суд    Чернігівської  області
м.Чернігів,пр.Миру,20
справа №14/92
За позовом: Приватного
До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1
стягнення  2829грн. 77коп.
Суддя   Книш Н.Ю.
Мельник Ю.М. представник, довіреність №01-01/07 від 04.01.07р.
Від відповідача:  не з'явився
Позивачем подано позов про
стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2185,66грн. за поставлений товар
на підставі договору  НОМЕР_1 по
видатковій накладній НОМЕР_2,
203,27грн. інфляції за період березень 2006р. - січень 2007р., 63,23грн.
три проценти річних за період з 02.03.06р. по 16.02.07р., 377,61грн. пені за
період з 02.03.06р. по 16.02.07р.
Представник позивача в судовому
засіданні 15.03.07р. надав пояснення від 14.03.07р., в якому зазначив, що
безпосередні переговори з відповідачем проводилися за місцем знаходження
магазину відповідача по АДРЕСА_2 , тому документи позивачем направлялись за
даною адресою та адресою державної реєстрації по АДРЕСА_1 з метою фактичного
отримання відповідачем копій документів. Також представник позивача надав
пояснення від 14.03.07р. щодо визначення часткової в сумі 172,31грн. оплати
відповідачем товару по накладній НОМЕР_2
Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення по справі, в якому зазначив, що при формуванні
комп'ютерною програмою видаткових накладних по технічним причинам до видаткової
накладної НОМЕР_2 було внесено помилково реквізити договору купівлі-продажу
НОМЕР_3, що продукти харчування по видатковій накладній НОМЕР_2 було поставлено
відповідачу згідно умов договору купівлі-продажу НОМЕР_1. Крім того,
представником позивача подано письмове пояснення від 27.03.07р., в якому
зазначає, що документальним підтвердженням отримання відповідачем товару по
видатковій накладній НОМЕР_2 у сумі 2357,97грн. на підставі договору
купівлі-продажу НОМЕР_1. є належним чином засвідчена копія наданого
відповідачем акту звірки без номеру, що взаєморозрахунки вказані в акті не
відповідають дійсності та спрямовані на уникнення від відповідальності за
неналежне виконання прийнятих відповідачем зобов'язань по оплаті за куплені
продукти харчування. Представником позивача подано копія письмового пояснення
відповідача від 29.11.06р.
Позивачем подано витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія НОМЕР_4 та
копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія
НОМЕР_5, згідно яких зареєстрована фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6, місце проживання АДРЕСА_1, місце проведення
державної реєстрації -виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської
області м. Ніжин, пл. Леніна, 1, дата проведення державної реєстрації НОМЕР_7.
У відповідності до приписів Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”
відомості щодо місцезнаходження юридичної особи, які були внесені до Єдиного
державного реєстру, вважаються достовірними доки до них не внесено відповідних
Відповідач відзив на позов не
надав. Повноважного представника в судове засідання не направив. Заяв та
клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не використав
наданого законом права на подання відзиву на позов та участь своїх
представників у судовому засіданні. Суд вважає, що дана обставина не
перешкоджає розгляду справи, оскільки відповідач у справі належним чином повідомлений
про час і місце її розгляду судом, ухвали суду надіслано відповідачу за адресою
зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі державної реєстрації
відповідача, про що свідчить повідомлення про вручення поштового
відправлення.НОМЕР_8
Не з'явлення повноважного
представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по
суті. Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані матеріали,
вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи, з'ясувавши фактичні обставини
справи, господарський суд встановив:
Згідно ч.1 ст.175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів справи,
09.11.05р. між позивачем (Приватне підприємство “Анастасія Т”), та відповідачем
(Фізична особа-підприємець ОСОБА_1) укладено договір купівлі-продажу НОМЕР_1.
Відповідно до п.1.1. договору продавець (позивач по справі) зобов'язується
поставити товар відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець
(відповідач по справі) зобов'язується прийняти товар та своєчасно сплатити його
Згідно ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
Приватним підприємством “Анастасія
Т” на передачу ПП ОСОБА_1 товару оформлена видаткова накладна НОМЕР_2 на суму
2357,97грн. Факт отримання відповідачем товару не оспорюється та вказано в акті
звірки від 29.11.06р. складеного відповідачем.
Подана позивачем копія договору
купівлі-продажу НОМЕР_3 свідчить про його підписання між ПП ОСОБА_2 (продавець)
та ФОП ОСОБА_1 (покупець), тобто продавцем по даному договору не є позивач у
справі - Приватне підприємство “Анастасія Т”.
В матеріалах справи відсутні докази
укладання між сторонами іншого договору крім, договору купівлі-продажу НОМЕР_1.
З огляду на викладене, судом
приймається до уваги пояснення позивача від 27.03.07р. стосовно помилкового з
технічних причин зазначення у видатковій накладній НОМЕР_2 у розділі “підстава”
реквізитів договору НОМЕР_3  .За таких
обставин, суд доходить висновку, що позивачем передано відповідачу товар по
видатковій накладній НОМЕР_2 на умовах договору купівлі-продажу НОМЕР_1.
У відповідності до ч.1 ст.692
Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.
У відповідності до п.3.4. договору
покупець перераховує на банківський рахунок продавця всю вартість партії товару
не пізніше 20 календарних днів з моменту поставки. Таким чином, відповідач
зобов'язаний провести розрахунок за отриманий товару у строк - 02.03.06р.
Сторонами у пункті 2.4. договору
НОМЕР_1. передбачено, що повернення товару, проданого покупцю при його
відповідному товарному вигляді, можливе тільки з ініціативи продавця, але не
пізніше ніж 21 календарний день до закінчення терміну придатності товару. При
домовленості сторін на товар, термін придатності якого закінчується, продавець
Згідно ст.525, 526 Цивільного
кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.
На день розгляду справи в суді
сторонами не подано документального підтвердження стосовно повернення (на
умовах п.2.4. договору) позивачу товару отриманого відповідачем по видатковій
накладній НОМЕР_2 З наведеного позивачем пояснення від 14.03.07р. вбачається,
що відповідач за поставлений товар розрахувався 20.04.06р. частково на суму
Заборгованість відповідача на день
розгляду справи становить 2185,66грн., що підтверджується матеріалами справи та
не спростовується відповідачем. За таких обставин, борг в сумі 2185,66грн.
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
Позивач просить стягнути з
відповідача 203,27грн. інфляції за період березень 2006р. -січень 2007р.,
63,23грн. три проценти річних за період з 02.03.06р. по 16.02.07р.
Дослідивши поданий позивачем
розрахунок інфляційних та трьох процентів річних та приймаючи до уваги, що про
строчка виконання відповідачем зобов'язань виникла з 03.03.06р., суд доходить
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення
інфляційних в сумі 203,27грн. за період березень 2006р. -січень 2007р. та три
проценти річних у сумі 63,05грн. за період з 03.03.06р. по 16.02.07р. В решті
стягнення 3% річних відмовити у зв'язку з безпідставним їх нарахуванням.
Відповідно до ст.216 Господарського
кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених
цим Кодексом, іншими законами та договором. Штрафними санкціями у розумінні
ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Позивач просить стягнути з
відповідача 377,61грн. пені за період з 02.03.06р. по 16.02.07р.
Частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.
Оскільки, пунктом 4.3. договору
передбачено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару відповідач сплачує
позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період
виникнення заборгованості, від суми заборгованості, за кожний день прострочення
платежу, і відповідачем допущено прострочка виконання взятих на себе
зобов'язань щодо оплати отриманого товару, але приймаючи до уваги, що позивачем
не було враховано, що нарахування пені припиняється через шість місяців з
моменту настання строку виконання зобов'язання, тому суд доходить висновку, що
вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі
200,06грн. за період з 03.03.06р. по 03.09.06р. В решті нарахування пені вимоги
задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю.
Оскільки відповідач в порушення
ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу
України, взяті на себе зобов'язання не виконав, за отриманий товар своєчасно не
розрахувався, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 2185,66грн., в частині
стягнення пені в сумі 200,06грн., трьох процентів річних в сумі 63,05грн.,
інфляції в сумі 203,27грн. В решті позову відмовити.
Враховуючи, що спір виник з вини
відповідача у зв'язку з несвоєчасним виконанням договірних зобов'язань та
відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача державне мито в сумі 102грн. та
110,59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно
задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 193, 216, 230, 232
Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526, 655, 692 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 22, 33, 34, 49,75, ст.82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_6)
на користь Приватного підприємства “Анастасія Т” (вул.Волинська,60, к.252, м.
2185грн.66коп. боргу, 200грн.06коп. пені, 63грн. 05коп. три проценти річних,
203грн. 27коп. інфляції, 102грн. державного мита, 110грн. 59коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя
Н.Ю.Книш

Рішення
підписано 02.04.2007р.

Суддя                                                                                                    Н.Ю.Книш