ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2007 р.

Справа №  6/57/07

м. Миколаїв

Миколаїв

за позовом
Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства “Мостобуд” –Мостобудівельний загін № 73, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5.

до відповідача
Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1.

про
Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2006 року № /0/2195.

Суддя       Ткаченко О.В.

Секретар Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача
Редченко Я.І., довіреність від 18.01.2007 року № 67.

Від відповідача
Курганов О.Ю., довіреність від 28.12.2006 року № 4128/9/10-007.

Предмет спору:   Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень від 15.05.2007 року № 838, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2006 року № /0/2195, згідно якого відповідачем визначено податкове зобов’язання в загальному розмірі 330,00 грн., у тому числі 110,00 грн. штрафних санкцій за платежем податок з власників транспортних засобів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. п. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами”, ч.3 ст. 6 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів”.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи у запереченнях від 28.02.2007 року, що граничний термін подання розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2005 рік по звітних даних про наявність транспортних засобів у власності юридичної особи станом на 01.01.2005 року –1 березня 2005 року. В обґрунтування заперечень посилається на п. п. 1.11, ст. 1, п. п. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами”, ч.3 ст. 6 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів”. Крім того, зазначає, що оскільки позивач  не подав у встановлені строки розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2005 рік, податковою інспекцією за підставами, викладеними у підпункті “а” п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами”, було самостійно визначено суму податкового зобов’язання за даним податком в сумі 220,00 грн., а також згідно п.п. 17.1.2 п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами” застосовано штрафну санкцію в сумі 110,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

За результатами проведеної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства дочірнім підприємством відкритого акціонерного товариства “Мостобуд” –Мостобудівельний загін № 73 за період з 01.07.2003 року по 30.09.2005 року відповідачем складено акт від 03.02.2006 року № 58/23-612-30126124/7.

Зазначеним актом, зокрема, (а. с. 29-30)  встановлено, що підприємством в порушення вимог ст. 6 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів” від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ не подано у встановлені строки розрахунок податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на 2005 рік, а тому податковою інспекцією за підставами, викладеними у підпункті “а” п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами”, було самостійно визначено суму податкового зобов’язання за даним податком в сумі 18911,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.02.2006 року № /0/2195, яким згідно з   п.п. “а” п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими  фондами” визначено податкове зобов’язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за основним платежем  в сумі 220,00 грн. та на підставі п. п. 17.1.2. п. 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовано штрафні санкції в сумі 110,00 грн.

Встановивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.11 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкова  декларація,  розрахунок  (далі  -  податкова декларація)   -  документ,  що  подається  платником  податків  до контролюючого  органу  у  строки,  встановлені  законодавством, на підставі  якого  здійснюється  нарахування  та/або сплата податку, збору  (обов'язкового  платежу).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ у  порядку,  визначеному податковими органами, юридичні особи подають  за  місцем  свого  знаходження  та  за  місцем постійного базування  транспортних  засобів  до податкових органів  у строки, визначені   законом   для  річного  звітного  періоду,  на  основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою  центральним  податковим  органом  України.

Згідно п. 2 Порядку заповнення і подання розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, затвердженого Наказом ДПА України від 17.09.2001 року № 373, розрахунок податку подається на підставі бухгалтерських звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року і подається платником податку до органів державної податкової служби за місцезнаходженням та місцем постійного базування транспортних засобів у строки, визначені підпунктом 4.1.4 ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до вимог п.п. «в»п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкові  декларації  подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року,  крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту,  - протягом 60 календарних  днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно з приписами п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов»язаний самостійно сплатити суму податкового зобов»язання, зазначену у поданій ним декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Таким чином, при визначенні податкового зобов»язання відповідачем не враховано, що станом на день закінчення перевірки не настав строк подачі позивачем розрахунку податку з власників транспортних засобів на 2005 рік.

Враховуючи викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем в порушення діючого законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.02.2006 року № /0/2195.

3.          Стягнути з Державного  бюджету України на користь Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства “Мостобуд” –Мостобудівельний загін № 73 (м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5, ) 3,40 грн. судового збору.

4.          Повернути з Державного бюджету України з р/р 0006 банк ГУДКУ у Миколаївській області, код банку 826013, одержувач УДК у м. Миколаєві, код 23626095 на користь Дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства “Мостобуд” –Мостобудівельний загін № 73 (м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5, ), надмірно сплачений судовий збір в сумі 97,60 грн.

5.          Повернути Дочірньому підприємству відкритого акціонерного товариства “Мостобуд” – Мостобудівельний загін № 73 (м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5, ) надміру сплачені 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя