ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  12/162

18.04.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства "Індустріальні та

дистрибуційні системи"

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська Пивна

Компанія"

Про                              стягнення 50898 грн.

Суддя  Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача          Кіцак О.В. –ю/к (дов.№ 30 від 12.10.06 р.)

Від відповідача          не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська Пивна Компанія" про стягнення штрафу у розмірі 50 898 грн. за порушення строків поставки продукції відмовідно до умов договору № 98-06 Ц від 13.03.06 р.

Ухвалою суду від 10.02.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/162 та призначено розгляд справи на 22.03.07 р.

Ухвалою суду від 22.03.07 р. розгляд справи відкладено на 18.04.07 р. в зв’язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних доказів, зобов’язано відповідача виконати вимоги ухвали суду від 10.02.07 р. про порушення провадження у справі № 12/162.

Представник відповідача в судове засідання 18.04.07 р. знову не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду викладених в ухвалах від 10.02.07 р. та від 22.03.07 р. не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні Господарського суду міста Києва, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Про поважні причини неявки в судове засідання відповідача чи повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.06 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №98-06Ц про постачання продукції –холодильних шаф UGUR USS 440 DTKL з нанесеним на них логотипом, згідно затверджених сторонами зразків.

Відповідно до п. 1.3. договору кількість та вартість продукції зазначається сторонами в додатку №1 до договору.

В додатку № 1 до договору (копія залучена до матеріалів справи) встановлено, що поставці підлягає 612 холодильних шаф на загальну суму 1 526 940,00 грн.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що кінцева дата поставки зазначається в Додатку № 3 до договору. Додатком №3 до договору (копія залучена до матеріалів справи) визначено, що кінцева дата поставки продукції –27.04.06 р.

25.05.06 р. між сторонами підписано додаткову угоду №4 до договору №98-06 Ц від 13.03.06 р., якою внесено зміни в частині кількості та вартості продукції, яка підлягає поставці та змінено строки поставки.

Згідно вказаної додаткової угоди відповідач до 15.06.06 р. повинен поставити відповідачу обумовлену договором продукцію у кількості 204 шт на загальну суму 508 980 грн.

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу часткову оплату за продукцію згідно п/д № 28 від 07.04.06 р. у розмірі 449 100,00 грн.

Пунктом 2.3.2 договору передбачено, що кінцевий розрахунок за поставлену продукцію здійснюється протягом 80 календарних днів з моменту поставки кожної партії продукції. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем виконано умови договору №98-06 Ц від 13.03.06 р. та здійснено попередню оплату продукції відповідно до умов договору.

Однак, свої зобов'язання за договором №98-06 Ц від 13.03.06 р. відповідач у встановлений договором термін не виконав.

В порушення умов договору в частині строків поставки продукції до 15.06.06 р. відповідачем поставлена продукція на адресу позивача 14.07.06 р., згідно видаткової накладної № 00010436 від 14.07.06 р. (копія залучена до матеріалів справи) у повному обсязі.

За таких обставин позивач ставить вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50 898 грн. за порушення строків поставки продукції.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів відповідачем порушено строки виконання зобов'язання майже на один місяць.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Відповідно до п.6.3. договору №98-06 Ц у разі прострочення поставки продукції більш ніж на тиждень від узгодженої дати поставки,, відповідач сплачує штраф у розмірі 10% від суми непоставленої продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.4. ст. 231 Господарського Кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно розрахунку позивача сума штрафу складає 50 898 грн. (розрахунок в матеріалах справи). Контррозрахунку суми штрафу відповідачем суду не надано. Розрахунок штрафу відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 50 898 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 11, 526, 527, 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 230, 231 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Київська Пивна Компанія” (03057, м. Київ, вул. Ежена Пот'є, 9, р/р 1270 в ВАТ „Укрексімбанк” м. Києва, МФО 322313, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Індустріальні та дистрибуційні системи” (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 18А, р/р 1425 в АКБ „Райффайзенбанк Україна”, МФО 300528, ) 50 898 (п'ятдесят тисяч вісімсот дев'яносто вісім) грн. –штрафу, 508 (п'ятсот вісім) грн. 98 коп. - витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко