донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

17.04.2007 р.
справа №2-206/2006

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_1 (паспорт серія
ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_5 (довіреність НОМЕР_1 від 11.04.07р.),

від відповідача 1:
від відповідача 2: від відповідача 3: від відповідача 4:

Мальований К.Г. (довіреність №9
від 24.01.07р.) не з'явився не з'явився не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, м. Горлівка Донецької
області

на рішення Калінінського
районного суду
м. Горлівки

Донецької області

від

27.12.2006 року

по справі

№ 2-206/2006 (суддя Токаренко
М.А.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Горлівка Донецької
області

до відповідача 1  до відповідача 2  до відповідача 3  до відповідача 4

Відкритого акціонерного товариства
«Концерн Стірол», м. Горлівка Донецької області; ОСОБА_2,                        м. Горлівки Донецької
області; ОСОБА_3, м. Горлівка Донецької області; ОСОБА_4, м. Горлівка
Донецької області +

про

стягнення дивідендів, визнання
дій відповідача Відкритого акціонерного товариства «Концерн Стірол» по
виданню наказу недійсними, відновлення в правах акціонера

В С Т А Н О В
И В:

У 2002 році позивач, ОСОБА_1, м.
Горлівка Донецької області, звернувся з позовною заявою до Калінінського
районного суду                        м. Горлівки Донецької
області  до  Відкритого акціонерного товариства «Концерн
Стірол», м. Горлівка Донецької області та ОСОБА_3, м. Горлівка Донецької
області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення дивідендів
за 1999 рік.

Ухвалою Калінінського районного
суду м. Горлівки від 25.04.02р. позовні вимоги роз'єднанні в дві справи - про
визнання договору купівлі-продажу акцій недійсними та про стягнення
дивідендів.

01.10.02р. позивачем, ОСОБА_1, м.
Горлівка Донецької області, було надано заяву про зміну позовних вимог, якою
позивач просив суд визнати дії відповідача, ВАТ «Концерн «Стірол», а саме
-прийняття наказу НОМЕР_2 від 20.06.00 р. про скасування наказу НОМЕР_3 від
27.05.97 р. незаконними і поновити його в правах акціонера з тією ж кількістю
акцій -8652 шт., зобов'язавши відповідача-1 здійснити необхідні для цього
операції щодо передачі йому у власність вказаної кількості акцій; зобов'язати
відповідача виплатити  йому дивіденди за
1999-2000 р.р. в сумі 3033 грн. 39 коп. і здійснити необхідні нарахування
дивідендів за 2001 рік.

Рішенням від 07.11.2002р.
Калінінський районний суд                                        м.
Горлівки Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив. Поновив ОСОБА_1
в правах акціонера ВАТ «Концерн «Стірол»,
м. Горлівка. Стягнув з ВАТ «Концерн «Стірол», м. Горлівка на користь
ОСОБА_1 дивіденди за 1999 р. та 2000 р. в сумі 3033 грн. 39 коп. і зобов'язав
провести необхідні нарахування та виплату дивідендів за 2001 рік.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 10.02.03р. рішення Калінінського районного суду м. Горлівка
Донецької області від 07.11.02р. залишено без змін з виключенням з
мотивувальної частини рішення посилання суду на ст.440 ЦК України.

Ухвалою Верховного суду України від
28.04.04р. рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області
від 07.11.02р. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10.02.03р.
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Увалами суду загальної юрисдикції
від 22.10.04р. та 23.11.04р. залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у
якості  відповідачів.

Рішенням Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від 19.08.05р. поновлено ОСОБА_1 в правах
акціонера ВАТ «Концерн «Стірол»та стягнуто з ВАТ  «Концерн «Стірол»на користь ОСОБА_1 дивіденди
за 2001-2003р.р. в сумі 2353 грн. 34 коп. і зобов'язано призвести необхідні
нарахування та виплату дивідендів за 2004р. В позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання в правах акціонера та виплаті дивідендів відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 15.11.05р. рішення Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 19.08.05р. скасовано і справу направлено на новий
розгляд.

Рішенням Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від 27.12.06р. у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Концерн «Стірол», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення дивідендів, визнання дій Відкритого акціонерного
товариства  «Концерн «Стірол»по виданню
наказу недійсним, відновлення в правах акціонера, відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1, м. Горлівка, не
згоден з прийнятим рішенням,  вважає його
незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права України.  Позивач звернувся з апеляційною скаргою до
Апеляційного суду Донецької області, якою просив  рішення Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 27.12.06р. скасувати та прийняти нове рішення,
яким визнати дії відповідача -1, ВАТ «Концерн «Стірол», а саме -видання наказу
НОМЕР_2 від 20.06.00р. про скасування наказу НОМЕР_3 від 27.05.97р.
незаконними, і поновити його в правах акціонерів з тією ж кількістю акцій, -
8652 шт., зобов'язавши відповідача провести необхідні для цього операції щодо
передачі йому у власність зазначеної кількості акцій; зобов'язати відповідача
виплатити йому дивіденди за увесь час незаконного позбавлення прав акціонера
-1999-2006р.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 15.02.07р.  у відкритті
апеляційного провадження по справі № 2-206/2006 за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
м. Горлівка на рішення Калінінського районного суду  м.Горлівка Донецької області від 27.12.06р.
за позовом  ОСОБА_1, м. Горлівка до Відкритого
акціонерного товариства «Концерн «Стірол», м. Горлівка, ОСОБА_2, м. Горлівка,
ОСОБА_3, м. Горлівка, ОСОБА_4, м. Горлівка про стягнення дивідендів, визнання
дій відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Концерн «Стірол»,
м.Горлівка по виданню наказу недійсними, відмовлення в правах акціонера  відмовлено, у зв'язку з тим, що у
відповідності до п. 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів»від 15.12.06р., який набрав чинності 29.12.06р., стаття 12
ГПК України доповнена п. 4 такого змісту: господарським судам підвідомчі
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. За таких обставин,
справу №2-206/2006 направлено до Донецького апеляційного господарського суду,
яким  ухвалою від 26.02.07р. порушено
провадження по справі та призначено справу до слухання.

Відповідач-1, Відкрите акціонерне
товариство «Концерн «Стірол»,
м. Горлівка, надав
відзив на апеляційну скаргу, яким просить суд апеляційної інстанції рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27.12.06 р.
залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача -без задоволення.

06.03.07р., 16.04.07р.,
відповідачем-2, ОСОБА_2, м.Горлівка, на адресу Донецького апеляційного
господарського суду  надано клопотання та
телеграму щодо проведення судового засідання без її участі, у зв'язку з
хворобою, в підтвердження чого додана довідка з міської лікарні №2 м.Горлівки.

Судовою колегією розглянуто
клопотання відповідача-2 та задоволено.

Відповідачі-3,4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, до  судового засідання не
з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,
про що свідчать повідомлення про вручення 27.03.07р. та 21.03.07р. ухвали суду.
Про причину неявки суд не повідомили, своїм процесуальним правом, передбаченим
ст.22 ГПК України, не скористалися, ніяких клопотань з цього приводу судовій
колегії не надали, відзиви на апеляційну скаргу не надали.  Явка сторін ухвалою суду не була визнана
обов'язковою, тому справу розглянуто відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні позивач
повністю підтримав свої апеляційні вимоги, а представник відповідача-1
підтримав заперечення щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну
скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів,
що знаходяться в матеріалах справи                 №2-206/2006, та наданих
сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну
“Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі
доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та
процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду загальної юрисдикції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини
справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача-1, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом загальної юрисдикції норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
25.01.97р. ОСОБА_1 були отримані акції ВАТ „Концерн Стірол” в кількості 8652шт.
на підставі сертифіката акцій серії ІНФОРМАЦІЯ_2.

29.04.97р. позивач надав
відповідачеві-1 заяву про те, що загубив сертифікат, в зв'язку з чим
підприємством відповідача-1 було видано наказ НОМЕР_3 від 27.05.97р. про
визнання недійсним вищевказаного сертифікату та видачу замість втраченого
нового серії ІНФОРМАЦІЯ_3 на 8652шт акцій загальною вартістю 2163грн. По
вказаним акціям позивач отримував від підприємства дивіденди до 1998 року
включно, які сплачувались один раз на рік по закінченню фінансового року.

Позивач та відповідач-1 перебували
у шлюбі з 22.08.84р. по 29.01.99р., тобто акції були отримані позивачем при
спільному мешканні з відповідачем-2.

З пояснень позивача, він, приблизно
в 1996 році, загубив паспорт та від невідомих осіб за винагороду, виплатити яку
позивач відмовився, паспорт отримала відповідач-2, і таємно його зберігала.

В 1998 році позивач отримав новий
паспорт, але не повідомив про нові реквізити паспорта ані відповідача-1, ані
ЗАТ „Реєст-акціонер” (реєстратор акцій ВАТ „Концерн Стірол”).

10.12.99р. між ОСОБА_1 (продавець)
та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу НОМЕР_4 акцій в
кількості 8652шт., посвідчений нотаріусом Першої Горлівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4, згідно передаточного розпорядження від 09.12.99р.

У договорі НОМЕР_4 та передаточному
розпорядженні були вказані паспортні реквізити загубленого паспорту позивача.
Вищезазначений договір у встановленому порядку було зареєстровано в ЗАТ
„Реєст-акціонер”.

В свою чергу ОСОБА_3 14.12.99р.
продала вищевказані акції компанії „КПЛ”, а остання 22.12.99р. продала їх
іноземній компанії „WOOD and COMPANI” (GUPRUS). У подальшому здійснювалась інша
купівля-продаж акцій, які не є іменними та не мали відмінностей від інших акцій
на пред'явника.

Після реєстрації договору НОМЕР_4
ВАТ „Концерн Стірол” наказом НОМЕР_2 від 20.06.00р. скасував наказ НОМЕР_3 від
25.05.07р. і анулював сертифікат серії ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після звернення в 2000 році
позивача до суду та роз'єднання позовних вимог на дві справи, 25.02.02р. Калінінським
районним судом м.Горлівки Донецької обл. було прийнято рішення про визнання
недійсним договору купівлі-продажу акцій НОМЕР_4 від 10.12.99р. в кількості
8652 штук, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Рішення суду набрало законної
сили.

Заявою від 01.10.02р. в даній
справі позивачем були змінені позовні вимоги, якими просив суд: визнати дії
відповідача, ВАТ «Концерн «Стірол», а саме -прийняття наказу НОМЕР_2 від
20.06.00 р. про скасування наказу НОМЕР_3 від 27.05.97 р. незаконними і
поновити його в правах акціонера з тією ж кількістю акцій -8652 шт.,
зобов'язавши відповідача-1 здійснити необхідні для цього операції щодо передачі
йому у власність вказаної кількості акцій; зобов'язати відповідача
виплатити  йому дивіденди за 1999-2000
р.р. в сумі 3033 грн. 39 коп. і здійснити необхідні нарахування дивідендів за
2001 рік.

В процесі розгляду справи позивач
збільшував позовні вимоги шляхом вимоги нарахування дивідендів та їх виплати за
наступні роки впродовж до 2006 року.

Калінінським районним судом м. Горлівки
Донецької обл. по справі двічі приймались рішення від 07.11.02р., від
19.08.05р. про задоволення позовних вимог, які двічі скасовувались, 28.04.04р.
ухвалою судової палати по цивільним справам Верховного суду України та
15.11.05р. ухвалою Апеляційного суду Донецької області.

Після нового розгляду справи
Калінінським районним судом м.Горлівки Донецької обл. було прийнято рішення від
27.12.06р., яким у позовних вимогах позивача було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вислухавши пояснення позивача та відповідача-1, судова
колегія дійшла висновку, що:

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно
ст. 43 ГПК України сторони та
інші  особи,  які
беруть   участь   у
справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати
документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення
для правильного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ст. 124
Конституції України -юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного
суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у
державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на
звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами, договором.

Судова колегія вважає, що суд
загальної юрисдикції правомірно дійшов висновку, що змінені позовні вимоги
заявлені не до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а до відповідача-1, оскільки вони
не є посадовими особами ВАТ „Концерн Стірол”. Крім того, сам позивач наполягав
на своїх позовних вимогах до відповідача-1, а до інших відповідачів ніяких
позовних вимог не висував.

Судом загальної юрисдикції
правомірно встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій
відповідача-1, ВАТ «Концерн «Стірол», а саме -прийняття наказу НОМЕР_2 від
20.06.00 р. про скасування наказу НОМЕР_3 від 27.05.97 р. незаконними і
поновлення його в правах акціонера з тією ж кількістю акцій -8652 шт.,
зобов'язавши відповідача-1 здійснити необхідні для цього операції щодо передачі
йому у власність вказаної кількості акцій; зобов'язання відповідача-1
виплатити  йому дивіденди за 1999-2000
р.р. в сумі 3033 грн. 39 коп. і здійснити необхідні нарахування дивідендів за
2001-2006 роки, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

В матеріалах справи відсутні
належні докази стверджень позивача про загублення паспорту та сертифікату серії
ІНФОРМАЦІЯ_2. Отримавши новий паспорт, позивач, в порушення вимог чинного
законодавства, а саме п.10.2 „Положення про порядок ведення реєстрів власників
іменних цінних паперів”, затвердженого 26.05.98р. Державною комісією з цінних
паперів та фондовому ринку, не сповістив ані відповідача-1, ВАТ «Концерн
«Стірол», ані ЗАТ „Реєстр-Акціонер” (реєстратор акцій ВАТ «Концерн «Стірол»)
про зміну своїх паспортних реквізитів.

В діях відповідача-1 щодо видачі
наказу НОМЕР_2 від 20.06.00р. відсутня вина підприємства, оскільки позивач,
ОСОБА_1, знав про знаходження сертифікату у своєї колишньої дружини ОСОБА_2,
але не звернувся з цього приводу з позовною заявою до суду. Тобто, позивач
незаконно отримав від ВАТ «Концерн «Стірол»другий сертифікат, який подалі
обґрунтовано був визнаний  недійсним
згідно наказу НОМЕР_2 від 20.06.00р.

Відповідач-1 не міг та не повинен
був знати, що договір купівлі-продажу акцій НОМЕР_4 від 10.12.99р. в подальшому
буде визнаний недійсним рішенням суду, тому правомірно вніс зміни до реєстру
власників.

Судом загальної юрисдикції
правомірно визнано безпідставними позовні вимоги позивача про поновлення його в
якості акціонера підприємства відповідача-1, оскільки він втратив право на
отримання акцій, а випуск додаткових 8652 акцій є порушенням ст.27 ЗУ „Про
господарські товариства”, яке може порушити права інших акціонерів
підприємства.

Згідно ст.4 Закону України „Про
цінні папери та фондову біржу”  тільки
акція дає право її власнику на отримання частки
прибутку як дивіденду. Позивач, ОСОБА_1, на теперішній час не має у
власності жодної  акції, тобто за таких
підстав у нього відсутнє право на отримання частки прибутку підприємства
(дивідендів).

Згідно законодавства України,
Статуту ВАТ «Концерн «Стірол»та Положення про порядок створення та використання
Фонду дивідендів, підприємство вже перерахувало дивіденди на всю кількість
акцій, які належали  раніше ОСОБА_1, та
були сплачені податки з прибутку (дивідендів) вищезазначених акцій.

Доводи апеляційної скарги не
прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи
та не впливають на правомірність прийнятого судом загальної юрисдикції рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею
за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької області від 27.12.06р. у справі
№2-206/2006 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає
нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49,
99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.
Горлівка Донецької області на рішення Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 27.12.06р. у справі №2-206/2006 залишити без задоволення,
рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27.12.06р.  -без змін.

Головуючий

Судді:

Надр. 8 прим:

1 -у справу;

2 -позивачу;

3,4,5 -відповідачу 1,2,3;

6 -третій особі;

7 -ДАГС;

8 -Калінінськ.райсуд.м.Горлівки;

Ширіна
Ю.М.