ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2007 р.                                                           Справа № 6/118"Д"

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна О.А.

суддів:                                                                        Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарі                                                        Швидченко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача:     Голуб Т.П. (довіреність №1648/9/10 від 15.01.2007 року),

від відповідачів:

- ТОВ "Полісся-Енерго": Галіцький Г.І. - директор,

Семенець Г.В. (довіреність від 01.06.2006 року)

- ВАТ "Житомиргаз":       Заруцький В.К. (довіреність №2688/19 від 23.08.2006 року),

від прокуратури:              Сидоренко О.П. (посвідчення № 45 від 27.05. 2004 року),

розглянувши апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м.Житомирі та першого заступника прокурора Житомирської області

на постанову господарського суду Житомирської області

від "08" вересня 2006 р.  у справі

за позовом першого заступника прокурора Житомирської області в інтересах державив особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м.Житомирі (м.Житомир)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Енерго" (м.Житомир) та

відкритого акціонерного товариства "Житомиргаз" (м.Житомир)

про визнання недійсним договору №110 від 14.09.2001 року та стягнення

1204,2 тис. грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Житомирської області в інтересах державив особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання недійсним на підставі ст.49 ЦК УРСР договору №110 від 14.09.2001 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся-Енерго" та відкритим акціонерним товариством "Житомиргаз" та стягнення з ВАТ "Житомиргаз" 1204,2 тис. грн.

Позов мотивовано тим, що по спірному договору товар фактично не передавався і внаслідок здійснення безтоварної операції ВАТ "Житомиргаз" безпідставно отримало податковий кредит по податку на додану вартість в сумі 481,7 тис. грн., що призвело до зменшення податкового зобов'язання на зазначену суму по даному податку у відповідному звітному періоді, до збільшення валових витрат при визначенні бази оподаткування по податку на прибуток на суму 2 408 333,33 грн. та до зменшення нарахованого податку на прибуток в сумі 722,5 тис. грн., у зв'язку з чим зазначений договір укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, спрямований на несплату податків.

Постановою господарського суду Житомирської області від 08 вересня 2006 року у справі №6/118"Д" в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, Державна податкова інспекція у м.Житомирі та перший заступник прокурора Житомирської області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не взято до уваги, що   Красіков Ю.В. визнаний винним в підробці документів, будучи на посаді інженера по технічно-матеріальному забезпеченню ВАТ "Житомиргаз", шляхом внесення в дійсний документ неправдивих даних та використання завідомо підробленого документа шляхом подання його на підприємство ВАТ "Житомиргаз".

Позивач звертає увагу, що акт амністії звільняє лише від кримінальної відповідальності і тому постанова Корольовського районного суду від 23 січня 2004 року є доказом вини Красікова Ю.Я. та відсутності товарно-матеріальних цінностей по спірній угоді.

На думку першого заступника прокурора Житомирської області, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що Красіков Ю.Я., достовірно знаючи про відсутність товарно-матеріальних цінностей, вніс в офіційні документи недостовірні дані про їх наявність та використав їх, що є безпосереднім доказом безтоварності проведеної операції згідно оспорюваного договору. Зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Цивільний кодекс УРСР (1963 року), оскільки спірний договір укладено та виконано в 2001 році.

Відповідач - ТОВ "Полісся-Енерго" у письмових запереченнях на апеляційні скарги зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів скарг.

Відповідач - ВАТ "Житомиргаз" письмових заперечень на апеляційні скарги не подав.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні апеляційні скарги підтримують.

Представники відповідачів проти апеляційних скарг заперечують, просять залишити їх без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд Житомирської області виходив з того, що матеріали справи не містять доказів наявності умислу у відповідачів на укладення угоди, завідомо суперечної інтересам держави та суспільства. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що подаючи позов в 2004 році, прокурор та позивач не вправі застосовувати норми закону, які втратили чинність, а саме - ст.49 ЦК УРСР.

Заслухавши прокурора, представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

14 вересня 2001 року ТОВ "Полісся - Енерго" уклало з ВАТ "Житомиргаз" договір №110 (а.с.6-7, т.1), згідно якого Продавець (ТОВ "Полісся-Енерго") зобов’язувався передати у власність Покупця (ВАТ "Житомиргаз") матеріали відповідно до специфікації на суму 2 890 000,00 грн., а останній зобов’язувався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору.

Факт отримання товару підтверджується накладною та податковою накладною №331 від 10.10.2001 року (а.с.9, т.1), товар оприбуткований по бухгалтерському обліку ВАТ "Житомиргаз", що не заперечується  позивачем.

Розрахунки за отриманий товар проведені грошовими коштами, переуступкою боргу, договорами поруки.

Вказані обставини підтверджуються складеною позивачем аналітичною запискою (а.с.67-72, т.1).

Товарно-матеріальні цінності, які продані ВАТ "Житомиргаз" товариством  "Полісся-Енерго", останнім були придбані у ПП "Виток" (м.Дніпродзержинськ) згідно договору від 14.09.2001 року.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04  жовтня 2002 року у справі №1/72"Д" відмовлено в позові Житомирської ОДПІ до ПП "Виток" та ТОВ "Полісся - Енерго" про визнання договору від 14.09.2001 року, укладеного між відповідачами, недійсним на підставі ст.ст. 48, 49 Цивільного кодексу УРСР.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 05 березня 2003 року у справі №1/72"Д" зазначене рішення залишено без змін, а апеляційна скарга  Житомирської ОДПІ - без задоволення.

13 червня 2003 року на адресу господарського суду Житомирської області надійшла заява Житомирської ОДПІ про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 04 жовтня 2002 року у справі №1/72"Д"  за нововиявленими обставинами.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 23 жовтня 2003 року  у справі №1/72"Д" задоволено заяву Житомирської ОДПІ про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 04 жовтня 2002 року  у справі №1/72"Д" за нововиявленими обставинами. Визнано недійсним договір від 14.09.2001 року, укладений між ПП "Виток" та ТОВ "Полісся - Енерго", застосовані правові наслідки, передбачені ст.49 ЦК УРСР (а.с.63-65, т.1).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 06 червня 2006 року скасовано рішення господарського суду Житомирської області від 23 жовтня 2003 року у справі №1/72"Д" та прийняте нове рішення, яким залишено заяву Житомирської ОДПІ про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 04 жовтня 2002 року у справі №1/72"Д" за нововиявленими обставинами без задоволення (а.с.104-106, т.1).

Дослідивши доводи апеляційних скарг, апеляційний господарський суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, виходячи з наступного.

Згідно статті 49 Цивільного кодексу УРСР визнається недійсною угода, укладена з метою, суперечною інтересам держави і суспільства.

Цією ж статтею передбачено, що якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною, з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Таким чином, необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання таких наслідків.

Для прийняття рішення із спору необхідно встановити у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення договору, якою із сторін і в якій мірі виконано договір, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (сторони) договору означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладуваного договору, суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження.

Як вбачається з матеріалів справи, обидві сторони оспорюваного договору зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності, взяті на облік як платники податків, тобто є належними учасниками цивільних правовідносин, операції по спірному договору проведені у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "Полісся - Енерго" та ВАТ "Житомиргаз", товар, що є предметом договору, оприбуткований по бухгалтерському обліку ВАТ "Житомиргаз".

Як свідчать матеріали кримінальної справи по обвинуваченню Галіцького Г.І. та Мосякіна Ю.О., зокрема постанова державного обвинувача від 14 березня 2005 року про часткову відмову від обвинувачення, державний обвинувач відмовився від обвинувачення Галіцького Геннадія Івановича за ст.191 ч.5, ст.209 ч.2 КК України в зв'язку з відсутністю доказів його вини у вчиненні вказаних злочинів. Залишено обвинувачення Галіцькому Г.І. за ст. 366 ч. 2 та ст. 212 ч. 3 КК України.

В подальшому державний обвинувач відмовився від обвинувачення Галіцького Геннадія Івановича  за ст. 212 ч. 3 КК України, ст. 366 ч. 2 КК України в зв'язку з відсутністю доказів його вини у вчиненні вказаних злочинів, що підтверджується постановою державного обвинувача про зміну обвинувачення в суді від 10.02.2006 року. Галіцькому Г.І. змінено обвинувачення зі ст.212 ч.3 КК України на ст.367 ч.1 КК України. В постанові про зміну обвинувачення в суді від 10 лютого 2006 року зазначено, що в ході судового слідства обвинувачення Галіцькому Г.І. за ст.212 ч.3 КК України не знайшло свого підтвердження, оскільки не доведено умисел Галіцького Г.І. на умисне ухилення від сплати податкових платежів,  цивільний позов до підсудного державною податковою службою не заявлявся. В діях Галіцького Г.І. вбачаються ознаки службової недбалості, тобто злочину, передбаченого ст.367 ч.1 КК України (а.с.116-118, т.1).

Згідно постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2006 року (а.с.96, т.1), винесеної за результатами  розгляду кримінальної справи по обвинуваченню Галіцького Геннадія Івановича та Мосякіна Юрія Олександровича за ст.367 ч.1 КК України, суд звільнив Галіцького Геннадія Івановича та Мосякіна Юрія Олександровича від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.367 ч.1 КК України і внаслідок акта амністії провадження  у справі закрито.

Постановою Корольовського районного суду від 23 січня 2004 року, винесеної по кримінальній справі по обвинуваченню Галіцького Г.І., Мосякіна Ю.О. та Красікова Ю.Я., кримінальну справу по обвинуваченню Красікова Юрія Яковлевича за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.3 КК України закрито внаслідок акта амністії.

В даній постанові суду зазначено, що Красіков Ю.Я. обвинувачується в тому, що працюючи на посаді інженера по технічно-матеріальному забезпеченню ВАТ "Житомиргаз", 10.10.2001 року підробив документ, який видається чи посвідчується підприємством незалежно від форми власності, шляхом внесення в дійсний документ неправдивих даних та використав завідомо підроблений документ шляхом подання його на підприємство ВАТ "Житомиргаз" (а.с.142-143, т.1).

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.72 КАС України обов'язковим для адміністративного суду , що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є вирок суду в кримінальній справі, який набрав законної сили. Частина 1 цієї статті передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищенаведені обставини та відсутність вироку суду в кримінальній справі щодо обвинувачення посадових осіб ВАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Полісся-Енерго", колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у матеріалах справи доказів наявності умислу у відповідачів на укладення угоди, завідомо суперечної інтересам держави та суспільства.

Доводи прокурора та позивача спростовуються також вищезазначеною постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 06 червня 2006 року по справі №1/72"Д" за позовом Житомирської ОДПІ до ПП "Виток" і ТОВ "Полісся-Енерго", яка набрала законної сили.

За таких обставин, постанова господарського суду Житомирської області від   08 вересня 2006 року прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м.Житомирі та першого заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, а постанову господарського суду Житомирської області від 08 вересня 2006 року  - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                                 Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 6 прим.

1- в справу

2-4- сторонам

5- прокурору

6- в наряд