донецький апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.03.2007 р.                                                                            справа №29/360а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Довженко В.І.- за дов. від 05.03.2007р., №79,

від відповідача:
Мозгова Н.А.- за дов. від 09.01.2007р., №1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (зал №8) апеляційну скаргу
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя

на постанову  господарського суду

Донецької області

від
18.12.2006 року (виготовлена у повному обсязі 21.12.2006р.)

по справі
№29/360а

за позовом
Комунальної лікувально-профілактичної установи "Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь" (м. Маріуполь)

до
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.Маріуполя

про
визнання податкових повідомлень - рішень недійсними

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальна лікувально-профілактична установа “Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м.Маріуполь” м.Маріуполя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції (далі за текстом –Жовтнева МДПІ м.Маріуполя) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 16.04.2004р. №/0 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання з податку на землю за січень, лютий, березень 2003р. на суму 526,68грн., від 16.04.2004р. №/0 з тих же підстав на суму 199,48грн., від 16.07.2003р. №/0 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на землю за січень 2003р. на суму 14грн., від 16.07.2003р. №/0 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання з податку на землю за січень 2003р. на суму 28грн., від 16.07.2003р. №/0 про сплату  штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на землю за січень 2003р. на суму 28грн., від 17.11.2004р. №/0 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання з податку на землю за березень  2003р. на суму 465,01 грн. (в редакції уточнення до адміністративного позову від 05.12.2006р., див.84-86арк.справи).

Постановою від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а господарський суд Донецької області (суддя: Гаврищук Т.Г.)  позовні вимоги задовольнив в повному обсязі, визнавши недійсними податкові повідомлення-рішення Жовтневої МДПІ м.Маріуполя від 16.04.2004р. №/0, від 16.04.2004р. №/0, від 16.07.2003р. №/0, від 16.07.2003р. №/0 ,від 16.07.2003р. №/0 , від 17.11.2004р. №/0, якими  Комунальній лікувально-профілактичній установі “Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь” нараховані штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку.

В мотивувальній частині постанови місцевого господарського суду зазначено, що суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду і тому розглядає справу в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому господарським судом першої інстанції процитовано п.2 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, а в резолютивній частині постанови від 18.12.2006р. (виготовлена у повному обсязі 21.12.2006р.) будь - які висновки щодо поновлення судом пропущеного позивачем строку на звернення з адміністративним позовом до суду не викладені.

Постанова місцевого господарського суду мотивована положеннями п.1.2 ст.1, п.5.1 ст.5, п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4, п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5, п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), ст.12, ст.14, ст.17, ст.25 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-ХІІ (зі змінами та доповненнями), ст.55 Закону України “Про Державний бюджет України на 2003 рік” (в редакції Закону України від 22.05.2003р. №849-ІV), п.2 Порядку  подання податкового розрахунку земельного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України  від 26.10.2001р. за №434, зареєстрованого в Міністерстві   юстиції України  19.11.2001р. за N 963/6154 (зі змінами та доповненнями); тим, що базовим податковим (звітним) періодом у розумінні Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ для земельного податку є рік, в зв’язку з чим граничний строк подачі декларації (розрахунку) по земельному податку, передбачений п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) –60 календарний день за останнім календарним днем звітного (податкового) року; граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання із земельного податку –10 календарний день, наступний за 60 календарним днем за останнім календарним днем звітного (податкового) року; тим, що виходячи з вимог Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ останнім днем подачі розрахунків з земельного податку за 2003 рік є 01.03.2004р., а останній строк сплати податку за 2003 рік - 11.03.2004р.; тим, що оскільки строки сплати податку на землю встановлюються спеціальним Законом, то у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 20.12.2000р. №2181-ІІІ на спірні правовідносини в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати земельного податку, які встановлені іншими Законами.

Відповідач, Жовтнева МДПІ м. Маріуполя,  з прийнятою постановою місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в обгрунтування вимог про скасування на положення ст.26 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-ХІІ (зі змінами та доповненнями), п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями); на те, що податковим органом на законних підставах застосовано до позивача штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання на підставі ст.17  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями).

01.11.2005р. набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” від 06.10.2005р. №2953-ІV, яким п.6 та п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України були викладені в новій редакції, згідно якої до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 24.01.2007р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” визначено остаточний склад судової колегії по розгляду апеляційної скарги Жовтневої МДПІ м.Маріуполя на постанову господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а.

Судове засідання апеляційної інстанції фіксувалось за допомогою технічних засобів фіксації відповідно до положень ст.41, ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила:

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення Жовтневої МДПІ м.Маріуполя:

-          16.04.2004р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 291 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 526,68грн. (див.110арк.справи);

-          від 16.04.2004р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 320 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 199,48грн. (див.109арк.справи);

-          від 16.07.2003р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 15 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 10% в сумі 14грн. (див.107арк.справи);

-          від 16.07.2003р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 51 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 20% в сумі 28грн. (див.108арк.справи);

-          від 16.07.2003р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 51 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 20% в сумі 28грн. (див.106арк.справи);

-          від 17.11.2004р. №/0, яким на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ за затримку на 274 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з земельного податку до позивача застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 465,01грн. (див.111арк.справи).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до податкового органу 30.01.2003р. був поданий зведений розрахунок суми земельного податку на 2003 рік, у  якому самостійно визначена сума земельного податку, що підлягає сплаті за даними підприємства, в розмірі 47449 грн., у тому числі -  по місяцям : за січень 2003р. в сумі 3955 грн., з лютого по грудень 2003р. по 3954 грн. (див.75арк.справи).

Згідно п.1.2  ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) податкове зобов’язання –зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації.

Згідно п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р. (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а)  календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б)  календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в)  календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом “г” підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г)  календарному року для платників податків на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що Комунальною лікувально-профілактичною установою “Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м.Маріуполь”:

-          18.03.03р. був сплачений земельний податок за лютий 2003р., 23.04.03р. - за березень 2003р., 30.05.03р. - за травень 2003р., 04.07.03р. - за червень 2003р., 05.08.03р. - за червень 2003р., 03.09.03р. - за серпень 2003р., 13.10.03р. - за вересень 2003р., 07.11.03р. - за жовтень 2003р., 19.12.03р. - за грудень 2003р. (див.98-105арк. справи), які відповідачем безпідставно були зараховані в рахунок сплати податкового зобов’язання за січень 2003р. та застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за січень 2003р.;

-          13.02.04р. сплачувався податок за січень 2004р., 25.02.04р. - за лютий 2004р., 19.03.04р. - за березень 2004р., 29.04.04р. - за квітень 2004р., 20.05.04р. - за травень 2004р., 14.06.04р. - за червень 2004р., 20.07.04р. - за липень 2004р., 09.08.04р. - за серпень 2004р., 23.09.04р. - за вересень 2004р., 19.10.04р. - за жовтень 2004р. (див.87-96арк.справи), які відповідачем безпідставно були зараховані в рахунок сплати податкового зобов'язання за березень 2003р. та застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за березень 2003р.

Згідно п.14 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-ХІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Відповідно до ст.17 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-ХІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) податкове  зобов'язання по земельному податку, а також   по  орендній  платі  за  землі  державної  та  комунальної власності,  визначене  у  податковій  декларації  на поточний рік, сплачується  рівними  частками  власниками  та  землекористувачами земельних   ділянок  за  місцезнаходженням  земельної  ділянки  за базовий  податковий  (звітний)  період, який дорівнює календарному місяцю,  щомісячно  протягом  30  календарних  днів,  наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Місцевий господарський суд правомірно визначився, що виходячи з вимог Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ, останнім днем подачі розрахунків з земельного податку за 2003 рік є 01.03.2004р., а останній строк сплати податку за 2003 рік - 11.03.2004р

Однією з умов застосування фінансових санкцій відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ є порушення платником податків граничних строків проведення платежів, встановлених цим Законом. Оскільки строки сплати податку на землю встановлюються спеціальним Законом, то у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати на спірні правовідносини дію Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 20.12.2000р. №2181-ІІІ в частині застосування фінансових санкцій.

Статтею 25 Закону України “Про плату за землю” передбачена відповідальність за прострочення встановлених строків сплати податку у вигляді пені, інші санкції даним Законом не передбачені.

З урахуванням положень ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не довів правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення.

За результатами апеляційного провадження по справі судова колегія дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки постанова місцевого господарського суду від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а по суті заявлених апеляційних вимог відповідає фактичним обставинам і з заявлених підстав не підлягає скасуванню.

Судова колегія застосовує положення п.1 ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підставою для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

В даному випадку господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при застосуванні ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України достатньо вказати  тільки в мотивувальній частині постанови про визнання поважною причину пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом. Між тим згідно зі ст. 102, пп.7 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк підлягає поновленню шляхом винесення ухвали, викладеної окремим документом.

Згідно з п.2 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України у разі, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Місцевий господарський суд помилково визначився, що при застосуванні цієї норми достатньо лише посилання на п.2 ст.100   Кодексу адміністративного судочинства України в мотивувальній частині постанови без винесення відповідної ухвали в порядку ст.99, ст.100, ст.102 Кодексу адміністративного судочинства України та без відповідних висновків в резолютивній частині постанови місцевого господарського суду.

З огляду  на вищезазначене постанова господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) підлягає зміні в порядку п.1 ст.201  Кодексу адміністративного судочинства України.

Результати апеляційного провадження по справі ухвалені колегією суддів в нарадчій кімнаті відповідно до положень ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України.

В порядку п.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України сторонам повідомлено про виготовлення повного тексту постанови в п’ятиденний термін з моменту проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови.

Беручи до уваги викладене, керуючись  п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, ст.101, ст.103, ст.154, ст.158, ст.159, ст.160, ст.167, ст.185, ст.186, ст.195, ст.196, ст.198, ст.199, ст.201, п.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції на постанову господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а –залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а –змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена у повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а абзацем першим такого змісту: " Визнати поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Жовтневої МДПІ м. Маріуполя від 16.04.2004р. №/0 на суму 526,68 грн.; від 16.07.2003р. №/0 на суму 199,48 грн.; від 16.07.2003р. №/0 на суму 14 грн.; від 16.07.2003р. №/0 на суму 28 грн.; від 16.07.2003р. №/0 на суму 28 грн.;від 17.11.2004р. №/0 на суму 465,01 грн.

Поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Жовтневої МДПІ м. Маріуполя".

В іншій частині Постанову господарського суду Донецької області від 18.12.2006р. (виготовлена в повному обсязі 21.12.2006р.) у справі №29/360а –залишити без зміни.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали.

Постанова складена в повному обсязі 12.03.2007р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:

1.          Позивачу.

2.          Відповідачу.

3.          Господарському суду Донецької обл.

4/5 До справи.