ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2007
Справа №2-30/497.1-2007

За позовом Сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Нива», Красногвардійский р-он, с. Марьяновка, вул. 77 – Дивизії, буд. 12.

До відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дніпр», смт. Красногвардійське, вул. Енгельса, буд. 11.

Про стягнення 12945,60 грн.

По зустрічному позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дніпр», смт. Красногвардійське, вул. Енгельса, буд. 11.

До відповідача Сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Нива», Красногвардійский р-он, с. Марьяновка, вул. 77 – Дивизії, буд. 12.

Про визнання договору № 55 від 24.10.2002 р. недійсним.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Баклашова - Єфремова, за дов. від 02.04.2007 р. № 19 у справі.

Від відповідача – Кащенко, директор, Усманов, дов. від 24.01.2005 р. у справі.

Суть спору: Позивач – СП «Агрофірма «Нива» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про стягнення з відповідача – СВК «Днепр» заборгованості в сумі 12945,6 грн., в тому числі 5999,0 грн. боргу, 5459,09 грн. пені, індексу інфляції 1187,23 грн., річних 300,28 грн.

Рішенням господарського суду від 22.11.2005 р. по справі 2-19/14300-2005 позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за дизельне паливо залишено без розгляду, в частині позовних вимог про стягнення вартості поставленого коріандру в позові відмовлено.

Постановою від 19.04.2006 р. Севастопольський апеляційний господарський суд рішення господарського суду змінив, виклав його в новій редакції, позов задовольнив частково, стягнув заборгованість в сумі 1974,70 грн. за договором № 55  від 24.10.2002 р., 3603,82 грн. пені, 390,79 грн. індексу інфляції, 98,84 грн. річних, 60,68 грн. державного мита та 107,85 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині вимог про стягнення 568,0 грн. вартості коріандру в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2006 р. постанова Севастопольського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2007 р. справа прийнята до свого розгляду суддею Ловягіною Ю.Ю. з присвоєнням справі номеру 2-30/497.1-2007.

Заявою від 15.03.2007 р. № 30/497 (а.с. 124 – 125, т. 1) позивач змінив свої вимоги, змінивши предмет та підставу позову, просив стягнути з відповідача 18944,6 грн., в тому числі 11998,0 грн. збитків, 5459,0 грн. пені, індексу інфляції в сумі 1187,23 грн., 300,28 грн.

Заявою від 29.05.2007 р. № 24 (а.с. 1 – 2, 8, т. 2) позивач знову змінив свої вимоги, просить стягнути з відповідача 1974,70 грн. вартості дизельного палива переданого на відповідальне зберігання по договору від 25.10.2002 р. № 55/2002, пені на підставі п. 4.3. вказаного договору в сумі  3603,83 грн., індексу інфляції в сумі 390,8 грн. та річних в сумі 98,84 грн., усього просить стягнути 6068,17 грн. Крім того, просить клопотання від 15.03.2007 р. № 30/497 залишити без задоволення та вказує на те, що претензій до позивача по заборгованості в сумі 3581,83 грн. за водопостачання не має.

Свої вимоги позивач пояснює неналежним виконанням відповідачем умов договору про відповідальне зберігання № 55  від 24.10.2002 р.

Відповідач у відзивах проти позову заперечує з підстав, що договір був укладений 24.10.2002 р. до створення відповідача СВК «Дніпр» як юридичної особи, яке було зареєстроване 30.10.2002 р., а тому на момент укладення договору відповідача ще не існувало.

З даних підстав відповідачем – СВК «Дніпр» був поданий зустрічний позов про визнання недійсним договору відпоідального зберігання № 55  від 24.10.2002 р. на підставі ст. 26, 50 ЦК УРСР, ст. 229, 230, 234 ЦК України.

СП «Агрофірма «Нива» проти зустрічного позову заперечує, у відзиві від 14.05.2007 р. (а.с. 145, т. 1) зазначає, що укладений договір відповідає вимогам до укладених договорів, передбачених ст.ст. 179 – 181 ГК України, договір повністю правомірний, а тому просить у позові відмовити.

У судовому засіданні, яке відбулося 29.05.2007 р. оголошена перерва відповідно до ст. 77 ГПК України, після перерви судове засідання продовжено з участю представників сторін.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників сторін, суд –

в с т а н о в и в:

24.10.2002 р. СП Агрофірма «Нива»  (депонент) та СПК «Дніпр» (охоронець)  уклали договір відповідального зберігання № 55 (а.с. 10 – 11), згідно з п. 1 якого, депонент передає, а охоронець приймає на відповідальне зберігання дизельне паливо в кількості 1085 кг. на суму 1974,70 грн. згідно з відповідними документами, які є невід’ємною частиною укладеного договору.

Передачу дизельного палива позивач підтверджує накладною № 1086 від 25.10.2002 р. (а.с. 12) та довіреністю ЯЖТ № 041017 від 17.09.2003 р. (а.с. 38).

За загальною вимогою, передбаченою статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до абз. 3 п. 10 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.99 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди.

Статтею 26 Цивільного кодексу УРСР юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27.03.1991 р. який діяв під час укладення договору, підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація підприємства здійснюється відповідно до Закону України «По підприємництво».

Як вбачається із свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 10) СВК «Дніпр» зареєстровано 30.10.2002 р. про що був зроблений запис 30.10.2002 р. в журналі обліку реєстраційних справ № 2469597Ю0030130. Довідка Головного управління статистики в АРК про включення в ЄДРПОУ № 09/2 – 5 – 19/1737 видана 31.10.2002 р.

Таким чином, СВК «Дніпр» необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення цивільних угод набув лише з дня державної реєстрації, тобто з 30.10.2002 р.

В зустрічному позові позивач посилається на те, що договір № 55  від 24.10.2002 р. про відповідальне зберігання є фіктивним договором, укладений під впливом помилки та обману та всупереч з встановленими цілями діяльності юридичної особи, а тому просить визнати його недійсним на підставі ст. 50 ЦК УРСР та ст. 229, 230 ЦК України.

Суд не може погодитися з таким твердженнями позивача – СВК «Дніпр» з наступних підстав.

Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Таким чином, угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони, що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Зокрема, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов’язків сторін, таких властивостей та якості речей, які значно знижують її цінність або можливість використання по цільовому призначенню. При цьому помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом

Однак позивачем не доведено, що СПК «Дніпр» підписуючи договір знаходилося під впливом помилки або обману, не вказано щодо якої обставини позивач помилявся чи був обманутий, оскільки про те, що на момент підписання договору підприємство позивача не було юридичною особою позивач знав.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача, що укладений правочин є фіктивним правочином.

Згідно з нормами ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Признаками фіктивного правочину є наявність зовнішньої форми правочину, яка фіксує визначені певні наміри сторін, але відсутність у сторін дійсного наміру створити наслідки, встановлені даним правочину. Тобто має місце не правочин в точному значенні цього поняття, а його імітація. В діях сторін, які імітують правочин, повинна бути відсутня головна ознака правочину – направленість на встановлення, зміну, припинення цивільних правовідносин.

Однак цей факт також не доведений СВК «Дніпр». При цьому представники СП «Агрофірма «Нива» стверджують в судовому засіданні, що передавали товар по накладній № 1086 від 25.10.2002 р.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень заправщика Франків Л.Г. (а.с. 142) та начальника 2 – го госпрозрахункового підрозділу Черних Г.В. (а.с. 66) у сторін виник спір по виконанню укладеного договору, тобто є настання певних наслідків.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, СП «Агрофірма «Нива» не підтверджує самого факту передачі дизельного палива, а дані обставини не можу свідчити про фіктивність правочину.

Що стосується посилання позивача на ст. 50 ЦК УРСР, то суд також не приймає доводи позивача щодо недійсності договору, який укладений всупереч з встановленими цілями діяльності юридичної особи, оскільки вони є безпідставними. Крім того, на момент укладення договору взагалі не існувала юридична особа, тому не можна стверджувати і порушення цілей її діяльності.

З приведених підстав, суд вважає, що зустрічний позов з підстав, викладених у позові, не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 48 ЦК УРСР та частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п’ятою т шостою статті 203 цього Кодексу.

Пункт 1 статті 83 ГПК України передбачає право господарського суду, приймаючи рішення, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи, що при укладенні договору на відповідальне зберігання № 55 від 24.10.2002 р.  СВК  «Дніпр» не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, такий договір повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР, ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За правилом, встановленим ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

З приведених підстав, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову СП «Агрофірми «Нива» про стягнення заборгованості в сумі 12945,6 грн., оскільки вимоги позову ґрунтуються на недійсному договорі, який не породжує для сторін прав та обов’язків.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по основному позову та зустрічному позову покладається на сторін до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 06.07.2007 р.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Визнати недійсним договір відповідального зберігання від 24.10.2002 р. № 55 укладений СП Агрофірма «Нива» та СПК «Дніпр».

2.          В задоволенні позову Сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Нива» (Красногвардійский р-он, с. Марьяновка, вул. 77 – Дивизії, буд. 12) відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дніпр» (смт. Красногвардійське, вул. Енгельса, буд. 11) відмовити

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.