КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.06.2007
№ 21/204

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -: Махмудова О.С. (дов.№31 від
16.04.2007)           Пампуха Л.О. (дов.
б/н від 16.04.2007)

від
відповідача : ОСОБА_2 (дов. б/н від 12.02.2007)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
17.05.2007

у справі № 21/204

за позовом                               Товариство "Тінент"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 70884,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
17.05.2007 у справі №21/204 позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з
фізичної  особи - підприємця  ОСОБА_1 (далі-відповідач) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю „Тінент”  (далі-позивач) 18175,45грн.  попередньої оплати за договром; 12723,00грн.
пені; 3635,00грн. штрафу  згідно
підпункту 4.6 пункту 4 договору; 36350,90грн. штрафу згідно підпункту  4.7 пункту 4 договору; 708,84грн.  державного мита та 118,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
суду першої інстанції ґрунтується на
неналежному виконанні відповідачем своїх
зобов'язань за договором  щодо
повідомлення позивача про  відкриття  в'їздних
віз для представників останнього
не пізніше 01.12.2006 та  передачі
позивачеві рахунку-фактури з вартістю авіаквитків.

Посилаючись
на те, що рішення  суду прийняте з
порушенням норм матеріального  та
процесуального права  відповідач   звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати  вищезазначене рішення
та прийняти нове рішення, яким  у
задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В
обґрунтування апеляційної скарги,
відповідач посилається на  належне
виконання  своїх зобов'язань за
договором,  відсутність будь-яких
зауважень з боку позивача щодо якості наданих послуг  та невідповідності їх умовам договору. Крім
того, відповідач посилається на неналежне виконання  позивачем своїх зобов'язань,
передбачених  умовами договору, та
порушення   судом права  відповідача
надати додаткові докази  для
належного захисту своїх прав та
охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2007   скаргу відповідача прийнято до розгляду,
розгляд апеляційної скарги призначено на 25.06.2007.

Представники
сторін в судове засідання 25.06.2007 з'явилися. Відповідач підтримав доводи,
які були викладені в апеляційній скарзі. Позивач проти доводів, викладених у
апеляційній скарзі, заперечив у   повному
обсязі та просив суд рішення Господарського суду міста Києва від
17.05.2007  залишити без змін,
посилаючись на повне  та правильне
з'ясування судом  всіх обставин справи та
безпідставне твердження відповідача щодо порушення судом його права  щодо подачі додаткових доказів, яке, у
випадку неможливості направлення  свого
представника у судове засідання,
відповідач  міг реалізувати  подавши
необхідні документи через канцелярію суду.  Крім того, позивачем зазначено, що   матеріалами справи підтверджується бажання  позивача отримати від відповідача  послуги,
виконані належним чином,
проте,  факт надання відповідачем  послуг належної якості    документально не підтверджено.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

Між позивачем
та  відповідачем 21.11.2006  було
укладено договір НОМЕР_1 про інформаційне та консультаційно-довідкове
обслуговування в ПАР з 05 по 15 грудня 2006 року (далі договір).

Відповідно до умов договору  (п.1 договору)  відповідач
прийняв на себе зобов'язання щодо організації та забезпечення
працівників  позивача інформаційним та
консультаційно-довідковим обслуговуванням, необхідним для успішного ведення
господарської діяльності  позивача на
тему: «Управління підприємством. Планування розвитку бізнесу. Міжнародний
досвід» в Південно-Африканській Республіці з 05 по 15 грудня 2006 року,  та обов'язок
за дорученням  позивача  придбати авіаквитки.

Відповідно
до  3.2. договору позивач зобов'язується
до 24.11.2006 року  сплатити відповідачеві  попередню оплату  у розмірі
50%  від загальної суми    інформаційного   та консультаційно-довідкового
обслуговування, що становить 18175,45грн.
Решту коштів  позивач
зобов'язувався сплатити  після
повідомлення відповідача про  відкриття
в'їзної  для представників позивача не
пізніше 01.12.2006.

На
виконання вищезазначених умов договору, позивач
на підставі  рахунку-фактури
НОМЕР_2 перерахував відповідачеві 18175,45грн., що підтверджується  платіжним дорученням НОМЕР_3.

Підпунктом
3.1 пункту 3 договору передбачено, що позивач перераховує  відповідачеві кошти, необхідні  для придбання
авіаквитків, після  отримання від
відповідача  рахунка-фактури з вартістю
авіаквитків. Перерахування  коштів
відбувається не пізніше  одного робочого
дня  з дня  одержання рахунка-фактури   та підтвердження  отримання
в'їзних віз  працівниками
позивача. Відповідач  зобов'язаний
передати куплені ним авіаквитки працівникам позивача, уповноваженим на їх
отримання відповідним дорученням, не пізніше
ніж за  три дні до  моменту вильоту (підпункт 2.3 пункту 2
договору).

Відповідно
до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі-ГК
України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною
першою статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної
статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно  до
приписів статті   526   ЦК
України   зобов'язання  має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог  відповідно до звичаїв ділового
обороту, або  інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно
статті 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити
певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно
до вимог статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором.

Пунктом
1 статті 903 ЦК України  передбачено, що
якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених
договором.

У
відповідності  до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник  вважається
таким,   що  прострочив,
якщо   він   не
приступив  до   виконання зобов'язання  або
не  виконав  його  у
строк,  встановлений  договором
або  законом  (стаття 612 ЦК України).

Посилаючись
на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Обов'язок
доказування, відповідно до приписів статті
33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто
посилається на певні обставини  як на
підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і відповідача, який повинен
був довести факт належного виконання умов договору.

Як
вбачається з матеріалів справи, листом НОМЕР_4 відповідач повідомив позивача,
що  документи для  відкриття в'їзних віз  підготовлені та передані до візового
відділу  посольства  Південно-Африканської республіки, а
отримання  закордонних паспортів з візами
відбудеться  05.12.2006. Крім того,  відповідач у зазначеному листі вимагав від
позивача виконання умов договору, передбачених
підпунктами 3.1, 3.2, 4.1 та 4.2 договору, якими  передбачено
обов'язок позивача оплатити вартість
авіаквитків не пізніше   одного
робочого дня з дня одержання
рахунка-фактури та підтвердження отримання в'їзних віз працівниками
позивача.

Листом
НОМЕР_5 відповідач повідомив позивача про отримання в'їзних віз для  працівників позивача, але у зв'язку з тим,
що  позивачем не було  проведено повний розрахунок за послуги,
закордонні паспорти  передаються  до візового відділу посольства ПАР для
ануляції віз.

Оскільки
матеріалами справи не підтверджується факт
отримання позивачем рахунку-фактури
з вартістю  авіаквитків та  факт повідомлення  позивача про відкриття  в'їзних віз
не пізніше 01.12.2006, судова колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, що  відповідачем
порушені умови договору,  у зв'язку з чим
для позивача  настали умови  за яких досягнення  ним результатів, на які він сподівався під
час укладення договору, стало неможливим.

Статтею
611 ЦК України передбачено, що у
разі     порушення      зобов'язання настають правові наслідки,
якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно
до підпункту  4.6. пункту 4 договору
ненадання послуг за договором або затримка надання передбачених підпунктом 1.1.
пункту 1, та підпункту 2.1 пункту 2 договору, а саме відсутність авіаквитків
або інших документів, які підтверджують можливість надання послуг за договором
до 04.12.2006  тягне за собою
зобов'язання відповідача в безспірному порядку перерахувати позивачеві всю суму
грошових коштів, отриманих ним відповідно до підпункту  3.2. пункту 3 договору та штраф у розмірі 10%
від загальної вартості послуг до 07.12.2006.

Згідно
підпункту  4.7. пункту 4 договору  у випадку затримки повернення грошових коштів
та сплати штрафних санкцій за підпунктом
4.6. пункту   договору, відповідач
з 08.12.2006 починає сплачувати пеню у розмірі 1% від загальної вартості послуг
за договором. У разі затримки повернення грошей до 17.12.2006, починаючи з
18.12.2006, окрім пені, відповідач зобов'язаний перерахувати також штраф у
розмірі 100% загальної вартості послуг за договором. Сплата пені та штрафів не
позбавляє виконавця зобов'язання виконати свої зобов'язання по поверненню
грошей в повному обсязі.

Відповідно
до статей 33 та  34 ГПК України, докази
подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки,
відповідачем не доведено належними засобами доказування, у розумінні статті 34
ГПК України,  факт належного виконання
умов договору, колегія  суду дійшла
висновку, що   позовні  вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню
у повному обсязі.  При цьому, судова
колегія критично оцінює посилання
відповідача  на       порушення   судом
його права    щодо можливості
надання додаткових доказів,  для
належного захисту своїх прав та
охоронюваних законом інтересів.
Своє право  щодо подачі додаткових
доказів,  у випадку неможливості
направлення  свого представника у судове
засідання,  відповідач  міг реалізувати  подавши
необхідні документи через канцелярію суду.   Крім того, слід зазначити, що  відповідно до приписів статті 101 ГПК
України  апеляційний господарський суд  переглядає справу  за наявними
у справі  доказами та додатково
поданими.  Під час перегляду справи в
апеляційній інстанції, відповідачем
також не  було надано  суду доказів
на підтвердження факту належного виконання умов договору.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста
Києва від 17.05.2007 у  справі №21/204
відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи,
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності - підприємця  ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

2.Рішення
Господарського суду міста Києва  від
17.05.2007 у справі  №21/204 залишити без
змін.

3.
Матеріали справи №21/204 повернути до Господарського суду  міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

26.06.07 (відправлено)