ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" березня 2007 р.

10:30

Справа №  1/67/07

м. Миколаїв

За позовом: Державна податкова
інспекція у Заводському районі м. Миколаєва.                      /54029, м. Миколаїв, вул.
Г. Петрової, 2-А/  До
відповідача: Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа   ОСОБА_1          /АДРЕСА_1/ про: стягнення
з відповідача податкового боргу в сумі 100 грн.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача

Давидченко І.М., довіреність від 19.02.2007р.

Від відповідача

Не з'явився.

Позивач звернувся з
адміністративним позовом про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі
100 грн. по сплаті єдиного податку за грудень 2000 року.

У відповідності зі статтями 107,
121, 150 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали
господарського суду: від 13.02.2007р. про відкриття провадження по
адміністративній справі; від 19.02.2007р. про закінчення підготовчого
провадження та призначення справи до судового розгляду; від 28.02.2007р. про
відкладення розгляду справи на 28.03.2007р. направлені рекомендованою
кореспонденцією на юридичну адресу відповідача /АДРЕСА_1/ та отримані
відповідачем про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.25), тобто відповідач вважається належним чином
повідомлений  про час і місце розгляду
справи.

Відповідач  правом, передбаченим ст.49 Кодексу
адміністративного судочинства України, щодо надання письмових заперечень
проти позову та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не
скористався.

Розглянувши надані докази, - суд

в с т а н о в
и в:

відповідач є
суб'єктом підприємницької діяльності, знаходиться на податковому обліку у
позивача  і  є платником єдиного податку відповідно до
Указу Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” № 746/99 від 28.06.1999 року. Ставка
єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва-фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від
виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць. Суб'єкт малого підприємництва-фізична особа сплачує єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України. Нарахування належної до сплати суми єдиного
податку в картках особових рахунків фізичних осіб здійснюється на підставі
встановлених місцевими радами ставок єдиного податку та чисельності найманих
працюючих або членів сімей фізичної особи, які приймають участь у здійсненні
підприємницької діяльності.

Рішеннями Миколаївської Міської ради:
№ 21/16 від 11.07.2000р., ставка єдиного податку для суб'єктів підприємницької
діяльності (фізичних осіб), які займаються перевезенням пасажирів до яких
відноситься і відповідач встановлена у розмірі 100 грн. щомісяця.

За грудень 2000 року відповідач має
заборгованість перед бюджетом у сумі 100 грн. по сплаті єдиного податку, що
підтверджується розрахунком позивача (а.с.5).

Позивач у порядку п.п.3.1.1 п.3.1
ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” просить стягнути з
відповідача узгоджену суму податкового боргу у сумі 100 грн.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного:

Пунктом 15.2.1. статті 15 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами»визначено, що податковий борг
може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання.

Податкові зобов'язання по єдиному
податку у сумі 100 грн. узгоджені і строк їх погашення визначений по 20.12.2000
року.

Позивач звернувся до суду з позовом
12.02.2007 року, тобто поза межами вказаного вище строку, отже підстави для
стягнення з відповідача податкового боргу по сплаті єдиного податку за грудень
2000 року на загальну суму 100 грн. відсутні.

За таких обставин в задоволенні
позову необхідно відмовити.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право
оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і
строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва