СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.07                                                                                 Справа № 6/78пн.

Суддя господарського суду Луганської області Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Державного підприємства “Укренерговугілля” в особі Луганської філії, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання”

м. Луганськ

про припинення дій, що порушують право

за участю представників сторін:

від позивача - Ковалевський Т.Г. , дов. № 9 від 27.07.06.;

від відповідача Селезньова Т.Г. , дов. № 7 від 04.01.07.;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги зобов’язати відповідача припинити дії, що порушують право позивача на отримання послуг з передачі електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, зокрема на те, що між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг з передачі електроенергії від 22.06.05. № У-204-05, з метою врегулювання розбіжностей за яким, у рамках справи № 1/410 пд було виключено п 4.4. договору, яким передбачено застосування відповідачем оперативно –господарських санкцій у вигляді припинення надання позивачу послуг з передачі електроенергії, в тому числі шляхом обмеження або відключення у разі порушення позивачем термінів платежів за надані послуги по договору.

В той же час, відповідачем, до позивача були застосовані такі санкції у вигляді односторонньої відмови від виконання свого зобов’язання шляхом часткового припинення надання послуг позивачу з передачі електроенергії (обмежив енергопостачання споживачів позивача –ВАТ «Краснодонвугілля», ТОВ «Вугілля –Південь», ДП «Ровенькиантрацит»до рівня аварійної броні). Вказані дії привели до завдання шкоди споживачам позивача, у зв’язку з чим останні звернулися до позивача з відповідними претензіями.

Також, позивач зазначає, що відповідач протягом листопада –грудня 2006 року направляв позивачу попередження про обмеження постачання електричної енергії.

Такі дії відповідача, позивач вважає незаконними та просить суд зобов’язати відповідача припинити дії, що порушують право позивача на отримання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за яким  позовні вимоги вважає необґрунтованими та зазначає, зокрема, що правовідносини між сторонеами  регулюються як договором про надання послуг з передачі електроенергії від 22.06.05. № У-204-05 та цивільним законодавством України, зокрема ст. 538 ЦК України.

Позивач постійно порушує умови договору, в частині своєчасності  оплати за надані послуги, у зв’язку з чим станом на 03.11.2006. за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 15 216 932 грн. 92 коп.

На підставі цього, відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України, відповідач, 03.11.06 та 18.12.06. зупинив надання позивачу послуг за договором шляхом відключення приєднань Краснодонського та Стахановського територіальних енергоуправлінь останнього.

Так,  на деякий  час були відключені наступні приєднання Краснодонського та Стахановського територіальних енергоуправлінь позивача:

- 03.11.06. та 18.12.06. –п/ст. «Тягова», «Дуванна», «Молодогвардійська»;

- 18.12.06. –п/ст. «Ірміно».

Проте відключення було здійснено на декілька часів та у вказані дні відповідачем  поновилася подача послуг на вказані об’єкти.

Отже, на думку відповідача, на дату подачі позову, дії які позивач вимагає припинити, фактично припинилися. Також, відповідач вважає, що позивачем невірно обраний засіб захисту цивільних прав.

В той же час, обмежень енергопостачання споживачів позивача відповідачем не здійснювалося та оперативно – господарські санкції в розумінні ст. ст. 235, 237 ГК України відповідачем не застосовувалися.

Оцінивши матеріали справи та доводи представників сторін, у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою врегулювання умов передачі електричної енергії позивачу мережами, належними відповідачу, для подальшого постачання електроенергії споживачам позивача, 22.06.2005 р. між сторонами був укладений договір № У-204-05 “Про надання послуг з передачі електроенергії”.

За умовами даного договору відповідач зобов’язався забезпечити передачу належними йому електричними мережами електроенергії закупленої позивачем для своїх споживачів, а позивач, в свою чергу, сплачувати відповідачу послуги з передачі електроенергії за обумовленими тарифами в строки, передбачені у договорі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем у зв’язку із неналежним виконанням позивачем умов договору 03.11.06 та 18.12.2006. були на деякий час відключені приєднання Краснодонського та Стахановського територіальних енергоуправлінь позивача та протягом листопада –грудня 2006 року позивачу направлялися попередження про можливість відключення деяких його об’єктів, у зв’язку із несплатою відповідних послуг з постачання електричної енергії.

В той же час, за даними відповідача, станом на  26.12.2006. за позивачем утворилась заборгованість по вказаному договору у сумі 14 431 грн. 23 коп.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, укладеним між сторонами договором № У-204-05 від 22.06.05. встановлений обов'язок відповідача надавати позивачу послуги з передачі електричної енергії власними місцевими (локальними) електромережами та  обов'язок позивача оплачувати надані відповідачем послуги у передбачений  даним договором строк.

Згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає його в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку частково або в повному обсязі.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем припускалися порушення умов договору в частині дотримання строків оплати отриманих послуг, у зв'язку з чим, за розрахунком відповідача, станом на 26.12.2006 р. за позивачем утворилась заборгованість перед відповідачем в сумі 14 431 грн. 23 коп.

Виходячи з положень ст. 538 ЦК України, невиконання позивачем обов'язку з оплати послуг наданих відповідачем за вищевказаним договором, дає останньому право зупинити надання цих послуг до моменту виконання зобов’язань, взятих на себе позивачем.

Таким чином, відповідачем  припускалося часткове зупинення дій щодо надання позивачу послуг з постачання  електричної енергії по деяким об’єктам, зазначеним вище. Але ці дії, були позивачем припинені через декілька часів після відключення таких об’єктів. Тобто на момент звернення позивачем до суду, відповідач фактично сам припинив дії, які оскаржуються позивачем у рамках даної справи.

Відповідно до ст. 235 ГК України  за порушення господарських зобов’язань до суб’єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися  оперативно –господарські санкції –заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов’язань, що  використовуються самими сторонами зобов’язання в односторонньому порядку.

У статті 236 ГК України наданий перелік оперативно –г8осподарських санкцій та зазначено, що сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно –господарські санкції.

З огляду на викладене слід визначити, що  відповідачем не були застосовані оперативно –господарські санкції до позивача та не було здійснено обмежень щодо постачання електроенергії споживачам позивача.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, кожна особа має право на захист своїх законних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Також, в даних статтях, наводиться перелік способів захисту прав та інтересів суб’єктами господарювання та зазначається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналіз викладених норм законодавства та договору свідчить про те, що ними не встановлений обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів, який полягає в припиненні дій, що порушують право позивача на отримання послуг з передачі електричної енергії. Водночас з цим, позивачем не визначено які конкретно дії відповідача на цей час слід припинити та не доведено, що ці дії продовжують існувати  на час розгляду справи.

Отже суд вважає, що тільки у встановлений законом чи договором спосіб можна захистити законні права та інтереси однієї особи, не порушуючи законних прав та інтересів інших осіб.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті держмита і на  інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82,  84, 85 ГПК  України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні за згодою сторін у відповідності зі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення - 04.04.2007.

Суддя                                                                                            Т.А.Василенко

Спеціаліст                                                                                           Т.В.Шкуть