ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07 р.                                                                             Справа № 34/149а

м. Донецьк, вул. Артема, 157,

15год.30хвил.                                                               зал судового засідання – кабінет 212

Господарський суд Донецької області у складі  судді  Кододової О.В., при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Закритого акціонерного товариства  з іноземними інвестиціями “А/Т Глини Донбасу”  Добропільський район, Донецька область

до Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень  від 20.03.2007року №/0 та від 17.04.2007року №/1

Від позивача  Христенко С.В., Жеболенко Г.М. (за довіреностями)

Від відповідача  Шумара А.М. (за довіреністю)

По справі була оголошена перерва з 12.06.2007р. по 18.06.2007р. на 15 год.00хвил.

СУТЬ СПОРУ: Заявлено позов Закритим акціонерним товариством  з іноземними інвестиціями “А/Т Глини Донбасу”  Добропільський район, Донецька область  до Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції  про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень   від 20.03.2007 року №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн. та від 17.04.2007 року №/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28 квітня 2007 року за даним позовом було відкрито адміністративне провадження у справі відповідно до пунктів 6,7 розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що  єдиним документом, який дає право покупцю на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість вважається податкова накладна, яка належним чином оформлена.

Позивач зазначає, що ДПА України  розроблений Порядок ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних, який передбачає надання реєстру податковому органу при проведенні перевірок. Але при наявності оригіналу податкової накладної і не включенні її до реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій  накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Таким чином на думку позивача, дані реєстру не впливають на формування податкового кредиту.

Позивач також посилається на те, що відповідач мав  можливість перевірити відповідність індивідуального податкового номеру у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних з реєстром розрахункових документів, але це не було зроблено.  Тобто як зазначає позивач, висновок акту перевірки ґрунтується не на первинних документах (податкових накладних), а на даних реєстру отриманих та виданих податкових накладних, який не є підставою для включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. У зв’язку з чим, відповідачем неправомірно було зменшено суму бюджетного відшкодування.

Відповідач у запереченнях від 17 травня 2007року (вхід. №02-41/15804) проти позову заперечує та зазначає, що позивачем були порушені порядок ведення податкового обліку, передбачені вищевказаним Порядком і як слідство, вимоги п.п.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4  ст.7  Закону України “Про податок на додану вартість”, а саме, суб’єктом господарювання до реєстру отриманих податкових накладних за грудень 2006року включено суму ПДВ по постачальнику, назва якого у реєстрі отриманих податкових накладних не відповідає назві постачальника, якому сплачено кошти та податок на додану вартість за отримані послуги, що призвело до завищення податкового кредиту за попередній звітний період і, відповідно до завищення  суми бюджетного відшкодування за січень 2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами додаткові докази судом встановлено наступне.

Добропільською об’єднаною державною податковою інспекцією проведено невиїзну документальну перевірку податкових декларацій з податку на додану вартість позивача за період з 01.12.2006р. по 31.01.2007р. За результатами проведеної перевірки складено акт  від  20.03.2007року №179/15-0/23354002 .

Актом перевірки від 20.03.2007року №179/15-0/23354002 встановлено, що обсяг придбаних товарів (робіт, послуг) з податком на додану вартість, який задекларований у Декларації не відповідає даним реєстру отриманих та виданих податкових накладних за грудень 2006року, тобто завищено платником на 1026163,23грн., чим порушено порядок ведення податкового обліку та п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168-97-ВР “Про податок на додану вартість”.

На підставі акту перевірки від 20.03.2007року №179/15-0/23354002 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.03.2007р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232,00грн.

Позивач не погодився з прийняти податковим повідомленням-рішенням та направив скаргу 28.03.2007р. Рішенням від 17.04.2007р. №8066/10/25-012 Добропільська ОДПІ залишила податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.03.2007р. без змін, а скаргу без задоволення. На підставі прийнятого рішення від 17.04.2007р. відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.04.2006р. №/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232,00грн.

Позивач просить визнати недійсними податкові  повідомлення-рішення   від 20.03.2007 року №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн. та від 17.04.2007 року №/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн.

З даним висновком акту перевірки суд не може погодитися наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про систему оподаткування” від 18.02.1997р.               № 77/97-ВР (із змінами та доповненнями) платники податку несуть відповідальність  за  правильність  обчислення,   своєчасність сплати  податків  і  зборів  (обов'язкових  платежів) і додержання законів  про  оподаткування відповідно до законів України.

Відповідно до п.п.7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

За приписами  п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-          або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з Законом України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р., яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку - продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку –покупця.

У відповідності до п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону.

Державною податковою адміністрацією України 30.06.2005р. затверджений та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.07.2005р. №770/11050 “Порядок ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних”, яким передбачено , що реєстр ведеться у документальному або електронному вигляді за вибором платника податку та повинен зберігатися платником податку протягом строку давності, установленого законом.

Згідно даного Порядку платник податку має право за власним бажанням подавати до органів державної податкової служби реєстри отриманих та виданих податкових накладних.

При проведенні планової або позапланової виїзної документальної перевірки платник податку зобов'язаний забезпечити доступ податковому інспектору до реєстру податкових накладних та в разі ведення його в електронному вигляді - надати носій електронної інформації за власний рахунок.

У графі 4 реєстру отриманих та виданих податкових накладних повинна бути вказана назва постачальника та у графі  5 вказується індивідуальний податковий номер постачальника - платника податку на додану вартість.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи реєстру отриманих та виданих податкових накладних №12/2006 у графі 4 зазначено назву постачальника “Маріупольський порт”, у графі 5 вказано індивідуальний податковий номер постачальника 92 та у наданих позивачем податкових накладних вказано  назву продавця  Державне підприємство “Маріупольський морський торгівельний порт” та  індивідуальний податковий номер продавця 92.

Не повне найменування  постачальника у графі 4 реєстру отриманих та виданих податкових накладних не надає право податковому органу  на зменшення суми бюджетного відшкодування, до того ж у  реєстрі отриманих та виданих податкових накладних та отриманих позивачем податкових накладних співпадає  індивідуальний податковий номер постачальника товарів.

В Законі України “Про податок на додану вартість” відсутня відсильна норма на застосування норм цього Закону до податкових правовідносин, які регулюються законами України про оподаткування, у тому числі щодо реквізитів реєстру отриманих та виданих податкових накладних та його оцінки з точки зору повноти заповнення, визначення термінів та  інш.

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями), податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. “Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями) платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити інформацію, зазначену окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б)           дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г)          податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д)місце розташування юридичної особи   або   місце   податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис   (номенклатуру)   товарів   (робіт,  послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи податкових накладних №727 від 22.11.2006р. на суму 121768,70грн. у т.ч. ПДВ 20294,78грн., № 842 від 27.11.2006р. на суму 158898,61грн., у т.ч. ПДВ 26483,10грн., №843 від 27.11.2006р. на суму 277475,76грн. у т.ч. ПДВ 46245,96грн., №20 від 04.12.2006р. на суму 182966,50грн. у т.ч. ПДВ 30494,42грн., №130 від 06.12.2006р. на суму 206977,80грн. у т.ч. ПДВ 34496,30грн., №280 від 11.12.2006р на суму 236247,06грн. у т.ч. ПДВ 39374,51грн., №281 від 11.12.2006р. на суму 47061,44грн. у т.ч. 7843,57грн. дані податкові накладні видані з дотриманням вимог Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р. “Про податок на додану вартість”.

З огляду на вищенаведене висновки акту перевірки щодо порушення позивачем п.п.7.2.8 п.7.2, п.п. 7.4.1 п.7.4  ст.7 Закону України  “Про податок на додану вартість” спростовується наявними у матеріалах справи податковими накладними, тому відповідач безпідставно зменшив суму бюджетного відшкодування  у розмірі  205232грн.

Відповідно до п.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ)  обставини,   які  за  законом  повинні  бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна  сторона  повинна  довести  ті обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідач  належними доказами не довів правомірність прийняття спірних повідомлень – рішень 20.03.2007року №/0 та від 17.04.2007року №/1 .

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

Позивачем до позовної заяви надано дві квитанції про сплату судового збору (а.с.7,8)  №1/1 від  24.04.2007р. та  №3/1 від 25.04.2007р., відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України  мито по адміністративним позовам немайнового характеру становить 3грн.40коп. Надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3грн.40коп. може бути повернутий за заявою сторони, яка його сплатила.

Повний текст постанови проголошений 18 червня 2007року у присутності представників сторін після виходу суду з нарадчої кімнати.

Керуючись Законом України “Про податок на додану вартість”, Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165, ст.ст.17 - 20, 69 - 72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, п.6,7 розділу V11 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В  :

Позов Закритого акціонерного товариства  з іноземними інвестиціями “А/Т Глини Донбасу” Добропільський район, Донецька область до Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень  від 20.03.2007року №/0 та від 17.04.2007року №/1 задовольнити повністю.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції визнання недійсними податкових повідомлень-рішень   від 20.03.2007 року №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн. та від 17.04.2007 року №/1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 205232грн.

Присудити Закритому акціонерному товариству  з іноземними інвестиціями “А/Т Глини Донбасу” (Інд.85053, Донецька область, Добропільський район, с. Дорожнє, ст. Мерцалово, поштова адреса: Інд.84122, Донецька область, с. Слов’янськ, вул. Свободи,5, п/р. 0137 в АК ПІБ м. Слов’янська, МФО 334561, ) з  Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя