СУД
Постанова

Іменем України

22 березня 2007 року

Справа № 2-15/16558-2006

Севастопольський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Гонтаря
В.І.,

суддів                                                                      Сотула
В.В.,

Щепанської О.А.,

за
участю представників сторін:

представник
позивача - ОСОБА_1, довіреністьНОМЕР_1 від 16.10.2006 - суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_2;

представник
відповідача - Пуговкін Валентин Михайлович, повноваження перевірені - директор
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир";

розглянувши
апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя    Іщенко Г.М.) від 15.01.2007 у
справі № 2-15/16558-2006,

за
позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до           Сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Мир" (вул. Леніна, 2,Крайнє, Сакський р-н,96546)

про
стягнення 70900,00грн.; за зустрічним позовом про визнання недійсною угоди

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Мир" про стягнення 70900,00 грн., у тому числі 400,00грн. боргу та
66900,00грн. неустойки за договором НОМЕР_2 від 25.06.2006 про надання послуг
по збиранню врожаю сільськогосподарських культур комбайном "Джон дір".
Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, витрати з оплати
правової допомоги, послуг перекладача, витрати пов'язані з перебуванням
представника у судовому процесі.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 25.06.2006 між суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Мир" було
укладено договір НОМЕР_2 про надання послуг по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур комбайном "Джон дір".

Згідно
з умовами договору позивач виконав свої зобов'язання за договором та надав послуги
по збиранню врожаю на загальну суму 37200,00грн. Проте, відповідач виконав свої
зобов'язання за договором не в повному обсязі.

У
судовому засіданні 06.11.2006 представником позивача надана заява про
доповнення до позовної заяви, в якій позивач просить суд стягнути з
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир" 66700,00грн.
заборгованості, в тому числі 400,00грн. основного боргу та 66300,00грн.
неустойки, та судові витрати.

06.12.2006
до господарського суду надійшов зустрічний позов сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Мир" до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору НОМЕР_2 від 25.06.2006 про надання
послуг по вбиранню врожаю сільськогосподарських культур комбайном "Джон
дір".

Позивні
вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що оскаржуваний правочин був
укладений між сторонами в цілому помилково.

15.01.2006
до господарського суду Автономної Республіки Крим у порядку статті 22
Господарського процесуального кодексу України надійшла заява б/н про відмову
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир" від зустрічної
позовної заяви до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору.

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 (суддя І.А. Іщенко) в частині
стягнення заборгованості з сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Мир" у розмірі 400грн. по первісному позову провадження у справі
припинено.

В частині стягнення з
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир" 66300грн.
неустойки по первісному позову - відмовлено.

Провадження по зустрічній
позовній заяві сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир"
до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 припинено.

З сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Мир" на користь суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_2 стягнуто 4грн. -
державного мита та 0,67грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Не погодившись з вказаним
судовим актом, суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги
вважає, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню у зв'язку
з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до розпорядження
в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.03.2007,
суддів Сотула В.В. та Прокопанич Г.К. було замінено на суддів Горошко Н.П. та
Щепанську О.А.

Відповідно до розпорядження
першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду
від 22.03.2007, суддю Горошко Н.П. було замінено на суддю Сотула В.В.

Розглянувши матеріали
справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, суд встановив наступне.

25.06.2006
між сторонами у справі було укладено договір НОМЕР_2 про надання послуг по
збиранню врожаю сільськогосподарських культур комбайном "Джон дір".

Згідно
пункту 1.1 предметом договору є надання послуг по вбиранню врожаю
сільськогосподарських культур з використанням високоефективної техніки
(а.с.9-10).

Пунктом
2.2.7 договору передбачено, що акт про обсяги виконаних робіт підписується
сторонами в одноденний термін після закінчення робіт.

Пунктом
2.2.6 договору встановлено, що розрахунки за надані послуги повинні бути
проведені за фактично виконані роботи кожні три дні.

На
виконання вимог вказаного договору позивачем по первісному позову були
здійснені роботи по збиранню врожаю в наступних обсягах: 30.06.2006 -5га,
01.07.2006 -35га, 02.07.2006 -24га, 03.07.2006 -20га, 06.07.2006 -30га,
07.07.2006 -29га, 13.07.2006 -25га, 15.07.2006 -15га, 16.07.206 -30га,
17.07.2006 -35га, 20.07.2006 -62га, що підтверджується актом прийому-передачі
виконаних робіт від 18.07.2006 (а.с.14).

Згідно
пункту 2.2.6 договору, вартість робіт складає 120грн. за 1га виконаних робіт.

Позивачем
по первісному позову відповідно вказаного акту здачі-прийому виконаних робіт
було опрацьовано 310га загальною вартістю 37200грн.

Однак,
свої зобов'язання за договором, відповідач по первісному позову виконав
неналежним чином, що стало підставою для звернення з позовом до суду й
нарахування штрафних санкцій.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є право
відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне
положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно
до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На
день подання позовної заяви відповідачем по первісному позову була сплачена
заборгованість в розмірі 34400грн., про що свідчать додані до матеріалів справи
платіжні документи: видатковий касовий ордер НОМЕР_3 від 10.07.2006 на суму
400грн. (а.с.22), платіжне доручення від 19.07.2006 на суму 19000грн. (а.с.23),
платіжне доручення від 08.09.2006 на суму 15000грн. (а.с.23).

Під
час розгляду справи відповідачем по первісному позову були надані до матеріалів
справи докази сплати заборгованості у розмірі 2800грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 04.10.2006 (а.с.21).

Беручи
до уваги, що борг відповідачем по первісному позову погашений, судом першої
інстанції правомірно було припинено в цій частині провадження у справі на
підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Судова
колегія вважає, що судом неправомірно було відмовлено в частині стягнення з
відповідача неустойки в розмірі 66300грн., виходячи з наступного.

Частиною
1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Згідно
з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або
законом.

Під
неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 Цивільного кодексу
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом
є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Пенею
є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже
види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового
характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом
встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому
забезпечення виконання зобов'язань будь-яким з видів передбачених статтею 546
Цивільного кодексу України, також створює зобов'язувальні правовідносини між
кредитором та боржником.

Відповідно
до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом
2.2.6 договору, сторони передбачили відповідальність замовника (відповідача) за
прострочення виконання зобов'язання за договором: у разі несвоєчасних
розрахунків за кожні 3 дні замовник (відповідач по первісному позову) сплачує
виконавцю (позивачу) неустойку у розмірі 300грн. за кожен день прострочення
розрахунків.

Цим
же пунктом встановлений і порядок та умови розрахунків. Так, замовник повинен
здійснювати розрахунок з виконавцем за фактично виконані роботи кожні 3 дні.

Об'єм
виконаних робіт підтверджений актом, складеним сторонами у відповідності до
пункту 2.2.7 договору. В акті чітко та однозначно виписана кількість виконаних
робіт по збору врожаю. Представник відповідача проти цього не заперечував, факт
своєчасного виконання робіт у судовому засіданні визнав повністю, що також було
підтверджено їх повною оплатою.

Проте
сплатити неустойку за суттєву затримку при розрахунках відповідач безпідставно
відмовився.

Тому
судова колегія вважає, що неустойка підлягає стягненню з відповідача згідно
пункту 2.2.7 договору від 25.06.2006.

Проте
як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано робіт всього на
37200грн. Основна сума заборгованості була сплачена відповідачем станом на
19.07.2006 - 19400грн. і 08.09.2006 -15000грн., а сума неустойки позивачем
нарахована в розмірі 66300грн.

Стаття
233 Господарського кодексу України надає суду право зменшувати розмір штрафних
санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Слід
зазначити, що таке надмірне перевищення розміру штрафних санкцій над розміром
збитків кредитора (400грн. на день подачі позову) є неодмінною умовою для її
зменшення.

Виходячи
з зазначеного, та посилаючись на статтю 83 Господарського процесуального
кодексу України, судова колегія вважає можливим зменшити штрафні санкції до
20000грн.

В
частині припинення провадження у справі по зустрічному позову у зв'язку з
відмовою позивача, судове рішення сторонами не оскаржене, а тому залишається
без змін.

На
підставі висловленого, керуючись статтями 83, 101, 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 у справі № 2-15/16558-2006
змінити.

Скасувати пункт 2 та пункт
4 рішення, виклавши їх в наступній редакції:

Стягнути з сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Мир" (вул. Леніна, 2, Крайнє, Сакський р-н,
96546, р/р КРД АППБ "Аваль" МФО 324021, ) на користь суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_4 у Київської
філії АКБ "Укрсоцбанк" МФО 322012 код ЄДРПОУ НОМЕР_5) 20000грн. -
неустойки.

Стягнути
сільськогосподарського виробничого кооперативу "Мир" (вул. Леніна, 2,
Крайнє, Сакський р-н, 96546, р/р КРД АППБ "Аваль" МФО
324021, ) на користь суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р
НОМЕР_4 у Київської філії АКБ "Укрсоцбанк" МФО 322012 код ЄДРПОУ
НОМЕР_5) 247,81грн. - державного мита та 33,29грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Видачу наказів доручити
господарському суду Автономної Республіки Крим.

Пункт 1 та пункт 3 рішення
- залишити без змін.

Міри забезпечення позову
залишити до повного виконання наказу.

Головуючий суддя
В.І. Гонтар

Судді
В.В.Сотула

О.А. Щепанська