ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 2-26/295/2006(2-8/2342-2005)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю. –головуючого

Хандуріна М.І.,

Кравчука Г.А.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ "Красноперекопське"

та на постанову
Севастопольського  апеляційного господарського суду від 24.01.2007

у справі
господарського суду
№ 2-26/295-2006
Автономної Республіки Крим

за заявою
ВАТ "Крим-енерго"

до
ВАТ "Красноперекопське"

про
визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від ВАТ " Красноперекопське" –Сущенко Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.10.2006 року у справі № 2-26/295-2006 (суддя Проніна О.Л.) у задоволенні заяви фермерського господарства „Розана” про виключення майна з ліквідаційної маси відкритого акціонерного товариства „Красно перекопське” відмовлено.

Постановою Севастопольського  апеляційного господарського суду від 24.01.2007 у справі № 2-26/295-2006 (судді:  Видашенко Т.С., Заплава Л.М., Лисенко В.А.) апеляційну скаргу фермерського господарства „Розана” задоволено, ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.10.2006 року  скасовано. Заяву фермерського господарства „Розана” задоволено. Виключено з ліквідаційної маси боржника - відкритого акціонерного товариства “Красноперекопське”, майно, а саме: об’єкт незавершеного будівництва (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ВАТ "Красноперекопське" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Севастопольського  апеляційного господарського суду від 24.01.2007, а ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.10.2006 року у справі № 2-26/295-2006  залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована порушенням з боку суду апеляційної інстанції  норм ст.ст.34,43 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку  постанову апеляційного  господарського суду,  на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної  інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого:

- судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2001 року порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Красноперекопське”.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.01.2002 року відносно боржника - відкритого акціонерного товариства “Красноперекопське” –введена процедура розпорядження майном, розпорядником майном призначений арбітражний керуючий Швайкин  В.В.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.10.2002 року боржник - відкрите акціонерне товариство “Красноперекопське” –був визнаний банкрутом та була застосована судова процедура –ліквідація. Ліквідатором призначений арбітражний керуючий Данилко Інна Анатоліївна.

У серпні 2006 року Фермерське господарство “Розана” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із заявою про виключення майна з ліквідаційної маси боржника - відкритого акціонерного товариства “Красноперекопське”, а саме: об’єкту незавершеного будівництвом (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 16.09.2003 року між приватним підприємством “Самсун” (продавець) та фермерським господарством “Розана” (покупець) укладений договір купівлі-продажу об’єкту нерухомого майна, а саме будівлі незавершеної будівництвом (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району.

На виконання умов вказаного договору складений та підписаний між приватним підприємством “Самсун” та фермерським господарством “Розана” акт приймання-передачи майна, а саме будівлі незавершеної будівництвом (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району.

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 58 від 01 жовтня 2003 року фермерське господарство “Розана” розрахувалась за придбаний об’єкт нерухомого майна, а саме будівлю незавершену будівництвом (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району, грошовими коштами у сумі 30600,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавши вимоги договору купівлі-продажу від 16 вересня 2003 року, фермерське господарство отримало у власність об’єкт нерухомого майна, а саме будівлю незавершену будівництвом (консервний цех) в с. Орловське Красноперекопського району.

Апеляційний господарський суд встановив також , що договір купівлі-продажу від 16.09.2003 року, укладений між приватним підприємством “Самсун” та фермерським господарством “Розана”, недійсним  у встановленому законом порядку не визнаний.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст.128 ЦК УРСР  спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2003 вибуло з володіння ПП " Самсун".

Відмовляючи в задоволенні заяви фермерського господарства “Розана”, місцевий господарський суд помилково обґрунтував це тим, що рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим  від 15.11.2005 року у справі № 2-20/1848.2-2005 був визнаний недійсним договір міни товарів від 23 серпня 2001 року, укладений між відкритим акціонерним товариством “Красноперекопське” та приватним підприємством “Самсун”. Враховуючи той факт, що відкрите акціонерне товариство “Красноперекопське” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання договору  міни недійсним у липні 2003 року, приватне підприємство “Самсун” не мало права на відчуження спірного майна. Отже не має підстав для задоволення вимог фермерського господарства “Розана” щодо виключення спірного майна з ліквідаційної маси.

Севастопольський апеляційний господарський суд правомірно дійшов висновку, що в даному випадку фермерське господарство “Розана” є добросовісним набувачем майна, яке у теперішній час належить йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 16.09.2003 року.

Відповідно до ст. 330 Цивільного Кодексу України, якщо  майно  відчужене  особою,  яка  не мала на це права, добросовісний набувач  набуває  право  власності  на  нього,  якщо відповідно  до  статті  388  цього  Кодексу  майно  не  може  бути витребуване у нього.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.10.2006 року у справі № 2-26/295-2006 підлягає скасуванню, а заява фермерського господарства „Розана” задоволенню.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського  апеляційного господарського суду від 24.01.2007 у справі № 2-26/295-2006 залишити без змін.

Головуючий                                                                           І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   М.І. Хандурін

Г.А. Кравчук