ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.05.2007  року                                                            Справа № 13/368

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Баннової Т.М.

суддів                                        Бойченка К.І.

Перлова Д.Ю.

за присутністю секретаря

судового засідання                    Сідорової О.А.

та за участю

представників сторін:

від позивача                             Ткаченко І.В., дов. від 11.01.2007 № 03

від відповідача                              Козачук О.В., дов. від 28.12.2006 № 1/8-28-1206,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу          Військової частини 3035 внутрішніх військ МВС України

на рішення

господарського суду                                           Луганської області

від                                                                        28.08.2006

по справі                                                              № 13/368 (суддя Яресько Б.В.)

за позовом                                   Товариства з обмеженою відповідальністю  “Продресурси”

до відповідача                               Військової частини 3035 внутрішніх військ МВС України

про                                                             стягнення 12372 грн. 35 коп.

За результатами розгляду апеляційної скарги Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів, що призначена розпорядженнями першого заступника голови суду від 20.04.2007 та голови суду від 25.05.2007,

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Продресурси” звернувся до господарського суду  Луганської області з  позовом про стягнення з Військової частини 3035 внутрішніх військ МВС України (далі –Військова частина 3035) на користь позивача 8498 грн. 65 коп. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі –ДТП), 3458 грн. 65 коп. неотриманого прибутку, 415 грн. супутніх витрат.

Рішенням  місцевого господарського суду від 18.08.2006 позов задоволений повністю.

Мотивоване вказане рішення обґрунтованістю позовних вимог, підтвердженням їх матеріалами справи, положеннями ст.ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, ст. 1187 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій йдеться про скасування рішення, призначення по справі автотехнічної експертизи, про прийняття нового рішення з урахуванням результатів даної експертизи.

В обґрунтування апеляційних вимог її заявник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, норми ст. ст. 35, 43 Господарського процесуального кодексу України, ст. 1188 Цивільного кодексу України, 5.1 Методики Товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395.

Скаржник стверджує, що водій транспортного засобу позивача порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі –Правила  дорожнього руху), щодо вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об’їзду перешкоди, проте швидкість руху транспортного засобу позивача складала не менше, як 65 км/т, що за твердженням скаржника, підтверджено схемою ДТП (тормозний шлях). На думку Військової частини 3035, причиною ДТП є порушення правил обома водіями, істину щодо вини обох учасників ДТП можливо з’ясувати за допомогою  автотехнічної експертизи, яка судом першої інстанції не була проведена.

Також скаржник оспорює розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням його транспортного засобу, висновок експерта з цього питання він вважає неналежним доказом та посилається також на можливість отримання транспортним засобом позивача інших пошкоджень з моменту ДТП до проведення експертного дослідження.

Заявник скарги також зазначив, що справу 28.09.2006 було розглянуто судом першої інстанції за відсутністю представника відповідача, який був повідомлений таким чином, що унеможливило його участь у справі, ухвалене рішення, за твердженням скаржника, не ґрунтується на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Позивач доводи заявника скарги оспорює, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав представників сторін, дослідив правильність застосування судом першої інстанції  при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду,  виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 14 липня 2005 року приблизно о                18 год. 30 хв. на новій об’їзній дорозі м. Луганська відбулася ДТП за участю автомобілів сторін: ЗІЛ 5301 БО, державний номер 129-05 АР, що належить позивачеві (водій Поздняков А.Л.), та УАЗ 31512, державний номер 5508Ф4, що належить відповідачеві (водій Очеретний О.В.). За висновком суду, зіткнення автомобілів вчинено водієм автомобілю УАЗ-31512, який перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Висновки суду першої інстанції щодо вини водія відповідача у зіткненні автомобілів відповідають матеріалам справи та підтверджені висновком судової автотехнічної експертизи від 16.03.2007 № 235-18, яка проведена Луганським відділенням Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз згідно ухвали Луганського апеляційного господарського суду від 23.10.2006.

Порушення  водієм УАЗ 31512 Очеретним О.В. п. 10.1 Правил дорожнього руху зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.07.2005 серії АД № 656689. Вина водія Очеретного О.В. у скоєні адміністративного правопорушення,  передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою встановлена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 26.05.2006 по справі № 3-7826/06.

Матеріали адміністративної справи, порушеної Жовтневим районним судом м. Луганська відносно Очеретного О.В., були досліджені судовою колегією Луганського апеляційного господарського суду.

Згідно довідки про ДТП від 14.07.2005 винним у вказаній події є водій Очеретний О.В.

За висновком експертів, що проводили експертизу згідно ухвали Луганського апеляційного господарського суду від 23.10.2006, водієм автомобілю УАЗ-31512 Очеретним О.В. не дотримані вимоги  п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно  до якого він перед початком зміни направлення руху ліворуч повинен був впевнитися, що це буде безпечним і не створює перешкод іншим  учасникам дорожнього руху.

Також за висновком експертів в умовах місця події водій автомобілю УАЗ-31512 Очеретний О.В. мав технічну можливість запобігти події  виконанням  з його сторони вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, дії               Очеретного О.В. знаходилися у  причинному зв’язку з настанням  вказаної події.

Матеріали, які достовірно підтверджували би вину водія автомобілю ЗІЛ-5301 Позднякова А.Л., у матеріалах справи відсутні.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 16.03.2007 № 235-18 виконати аналіз і оцінку дій водія автомобілю ЗІЛ-5301 БО, державний номер                129-05 АР, Позднякова А.Л. не представляється можливим за відсутністю необхідних даних.

Відповідачем доводи стосовно вини обох водіїв у зіткненні автомобілів не доведені належним чином відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відсутні будь-які докази і доводів скаржника стосовно розміру  матеріального збитку, заподіяного позивачеві пошкодженням автомобілю ЗІЛ 5301 БО, державний номер 129-05 АР. Контррозрахунок збитків та документи в його обґрунтування відповідачем суду не надані, висновки спеціаліста від 25.07.2005 № 168 стосовно матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ЗІЛ 5301 БО у розмірі                8498 грн. 65 коп. відповідачем належним чином не спростовані.

Інші суми, що заявлені позивачем за позовом (суми неотриманого прибутку, супутніх витрат), підтверджені наданими позивачем документами та відповідачем не оспорені.

Порушення судом норм процесуального права, на що посилається скаржник, також не вбачається. Підставою для скасування судового рішення згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є розгляд судом справи за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання  суду. Відповідно до матеріалів справи ухвалою від 17.08.2006 судом задоволено клопотання  відповідача про  відкладення розгляду справи на більш пізніший строк та призначено справу до розгляду на 28.08.2006.

Ухвала від 17.08.2006 направлена судом сторонам 21.08.2006. Доводи про отримання  ухвали 28.08.2006 о 11 год. 55 хв. та щодо неможливості забезпечити участь представника у судовому засіданні при прийнятті судом рішення скаржником  також не доведені.

Посилання скаржника на знаходження у відпустці юрисконсульта частини не може бути прийнято до уваги з урахуванням положень ст. 28 Господарського процесуального кодексу України.

За викладеним судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Судові витрати  за апеляційною скаргою підлягають віднесенню на скаржника відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Військової частини 3035 внутрішніх військ МВС України на рішення господарського суду Луганської області від 28.08.2006 у справі №13/368 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 28.08.2006 у справі №13/368 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.М.Баннова

Суддя                                                                      К.І.Бойченко

Суддя                                                                      Д.Ю.Перлов