ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07
р.
Справа № 7/143а

Суддя господарського суду Донецької
області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання
Косицькій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

За позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Вуглегірськ Донецької області

До відповідача: Єнакіївської
об'єднаної Державної податкової інспекції у Донецькій області

Предмет спору: визнання незаконним
та скасування податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 про стягнення ПДВ із
зроблених в Україні товарів на суму 85 134 грн., яке винесене за результатами
акту невиїзної документальної перевірки НОМЕР_2 від 27.06.2006 р.

За участю:

представника позивача: ОСОБА_2,
довіреність б/н

представника відповідача: Платан
А.О., довіреність № 19159/9 від 15.06.2007 р.

Суть справи:

Приватний підприємець ОСОБА_1 м.
Вуглегірськ звернувся з адміністративним позовом до Єнакіївської об'єднаної
державної податкової інспекції про визнання дій ДПІ щодо проведення невиїзної
документальної перевірки з 26.06.2006 р. по 27.06.2006 р. незаконними; визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 10.07.2006 р.

05.06.2007 р. позивач надав заяву
про зміну позовних вимог, в якій просить визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення Єнакіївської ОДПІ НОМЕР_1 від 10.07.2006 р. про
визначення ПДВ на суму 85 134 грн., яке винесене за результатами акту невиїзної
документальної перевірки НОМЕР_2 від 27.06.2006 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на безпідставне прийняття податковим органом оспорюваного
повідомлення-рішення, оскільки позивачем були правомірно включені до складу
податкового кредиту суми з ПДВ, згідно накладних, виписаних Приватним
підприємством науково-виробничою фірмою „Інтер-Перспектива”, яке на той момент
було зареєстровано в якості платника ПДВ. Позовні вимоги обґрунтовуються, також
суттєвими порушеннями з боку відповідача законодавчих норм, що регулюють
порядок проведення документальних перевірок.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, посилаючись на правомірність прийняття податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку із заниженням позивачем суми ПДВ у березні 2004
р. у розмірі 56 756 грн. через включення до складу податкового кредиту цього
періоду суми ПДВ по податкових накладних, виписаних від імені особи, свідоцтво
платника ПДВ якої було анульовано.

Судом досліджені документи, надані
сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії яких долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін суд встановив.

Приватний підприємець ОСОБА_1
зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності 24.01.1997 р.
Виконавчим комітетом Єнакіївської міської ради, про що видане відповідне
свідоцтво, та обліковується в якості платника податків у Єнакіївській
об'єднаній державній податковій інспекції м. Єнакієве.

Єнакіївською ОДПІ проведена
невиїзна документальна перевірка Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Вуглегірськ з
питань дотримання податкового законодавства при проведенні
фінансово-господарських операцій з Приватним підприємством науково-виробничою
фірмою „Інтер-Перспектива” за березень 2004 р.

За результатами перевірки було
складено акт НОМЕР_2 від 27.06.2006 р., в якому встановлені порушення приписів
п.п. 7.2.4 п. 7.2. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” (далі
Закон „Про ПДВ”), як наслідок-заниження суми чистого зобов'язання з податку на
додану вартість у березні 2004 р. на суму 56 756 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від
10.07.2006 р. про нарахування Приватному підприємцю ОСОБА_1 податкового
зобов'язання з ПДВ в сумі 85 134 грн., у тому числі основний платіж в сумі 56
756 грн., штрафні санкції в сумі 28 378 грн.

Зазначене рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку, за результатами якого оспорюване
податкове рішення було залишено без змін, а скарги ПП ОСОБА_1 без задоволення.

Позовною вимогою Приватного
підприємця ОСОБА_1 є визнання незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення Єнакіївської ОДПІ НОМЕР_1 від 10.07.2006 р. про стягнення
суми ПДВ в розмірі 85 134 грн., яке винесене за результатами акту невиїзної
документальної перевірки НОМЕР_2 від 27.06.2006 р.

Суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В акті перевірки, на підставі якого
прийняте оспорюване рішення, відповідач вказує на наявність
фінансово-господарських відносин між позивачем та ПП НВФ „Інтер-Перспектива” м.
Луганськ. Зокрема, відповідачем встановлено отримання ПП ОСОБА_1 від ПП НВФ
„Інтер-Перспектива” у березні 2004 р. продукції згідно податкових накладних: №
5/03 від 05.03.2004 р. на суму 41 024, 97 грн., у тому числі ПДВ 6 837, 50
грн.; № 11/03 від 11.03.2004 р. на суму 48 418, 72 грн., у тому числі ПДВ 8
069, 79 грн.; № 17/03 від 17.03.2004 р. на суму 12 012 грн., у тому числі ПДВ 2
002 грн.; № 9/03 від 09.03.2004 р. на суму 69 033, 07 грн., у тому числі ПДВ 11
505, 51 грн.; № 15/03 від 15.03.2004 р. на суму 105 344, 24 грн., у тому числі
ПДВ 17 557, 37 грн.; 2/03 від 02.03.2003 р. на суму 64 704, 40 грн., у тому
числі ПДВ 10 784, 07 грн. Всього було отримано: сітка рабиця 50 р на суму 2 350
грн., металопродукція 133, 955 т на суму 326 175, 40 грн., дизельне паливо 7
800 л на суму 12 012 грн. Загальна сума придбаного товару склала 340 537 грн.,
у тому числі ПДВ в сумі 56 756, 24 грн.

Придбання продукції позивачем, як
зазначається перевіряючими, здійснювалось шляхом товарообмінної операції з ПП
НВФ „Інтер-Перспектива”. На адресу останнього позивачем відвантажено
металопрокат 157, 389 т на суму 338 825, 90 грн., у тому числі ПДВ в сумі 56
470, 98 грн.

Включення позивачем ПДВ за вище
переліченими податковими накладними, виданими ПП НВФ „Інтер-Перспектива” в
загальній сумі 56 756 грн. до складу податкового кредиту березня 2004 р.,
відповідач вважає порушенням п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про ПДВ”,
оскільки рішенням від 30.04.2004 р. Слов`яносербського районного суду
Луганської області, установчі документи та реєстрацію як платника ПДВ ПП НВФ
„Інтер-Перспектива” м. Луганськ визнані недійсними з 25.06.2003 р. та скасована
державна реєстрація цього підприємства. За таких обставин, позивач не мав права
включати ПДВ за такими податковими накладними до складу податкового кредиту.
Висновки відповідача не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7 Закону України „Про ПДВ” (в редакції чинній на час формування податкового
кредиту) податковий кредит звітного періоду складається з сум податків,
сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) вартість яких належить до складу валових
витрат виробництва (обігу) та основних доходів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту, згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону, будь-яких
витрат по сплаті податку, що не підтверджується податковими накладними чи
митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг)-актами прийняття робіт
(послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості робіт (послуг).

Відповідач, при перевірці,
встановив, що суми ПДВ були віднесені позивачем до складу податкового кредиту
березня 2004 р. на підставі податкових накладних, перелік яких міститься в акті
перевірки.

Порушень в частині належного
оформлення (недоліки та недотримання порядку оформлення) в акті перевірки не
встановлено.

Помилковим є висновок відповідача
про не підтвердження позивачем права на податковий кредит з огляду на визнання
рішенням суду недійсними установчих документів та анулювання свідоцтва платника
ПДВ контрагента позивача-ПП НВФ „Інтер-Перспектива” вже після здійснення
господарських операцій, за якими ним були видані податкові накладні. Зокрема
податкові накладні були видані у березні 2004 р., а рішення суду та анулювання
свідоцтва платника ПДВ відбулося, відповідно, в квітні та липні 2004 р.

Визнання недійсними установчих
документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника ПДВ саме
по собі не тягнуло за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру,
та не позбавило податкового значення виданих за такими господарськими
операціями податкових накладних.

Продавець-ПП НВФ
„Інтер-Перспектива” на момент здійснення господарських операцій з позивачем був
в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість. Тому безпідставні посилання відповідача, в акті
перевірок, на порушення п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про ПДВ”. До
того ж, порушення цієї норми не могло бути з боку позивача, оскільки він, що не
заперечується відповідачем та підтверджується відповідними свідоцтвом, був
зареєстрований платником ПДВ.

За таких обставин покупець
(позивач) не може нести відповідальність як за несплату податку продавцем, так
і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного
державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Законом України „Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, зокрема ч. 1, ч. 2 ст.
18 встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа
може посилатись на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатись
на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі
відомості є недостовірними.

Відповідач наявності фактів
обізнаності позивача про можливі недостовірні факти стосовно ПП НВФ
„Інтер-Перспектива” не надав та не довів.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону
„Про ПДВ” платник податку-особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем,
або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у п.п.
„а”, „в”, „г”, „д” п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата продавцем ((у тому числі у разі ухилення
від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Ст. 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафів санкції на покупця
при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не
встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Така сама правова позиція
висловлюється Верховним судом України в аналогічних справах.

Крім того, суд погоджується з
доводами позивача стосовно порушень з боку відповідача приписів чинного
законодавства під час проведення перевірки та оформлення її результатів.

В акті перевірки, на підставі якого
прийняте оспорюване рішення, вказано що п6ревірка здійсне6на невиїзна
документальна на підставі ст. 11 (1) Закону України „Про державну податкову
службу в Україні”.

Відповідно до ст. 11 п. 1 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи податкової служби, у
випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законом України, мають
право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх
подачі. Отже, самою нормою на яку посилається як на підставу перевірки
відповідач, визначено коло документів, які можуть використовуватись для
здійснення невиїзної документальної перевірки. Разом з тим, матеріалами справи
та поясненнями сторін встановлено, що позивач не надав для проведення такої
перевірки жодного документа, більш того попередньо відмовив відповідачу у
проведенні позапланової документальної перевірки та наданні первинних
документів стосовно взаємостосунків з ПП НВФ „Інтер-Перспектива” та посилався
на їх знищення.

Проте, виходячи з приписів п. 1 ст.
11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, визначення
документів, які можуть використовуватись під час невиїзної документальної
перевірки акт попередньої документальної перевірки не належить до таких
документів, оскільки він не є декларацією, звітом або іншим документом
пов'язаним з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів)
незалежно від способу подачі. Слід зауважити, що попередній акт перевірки за
своєю сутністю не є податковою звітністю платника податків та не передбачає
взагалі подачу у будь-який спосіб його податковому органу.

Окрім декларації з ПДВ позивача за
березень 2004 р., листа-відповіді ДПІ у Артемівському районі м. Луганська
відповідачем як джерело дослідження та підтвердження відомостей був
використаний акт документальної перевірки від 29.10.2004 р. НОМЕР_3. Про
використання перелічених документів зазначено в п. 1.10 акта перевірки. Однак,
акт попередньої документальної перевірки був, як вбачається із змісту акта
перевірки від 27.06.2006 р. НОМЕР_2, основним джерелом відомостей та даних про
первинні документи, на підставі яких проводилися господарські операції позивача
з ПП НВФ „Інтер-Перспектива” в березні 2004 р.

При цьому, акт попередньої
документальної перевірки не містить, взагалі, відомостей про номери, дати, суми
податкових накладних, отриманих позивачем від ПП НВФ „Інтер-Перспектива” суми
ПДВ за якими були включені до податкового кредиту березня 2004 р. в додатку до
цього акту-„схемі товарно-грошових потоків ПП ОСОБА_1”, на який посилаються
перевіряючі в акті невиїзної перевірки від 27.06.2006 р. є лише загальні відомості
про господарські операції позивача, їх суму, контрагентів. Але відсутні
відомості про первинні документи на підставі яких здійснювалися такі
господарські операції та конкретний податковий період в якому вони відбувалися.

Відсутні такі відомості й у листі-відповіді
ДПІ у Артемівському районі м. Луганська, який був отриманий і використаний під
час перевірки.

Отже, наведені обставини, взагалі
ставлять під сумнів факти викладені в акті невиїзної перевірки стосовно даних
конкретних первинних документів та податкового періоду в якому вони
враховувалися в податковому обліку позивачем та взагалі чи вони враховувалися.

В акті невиїзної документальної
перевірки є посилання на п. 1.19 попереднього акту документальної перевірки, в
якому зазначено про проведення зустрічних перевірок та про те, що у разі
отримання матеріалів, що не підтверджують дані обліку підприємця, буде складено
додатковий акт або проведено позапланову перевірку. Проте в п. 1.18
попереднього акту перевірки зазначався перелік суб'єктів-контрагентів позивача,
по яких відповідачем зроблені запити на проведення зустрічних перевірок. В
цьому переліку ПП НВФ „Інтер-Перспектива” відсутня. А запит був зроблений, як
вбачається з відповіді ДПІ у Артемівському районі м. Луганська, вже 05.09.2005
р., тобто майже через рік після закінчення документальної перевірки 29.10.2004
р. і зв'язок з такою перевіркою відповідач не довів.

Перелічене є порушенням ст. 11
Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, „Порядку оформлення
невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, затвердженого
Наказом ДПА № 327 від 10.08.2005 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 р. за N 925/11205.

За таких обставин, Єнакіївською
об'єднаною державною податковою інспекцією безпідставно було прийняте податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 10.07.2006 р. про визначення позивачу
податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 85 134 грн., у тому числі штрафної
санкції в сумі 28 378 грн., у зв'язку з чим його слід скасувати як незаконне.

Витрати по сплаті судового збору за
приписами статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України
відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись, ст.ст. 19, 61 Конституції
України, ст.ст. 1, 7, 10 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст.
ст. 159, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позовні вимоги
Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Вуглегірськ про визнання незаконним та
скасування податкового повідомлення-рішення Єнакіївської об'єднаної державної
податкової інспекції НОМЕР_1 від 10.07.2006 р., прийнятого за результатами акту
невиїзної документальної перевірки НОМЕР_2 від 27.06.2006 р.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 10.07.2006 р. Єнакіївської об'єднаної
державної податкової інспекції про визначення Приватному підприємцю ОСОБА_1 м.
Вуглегірськ податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 85 134 грн., у тому числі
основний платіж в сумі 56 756 грн., штрафна санкція в сумі 28 378 грн.,
прийнятого за результатами акту невиїзної документальної перевірки НОМЕР_2 від
27.06.2006 р.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_4), АДРЕСА_1,
витрати по сплаті судового в сумі 3, 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні
оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному
обсязі 25.06.2007 р.

Суддя