” -“Клінічний санаторій
ім. Пірогова”, якому передано на баланс активи та пасиви Підприємства
“Курорттеплоенерго”, та яке, відповідно до ст. 770 ЦК України, отримало всі права
та обовязки Орендодавця за договором
НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір оренди НОМЕР_1  від  01.02.2001 р. був укладений строком на пять
років, протягом яких ПП “Олександр”
регулярно сплачувало орендну плату та здійснював платежі за використану
електроенергію та інші комунальні витрати.

Однак, у 2003 р. адміністрація ПП
“Олександр” звернулася до директора ДП “Клінічний санаторій ім. Пірогова” -
Тісовському В.В., з заявою про тимчасове припинення дії Договору оренди
НОМЕР_1  від  01.02.2001 р. та з проханням не нараховувати орендну
плату  з 01.11.2003 р. у звязку з тим, що
підприємство не може надати технічний паспорт та свідоцтво про право власності
для перезаключення Договору на користування електроенергією, а тому з 20 жовтня
відключено від мережі енергопостачання, що перешкоджає роботі підприємства.

З березня 2004 р. ПП “Олександр”
було підключено до мережі енергопостачання згідно безобліковому  користуванню на період до надання технічної
документації на перезаключення Договору на користування електроенергією. Дана
інформація підтверджується  листом  ВАТ
“Одесаобленерго” Південний район електричних мереж   НОМЕР_5, що знаходиться у матеріалах справи.

З листа НОМЕР_5, який має місце у
матеріалах справи, відомо, що ПП “Олександр” продовжило орендувати
автопавільйон згідно  Договору оренди
НОМЕР_1  від  01.02.2001 р, що розташований АДРЕСА_1.

Згідно з твердженням відповідача,
погоджувальні документи на будівництво автопавільйону, що розташований АДРЕСА_1
були передані ПП “Олександр”  до
бухгалтерії “Комбінату промислового виробництва та служби побутових послуг м.
Одеси”, який пізніше був розформований та вищезазначений автопавільйон передали
до Підприємства “Курорттеплоенерго” Одеського ДП ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

Дослідивши матеріали справи та
представлені сторонами докази, заслухавши доводи сторін, суд вважає позовні
вимоги Дочірнього підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця” та субєкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до ПП “Олександр”  необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд
володіє,  користується  і розпоряджається  належним йому майном.  Власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.
Він може використовувати майно для здійснення господарської    та іншої, не забороненої законом  діяльності.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом ( ч.2 ст. 328 ЦК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК
України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно у відповідності до закону підлягає
державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 33 ГПК, кожна
сторона повинна надати докази тих обставин, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог.

У відповідності до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач (ПП «Олександр»), отримав дозвіл на заняття земельної ділянки під
монтаж автопавільйону у Київському районі АДРЕСА_1 на території “Комбінату
промислового виробництва та служби побутових послуг м. Одеси”. Відповідно до
отриманого узгодження Виконавчого комітету при Київській районній раді народних
депутатів НОМЕР_3, на підставі рішення НОМЕР_4 спеціальною інспекцією з
благоустрою Одеської міської ради встановлення автопавільйону АДРЕСА_1 з
Київським райвиконкомом було узгоджено, що підтверджується матеріалами справи.

Після отримання усіх необхідних
погоджувальних документів, відповідач (ПП «Олександр») розпочав будівництво на
виділеній йому земельній ділянці з будматеріалів, які раніше придбав. (Копії
накладних містяться у матеріалах справи).

Таким чином судом встановлено в
ході розгляду справи, що  спірний
автопавільйон, який розташований АДРЕСА_1, був побудований відповідачем за
власні кошти, що не оспорюється представником Дочірнього підприємства “Клінічний
санаторій ім. Пирогова” .

У свою чергу, у процесі розгляду
даної справи відповідач пояснив, що за об'єктивними обставинами спірний
автопавільйон не був зареєстрованим  у КП
«Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості»,
внаслідок чого право власності на побудований ним автопавільйон у нього не
виникло.

Керуючись Додатком 1 до п.
2.1.  „Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно”, до переліку документів, на
підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомості
належить і рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п.1.1. Договору оренди НОМЕР_1 від 01.02.2001 р., спірний
автопавільйон було передано ПП «Олександр»в тимчасове платне користування
строком на 5 років для використання під станцію технічного обслуговування
автомобілів.

Згідно з твердженням Дочірнього
підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів Професійних спілок України
“Укрпрофздоровниця”, будівля автопавільйону, що розташований
АДРЕСА_1, знаходиться на балансі останнього згідно Акту прийому-передачі
загальних фондів СТО-1 від “Курорттеплоенерго»ОДП ЗАТ  “Укрпрофоздоровниця” до ДП “Клінічний
санаторій ім. Пірогова”.

Однак, чинне законодавство  передбачає, що право власності на окремі
обєкти може підтверджуватись лише певними правовстановлюючими  документами. Відсутність таких документів
ставить під сумнів належність права власності особи, яка претендує на це майно.

Так, керуючись п. 9 листа ВГСУ від
31.01.2001 із змінами та доповненнями, від правовстановлюючих документів слід
відрізняти суто бухгалтерські та облікові документи, якими оформлюються певні
господарські операції згідно з вимогами бухгалтерського обліку і звітності.
Так, Вищий Господарський Суд України
неодноразово розяснював, що перебування майна, у тому числі приміщень,
споруд, будинків, на балансі підприємства ще не є безспірною ознакою права
власності останнього. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку,
визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобовязань на конкретну
дату. Баланс не визначає підстав перебування майна у власності (володінні)
підприємства.

Крім того, Дочірнє підприємство
“Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
Професійних спілок України
“Укрпрофздоровниця не надав суду належних доказів стосовно того, на
підставі яких правовстановлюючих документів був переданий на баланс
Підприємству “Курорттеплоенерго” Одеського ДП ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” спірний
автопавільйон після розформування “Комбінату промислового виробництва та служби
побутових послуг м. Одеси”, на території якого і був побудований вищезазначений
автопавільйон.

Пунктом 1.6. “Інструкції про
порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних та фізичних осіб” передбачено, що державна
реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна у Бюро технічної
інвентаризації є обовязковою для власників, незалежно від форми власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач (ПП “Олександр”)
звернувся з адвокатським запитом до КП “ОМБТІ та РОН” та отримав
відповідь, що у період з 1986 року по 2007 рік реєстрація спірного
автопавільйону не здійснювалась, тобто, право власності  на спірне майно  на час розгляду справи у суді взагалі у
жодної особи не виникало.

Позивач (Дочірнє підприємство
“Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
Професійних спілок України
“Укрпрофздоровниця) не надало суду жодного правовстановлюючого документа,
який підтверджував би його право власності на спірний автопавільйон, що у свою
чергу доводить неправомірність укладеного Договору оренди НОМЕР_1 від
01.02.2001 р. та є підставою для визнання вищезазначеного Договору недійсним,
оскільки лише власникові належать права володіння, користування та
розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України)

Право розпорядження означає
юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну
долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над
річчю (майном), яка може полягати навіть у відчуженні або знищенні речі
(майна).

Вирішуючи спори, пов'язані з правом
власності, суд виходить з того, що підтвердженням наявності такого права можуть
бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють безпосередньо самі
юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до нього переходить) право
власності.

У відповідності до п. 2 ст. 328 ЦК
України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно до ст. 391 ЦК України
власник має право усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Крім того, у відповідності до вимог ст.392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та ч.6
ст.203 цього Кодексу.

Статтями 15, 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути зокрема  визнання
права. Крім цього відповідно до ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України у разі якщо якась
особа не визнає право власності  іншої
особи на належне такій іншій особі на праві власності майно, порушує право
власності такої іншої особи на це майно, така інша особа має право звернутися
до суду з позовом до особи, що порушила або не визнає її право власності для
захисту свого права власності.

Згідно ст.203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

З вищенаведених обставин, суд також
вважає, що оскільки позивач не є власником автопавільйону, що розташований
АДРЕСА_1,  існують усі підстави для
визнання Договору оренди  від 16.12.2005
р., укладеного між Дочірнім підприємством “Клінічний санаторій ім. Пирогова”
ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України
“Укрпрофздоровниця та субєктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_1, недійсним.

Відповідно до п. 1.2. Статуту
Дочірнього Підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця”, що міститься у матеріалах справи, засновником і власником
майна ДП є ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”, а Дочірнє підприємство лише володіє і користується
належним йому майном без права прийняття рішення про відчуження основних фондів
( п.4.3 Статуту Підприємства).

Зважаючи на вищенаведене, суд також
вважає неправомірними вимоги позивача стосовно усунення перешкод у здійсненні
ним права користування та розпорядження своїм майном, як передбачено ст. 391 ЦК
України, оскільки Дочірнє підприємство “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ
“Укрпрофоздоровниця” не є власником спірного автопавільйону.

Крім того, як вбачається з
відповіді Одеського регіонального філіалу ДП “Центральний державний земельний
кадастр при державному комітеті України по земельних ресурсах згідно ,
відповідно до даних Державного реєстру земель м. Одеси, право власності,
користування земельною ділянкою, що розташована АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Враховуючи вищенаведені обставини,
суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимоги щодо
визнання права власності на спірний автопавільйон з боку Дочірнього
Підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”.

З урахуванням вищезазначеного, а
також на підставі ст.ст. 215, 316, 317, 328 ЦК України, ч. 2 ст. 331 ЦК
України, п. 1.6 “Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на
обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних
осіб”, п. 9 листа ВГСУ від 31.01.2001 із змін. та допов., Додаток 1 до п. 2.1.
„Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно”
, ЦК України, суд визнає вимоги позивача необґрунтованими та такими, які не
відповідають чинному законодавству, а вимоги, викладені у зустрічній позовній
заяві підлягають задоволенню у повному обсязі

Судові витрати по оплаті державного
мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по
первісному позову покласти на позивача, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК
України,  по зустрічному позову покласти
на  позивача, згідно його заяви, яка
мається в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 44, 49,
82-84 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні
позову Дочірнього підприємства “Клінічний санаторій ім. Пирогова” ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів Професійних спілок України  “Укрпрофздоровниця”; Субєкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1  про
розірвання договору оренди та виселення - відмовити.

2.          Зустрічну
позовну заяву Приватного підприємства «Олександр»про визнання договору оренди
недійсним, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії -  задовольнити у повному обсязі.

3.          Визнати
Договір оренди НОМЕР_1 від 01.02.2001 р., укладений між Підприємством
«Курорттеплоенерго»Одеського Дочірнього підприємства ЗАТ “Укрпрофоздоровниця”
(Орендодавець) та Приватним підприємством “Олександр” (Орендар) -недійсним.

4.          Визнати за
Приватним підприємством “Олександр” право власності на автопавільйон загальною
площею 177,3 кв.м., що розташований АДРЕСА_1

5.          Зобов'язати
КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації   об'єктів нерухомості»зареєструвати за
Приватним підприємством “Олександр” право власності на  автопавільйон загальною площею 177,3 кв.м.,
що розташован АДРЕСА_1

Наказ видати.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, в порядку
передбаченому  ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після вступу рішення в
законну силу.

Повний текст рішення складено та
підписано 26.06.2007р .

Суддя