ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.07 р.                                                                               Справа № 15/91

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони ()

до відповідача приватного підприємства „ДонПромТранс” ()

про стягнення боргу за надані послуги з охорони вагонів з вантажем у сумі 42887,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Єнь Д.В.  за довіреністю № Н-01/3035  від 05.12.2006 р.

від відповідача: Бєлов А.О. за довіреністю  від 25.04.2007 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони до приватного підприємства „ДонПромТранс”  про стягнення боргу за надані послуги з охорони вагонів з вантажем у сумі 42887,50 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/91.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 23.05.2007 року суд продовжив строк розгляду справи до 30.06.2007 року.

У судовому засіданні від представників позивача та відповідача було заявлено письмове клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалася фіксація судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір № 002-14 від 14.03.2002 року.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець (за справою позивач) здійснює охорону та супровід металолому по маршрутам, вказаним замовником (за справою відповідач) в межах Донецької залізниці парним нарядом воєнізованої охорони, замовник сплачує дані послуги у відповідності з розрахунком виконавця.

Розділом другим договору сторони визначили обов’язки.

Відповідно до п. 2.1.2. замовник зобов’язується передати виконавцю за участю представника станції відправлення по акту приймання-передачі (додаток 1), візуальним прийомом за захисною вапняною маркіровкою або іншим захистом, у відповідності зі статтею 32 Статуту залізниць України, завантажений металолом класу 1-А, 2-А, 3-А, 4-А у напіввагонах для охорони та супроводу їх по маршруту від станцій: „Ланратовка”,  „Огородний”, „Рубіжне”, „Переїздна” до станцій: „Маріуполь-сорт”,  „Сартана”, „Донецьк” .

Відповідно до п. 2.1.4. замовник зобов’язується внести предоплату за охорону та супровід вантажу на розрахунковий рахунок виконавця вартість послуги, у відповідності до розрахунку, наданого виконавцем.

Згідно п. 2.2.2. договору виконавець зобов’язується організувати та забезпечити охорону вантажу від крадіжок з моменту приймання вантажу до перевезення по пам’ятці за користування вагонами та контейнерами до моменту передачі вагону на під’їзний шлях вантажоотримувача на станції призначення (по пам’ятці).

Згідно п. 2.2.3. договору передача вантажу  замовником та приймання його стрілками здійснюється одночасно з прийманням вантажу до перевезення робітниками станції. Завантаження по пам’ятці  або акту приймання-здачі, та візуальному огляду цілісності маркування.

Відповідно до пункту 3.1. договору розрахунки за надані послуги, пов’язані з охороною металолому, здійснюються за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін, при цьому виконавець не вправі самостійно без згоди замовника збільшувати вартість послуг, що перевищують витрати, встановлені калькуляцією, затвердженою керівником дороги.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що остаточний розрахунок  замовника з виконавцем здійснюється по закінченню місяця до 5 числа.

Пунктом 3.6. договору встановлено, що у випадку, якщо сума предоплати замовника отриманої виконавцем буде вище об’ємів виконаних робіт (визначається взаємної звіркою), то виконавець здійснює повернення різниці отриманих сум на розрахунковий рахунок замовника в продовж 3 банківських днів за вимогою замовника.

Пунктом 3.9. договору сторони обумовили, що даний порядок оплати послуг діє до моменту дії договору або затвердження керівником дороги нової калькуляції з повідомленням замовника не пізніше ніж за 10 днів до її ведення.

Сторони пунктом 7.1. договору обумовили, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2002 року, а в частині взаєморозрахунків – до їх повного завершення.

За ствердженням позивача: на виконання умов договору з 18.03.2004 р. по 31.12.2004 р. позивач надав послуги з охорони вагонів з вантажем, що належить відповідачу. Однак в порушення зобов’язань, обумовлених договором, відповідач не здійснив оплату за надані послуги у зв’язку з чим виникла заборгованість за охорону 91 вагону на суму 42887,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Факт наданих послуг з охорони вагонів позивач підтверджує своїми внутрішніми документами - маршрутами форми ХУ-2, копії яких сторона долучила до справи.

Вказані документи відповідачем не підписувалися та не складалися.

Відзивом на позовну заяву, який надійшов до суду 23.04.2007 року відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступні аргументи:

По-перше, відповідач, приводить той факт, що в порушення п. 2.1.2 договору останній повинен був передати під охорону та супровід позивачу металобрухт за актом приймання-передачі, однак у спірний період жодного такого акту складено не було, що підтверджується відсутністю таких актів приймання-передачі вантажу у позивача та відповідача

Крім того, як вбачається з умов договору (п.2.2.3.) одним з документів,  по якому здійснюється передача вантажу виконавцю замовником є  пам’ятка за користування вагонами та контейнерами або по акту приймання-здачі вантажу. Однак пам’ятки позивачем також не надані, тобто  будь-які двосторонні  документи, складені представниками сторін, що підтверджують передачу вантажу під охорону, у матеріалах справи відсутні.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивачем у період до подачі позову не визначений об’єм послуг, наданих відповідачу (предмет договору – здійснення охорони та супровід металолому є різновидом послуг). Як вбачається з умов договору – пункту 2.1.4., 3.1., хоча розрахунок наданих послуг з охорони обумовлюється по домовленості сторін, остаточний розрахунок замовнику подається виконавцем, тобто позивачем, однак жодного разу розрахунки за надані послуги позивач відповідачу не надав, що не спростовує позивач у письмових поясненнях, які надійшли до суду 11.06.2007 року. Цей факт підтверджує те, що об’єм наданих послуг за договором не визначений, що в свою чергу унеможливлювало виконання своїх зобов’язань замовником по оплаті послуг з охорони та супроводу вантажу до отримання відповідного розрахунку від виконавця послуг.

Посилання позивача на відправлену в адресу відповідача претензію № 21981 від 09.08.2006 року, якою він нібито був повідомлений про наявність заборгованості, судом до уваги не беруться, оскільки визначена сума в  претензії, яка долучена до матеріалів справи, також не містить жодних розрахунків.

Позивач здійснив розрахунок вартості наданих послуг тільки при подачі позовної заяви  (додаток до позову), який отримав відповідач, але дані якого суд не може вважати як належний доказ по справі, через те, що вказаний розрахунок  не відповідає умовам договору.

Так, у розрахунку зазначені відмінні від передбачених умовами п. 2.1.2 договору  станції відправлення та призначення, зокрема, у позиціях за порядковими номерами 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26 ,27,28, 29, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 43, 46, 49, 50, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 75, 77, 78, 79, 80, 83, 84, 85, 88, 90.

Тобто позивач приводить у розрахунку факти наданих послуг з охорони вагонів при перевезенні зовсім іншими маршрутами, ніж передбачено договором. Тому такі послуги не можна вважати наданими згідно вказаного договору.

Одним з аргументів позивача, через що позов повинен бути задоволений, є той факт, що відповідач частково сплатив вартість наданих послуг у розмірі 4000 грн., що підтверджується копіями виписок з банківського рахунку позивача, а саме від 06.09.2004 р. на суму 200 грн., від 24.09.2004 р. на суму 700 грн., від 08.10.2004 р. на суму 300 грн., від 28.10.2004 р. на суму 900 грн., від 02.11.2004 р. на суму 500 грн., від 23.11.2004 р. на суму 200 грн., від 26.11.2004 р. на суму 500 грн., від 02.12.2004 р. на суму 700 грн. Однак такий аргумент позивача, судом до уваги не береться, оскільки частково оплачені послуги відповідач визнав підписанням акту звірки з позивачем. В іншій частині сам факт надання послуг та обсяг цих послуг є недоведеним належними доказами.

Аргументація позивача з приводу того, що у корінцях дорожніх відомостей зазначено, що вантаж взятий під охорону згідно договору № 002-14 від 14.03.2002 р., все ж таки не вказує на об’єм наданих послуг (їх вартість), що унеможливлює визначення ціни позову, крім того у корінцях дорожніх відомостей №№ 50366618, 49774985, 49774993,49775013, 49775028, 49775027, 49776328, 49775072, 4975086, 50368369, 49776340, 49776544, 49776345, 50860454,50860448, 49776372, 49776393, 50860579, 49776399, 50860637, 497776403, 49776408 є посилання на договір № 46 від 14.09.2000 року, про те даний договір в позовній заяві не обумовлений, тому суд посилання на нього взагалі до уваги не бере.

Крім того, у дорожніх відомостях є запис тільки про наявність договору на охорону між сторонами, але наявність такого запису не замінює конкретного документа про прийняття вантажу під охорону за підписом сторони, яка здає вантаж під охорону та іншої сторони, яка  приймає вантаж до охорони.

З огляду на всі аргументи позивача та заперечення відповідача, суд дійшов висновку,  що позов  позивачем не обґрунтований, не відповідає фактичним обставинам справи та  не підтверджений відповідними доказами, тому не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати, а саме  витрати на державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-35; 42; 43; 49; 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову

У судовому засіданні 11.06.2007 р. за згодою сторін  оголошено  вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення підписаний судом  16.06.2007 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя

Пом судді Дух І.О.

381-91-18