ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.05.2007
Справа №2-27/7445-2006А

За позовом – Державна податкова інспекція в м. Алушта, м. Алушта, вул.. Леніна, 22а.

До відповідача – Приватне підприємство  «СП Альфа – Крим», м. Алушта, вул. В. Хромих, 27.

Про   стягнення заборгованості перед бюджетом у розмірі 165138,27 грн.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача –        Патраш В. І., дор. у справі.

Від відповідачів –   не з’явився.

Сутність спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача   про  стягнення заборгованості перед бюджетом у розмірі 165138,27 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за відповідачем значиться податковий борг на 20.02.2006 р. складає 165138,27 грн., який складається з наступних податків і зборів: 1. податок на прибуток – 2816,73 грн.; податок на додану вартість – 61,70 грн.; податки,  не віднесені до інших категорій – 73374,71 грн.; штрафні санкції за порушення законодавства про патентування – 29016,22 грн.; адміністративні штрафи та інші санкції – 51349,8 грн.; інші надходження – 413,16 грн.; прибутковий податок – 1027, 55  грн.; плата за придбання торгового патенту – 0, 16 грн.; інші надходження – 7078,23 грн. Наявний борг відповідач відмовляється сплачувати в добровільному порядку.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Оскільки в  ході розгляду справи виникли питання, потребуючі спеціальних знань, суд дійшов висновку про призначення по справі судово – бухгалтерської  експертизи, яку доручив  ТОВ “Кримське експертне бюро”.

У виконання викладеного, ухвалою ГС АР Крим від 15.05.2006 р. провадження по справі було зупинено та призначено  судово – бухгалтерську    експертизу.

Експертом було направлено клопотання від 07.07.2006 р. вих. №148 про витребування документів,  необхідних для провадження експертизи від позивача по справі і від відповідача.

У виконання вказаного, ГС АР Крим листом від 12.07.2006 р.  сторін забовязав представити до експертної установи необхідні документи.

Позивачем необхідні документи були представлені 06.10.2006 р. Однак відповідачем необхідні документи до експертної установи представлені не були.

В зв’язку з чим  експертом було направлено повторне клопотання від 27.11.2006 р. №268 про витребування документів, необхідних для провадження експертизи. Вказані документи відповідачем представлені не були.

У виконання  вказаного, суд листом від 29.11.2006 р.  забовязав відповідача  представити необхідні документи.

Вказані документи відповідачем представлені не були.

На підставі викладеного, керуючись п. 4.8 Інструкції про призначення і проведення судових експертиз, матеріали справи були повернені від експертної установи без провадження експертизи. Також було повідомлено, що експерт провів робот по дослідженню наявних документів, а також склав два клопотання. На підставі викладеного, просив суд спонукати сторін по справі до сплати рахунку №84/71 від 14.12.2006 р. за проведену експертом роботу в сумі 400 грн.

В зв’язку з вказаним, суд ухвалою від 18.12.2006 р. провадження по справі поновив.

Відповідно до Розділу VII   ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КАСУ    Кодекс адміністративного судочинства України  набрав чинності  з  1  вересня  2005  року  за винятком, встановленим пунктом 2 цього розділу.

Відповідно до п. 6 Розділу VII   ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КАСУ   до початку    діяльності    окружних   та   апеляційних адміністративних   судів   адміністративні   справи,    підвідомчі господарським  судам  відповідно  до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (  1798-12  ),  вирішують  у  першій  та апеляційній    інстанціях   відповідні   місцеві   та   апеляційні господарські   суди   за   правилами   Кодексу   адміністративного судочинства України.

Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює  Вищий адміністративний суд України  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.. 3 КАСУ права    адміністративної    юрисдикції    (далі    - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з того, що органи державної податкової служби України є суб’єктами владних повноважень, вказаний спір підлягає розгляду в порядку Адміністративного судочинства.

При таких обставинах  справи, суд дійшов висновку розпочати розгляд справи з початку у відповідності до норм КАСУ, про що було винесено ухвалу від 09.02.2007 р.

Позивач заявою від 03.05.2007 р. уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача податковий борг, що виник станом на 03.05.2007 р. у розмірі 126084,43 грн.

Суд прийняв до уваги вказане уточнення позивача.

Відповідач явку представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, відзив на позов та інші витребувані судом документи не представив, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення представника позивача, суд,  -

В С Т А Н О В И В :

В період з 07.06.2004 р. по 14.06.2004 р. працівниками ДПІ в м. Алушта було проведено планову документальну  перевірку дотримання вимог податкового і валютного законодавства  позивачем за період з 01.10.2001 р. по 31.12.2003 р.

По результатам перевірки було складено акт №39/23-2-8/20662476 від 14.06.2004 р.

В ході проведення перевірки було встановлено порушення ст.. 6.1, 8, 9 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. №13-92. В результаті було донараховано прибутковий податок з громадян в сумі 372,15 грн.

Відповідно до ст.. 14 Закону України “Про систему оподаткування”  прибутковий податок з громадян є обов’язковим до сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 13  Декрету КМУ “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 р. №13-92 оподаткуванню підлягають доходи громадян,  одержані  протягом  календарного  року  від  здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а  також інші доходи громадян, не передбачені як  об'єкти  оподаткування  у розділах II та III цього Декрету.

Відповідно до ч. 2 ст. 13  Декрету КМУ “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 р. №13-92 оподатковуваним доходом  вважається  сукупний  чистий  доход, тобто  різниця  між  валовим  доходом  (виручки  у  грошовій    та натуральній  формі)  і  документально  підтвердженими   витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати  не можуть  бути  підтверджені  документально,  то  вони  враховуються податковими органами  при  проведенні  остаточних  розрахунків  за нормами,  визначеними  Головною  державною  податковою  інспекцією України  за  погодженням  з  Міністерством  економіки  України  та Державним комітетом України по  сприянню  малим  підприємствам  та підприємництву.

Відповідальність за вказане порушення передбачена п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. №2181, в зв’язку з чим було застосовано фінансові санкції у розмірі 200 % від суми забовязання – 744,30 грн. ( 372,15 х 2 ).

Також було встановлено порушення ст.. 10 Декрету КМУ “Про прибутковий податок з громадян” від 26.12.1992 р. №13-92 в результаті чого було нараховано пеня у розмірі 3,60 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, позивачем по справі було винесено податкове повідомлення – рішення № від 14.06.2004 р.  про донарахування прибуткового податку у розмірі  372,15 грн. і застосування фінансових санкцій у розмірі 744,30 грн.

З матеріалів справи суд вбачає, що зазначене податкові повідомлення - рішення   відповідачем не оскаржувалось, недійсним у встановленому  законом порядку не визнано, факт допущених відповідачем порушень підтверджується відповідним  актом перевірки,  на підставі якого винесено відповідне податкове повідомлення – рішення.

01.12.2003 р. позивачем було проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій у відношенні господарської одиниці, що належить відповідачу.

По результатам перевірки було складено акт №001767 від 01.12.2003 р.

В ході проведення перевірки було встановлено:

- не  забезпечення  відповідності  суми  готівкових  коштів  на місці проведення розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а також реалізація тютюнових виробів без придбання відповідної ліцензії.

Відповідно до преамбули  Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III цей Закон  визначає  правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,  громадського  харчування та послуг.

Згідно до п. 13 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III повинна бути забезпечена відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункової операції, а у випадку використання розрахункової книжки – загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ст. 22 Закону України        «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III,  відповідно до якої  у випадку невідповідності суми наявних коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, що зазначено в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу по розрахункових квитанціях, виданим з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція в п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлене невідповідність.

Згідно ст. 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів”  від 19.12.95 р.  № 481/95 - ВР  роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, при наявності в них ліцензії.

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”  від 19.12.95 р. № 481/95 - ВР, відповідно до якої   за оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректификованым виноградним, спиртом етиловим ректификованым плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії до  суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції в розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менш 1700 грн.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення – рішення № від 05.12.2003 р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 589,25 грн.

З матеріалів справи суд вбачає, що зазначене податкове повідомлення - рішення   відповідачем не оскаржувалось, недійсним у встановленому  законом порядку не визнано, факт допущених відповідачем порушень підтверджується відповідним  актом перевірки  на підставі якого винесено відповідне податкове повідомлення – рішення.

Також судом встановлено, що позивачем у відношенні відповідача було застосовано за результатами декількох перевірок  штрафні санкції на підставі наступних податкових повідомлень – рішень: № від 09.02.2004 р. у розмірі 700,00 грн. ( акт перевірки №1492 ); № від 14.06.2004 р. у розмірі 33690,02 грн.; № від 17.09.2002 р. у розмірі 440,00 грн. ( акт перевірки №001275 ); № від 30.09.2002 р. у розмірі 535,00 грн. ( акт перевірки №000591 ); №3 від 05.10.2002 р. у розмірі 540,00 грн. ( акт перевірки №000507 ); №3 від 09.10.2002 р. у розмірі 385,00 грн. ( акт перевірки №000512 ); № від 21.01.2003 р. у розмірі 1675,00 грн. ( акт перевірки №000711 ); № від 06.02.2003 р. у розмірі 266,64 грн. ( акт перевірки №000724 ); № від 10.04.2003 р. у розмірі 413,75 грн. ( акт перевірки №000954 ); № від 14.06.2003 р. у розмірі 624,85 грн. ( акт перевірки №000363 ); № від 26.05.2003 р. у розмірі 805,00 грн. ( акт перевірки №000850 ); № від 21.05.2003 р. у розмірі 340,00 грн. ( акт перевірки №000845 ); №38/22-1-09 від 15.01.2002 р. у розмірі 20696,07 грн. ( акт перевірки був знищений в наслідок пожежі про що було складено відповідний акт ); № від 26.06.2002 р. у розмірі 425,25 грн. ( акт перевірки № ); № від 25.06.2002 р. у розмірі 507,00 грн. ( акт перевірки №000055 ); № від 01.07.2002 р. у розмірі 381,25 грн. ( акт перевірки №00086); № від 07.08.2002 р. у розмірі 760,00 грн. ( акт перевірки №000396 ); № від 29.08.2002 р. у розмірі 453,20 грн. ( акт перевірки №001108 ); № від 02.09.2002 р. ( акт перевірки №000488/747 ); № від 17.09.2002 р. у розмірі 395,00 грн. ( акт перевірки №001274 )

Також судом встановлено,  що позивачем було застосовано штрафні санкції у розмірі 1000,00 грн. по акту перевірки №001956 від 10.06.2004 р.; 1000,00 грн. на підставі акту перевірки №001841 від 15.04.04 р., а також 3400,00 грн. на підставі акту перевірки №001309 від 15.06.2003р.

З матеріалів справи суд вбачає, що зазначені податкові повідомлення - рішення   відповідачем не оскаржувалися, недійсними у встановленому  законом порядку не визнані, факт допущених відповідачем порушень підтверджується відповідними  актами перевірок  на підставі яких винесено відповідні податкові повідомлення – рішення.

В зв’язку з наявністю податкового боргу, активи відповідача були передані до податкової застави. В зв’язку з встановленням факту відчудження активів, що знаходилися в податкової заставі, у відношенні відповідача було винесено податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2004 р. відповідно до якого у відношенні відповідача було застосовано штрафну санкцію у розмірі 1800,00 грн.

Також   позивачем у відношенні відповідача було застосовано за результатами декількох перевірок  штрафні санкції на підставі наступних податкових повідомлень – рішень: №010296/01101 -21 від 16.06.2004 р. у розмірі 1000,00 грн. ( акт перевірки від 11.06.2004 р. №018991-196/21-314 ); № від 14.07.04 р. у розмірі 2700,00 грн. ( акт перевірки №002066 від 03.07.2004 р. ); № від 30.07.2004 р. у розмірі 6005, 80 грн. ( акт перевірки №011287-275/21-314 від 21.07.2004 р. ); № від 17.08.2006 р. у розмірі 3770,21 грн.; № від 26.10.2005 р. у розмірі 22115,83 грн. ( акт перевірки №09- 032/10417/434 від 24.10.2005 р. ); № від 10.10.2005 р. у розмірі 149,51 грн.; № від 24.06.2005 р. у розмірі 1460,75 грн.; № від 10.11.2003 р. у розмірі 165,00 грн. ( акт перевірки №001666 ); № від 14.07.2004 р. у розмірі 492,25 грн.; № від 19.08.2003 р. у розмірі 1080,00 грн. ( акт перевірки №001601 ); № від 19.08.2003 р. у розмірі 340,00 грн. ( акт перевірки від 19.08.2003 р. ); № від 03.09.2003 р. у розмірі 356,85 грн. ( акт перевірки №001708 ). Також було застосовано штрафні санкції 10,00 грн. по акту перевірки №001956 від 14.06.2004 р. і 1272,00 грн. по акту перевірки №001309 від 15.06.2003 р.

З матеріалів справи суд вбачає, що зазначені податкові повідомлення - рішення   відповідачем не оскаржувалися, недійсними у встановленому  законом порядку не визнані, факт допущених відповідачем порушень підтверджується відповідними  актами перевірок  на підставі яких винесено відповідні податкові повідомлення – рішення.

Також на підставі акту перевірки №1-19 від 04.02.2002 р.  було винесено   рішення №38 від 15.01.2002 р., нарахована пеня у розмірі 5087,45 грн. на підставі акту інвентаризації №1-19 від 05.02.02 р. і застосовані фінансові санкції у розмірі 1674,75 грн. на підставі рішення №38 від 15.01.2002 р. Вказані акти були знищені в наслідок пожежі про що було складено відповідні акти, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАСУ якщо особа, яка бере участь у справі,  без поважних причин не надасть доказів на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач своїм правом заперечувати проти позовних вимог не скористався, явку представника в судове засідання жодного разу не забезпечив.

При таких обставинах справи, позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі з урахуванням отриманих уточнень.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено 03.05.07 р.

14.05.07 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства  «СП Альфа – Крим», м. Алушта, вул. В. Хромих, 27, ( ідентифікаційний код 20662476, банківські реквізити не відомі )  на користь  держбюджету України, ( р/р 0007 в ГУ ГКУ в АР Крим, м. Сімферополь, МФО 824026,  ЗКПО 34740913 ) заборгованість у розмірі 126084,43  грн.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну постанову направити сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.