ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2007 р.
Справа № 18/1081

За позовом  акціонерного комерційного банку „Мрія” м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація Сігма” м. Київ

до відкритого акціонерного товариства „Подільський цемент” с. Гуменці, Кам”янець-Подільського району

про звернення стягнення на заставлене майно

Суддя

Представники:

Від позивача  -   Довгий О.М.- представник за довіреністю від 10.11.2006 р.

Від відповідача   - не з’явився

Від відповідача –Антощук О.А. –представник за довіреністю №62 від 09.01.2007 р.

Рішення приймається 14.06.2007 року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: Позивач в своєму позові просить звернути стягнення на цемент ПЦ 11 АШ -400, що знаходиться в АТ „Подільський Цемент” на підставі договору зберігання цементу від 25.09.2002 року №9104/23 у кількості 5100,00 т. у рахунок погашення 468000,00 грн. боргу по відсотках належних банку за три роки.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні повідомили, що вивченням позовної заяви, доданих матеріалів та документів наявних в розпорядженні ВАТ „Подільський цемент”, які стосуються предмету спору, встановлено, що позовна заява подана безпідставно, а спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав вирішений господарським судом в межах своєї компетенції.

Так, 04.06.2003 року господарський суд в м. Києві задовольнив позовну заяву акціонерного комерційного товариства "Мрія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Сігма" у справі № 34/359 про стягнення 559 620, 46 гривень, з яких 520 00, 00 гривень сума заборгованості за кредитом, 29917.81 грн. заборгованість за відсотками при користуванні кредитом, 9174,79 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 527,86 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, 1700 гривень витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в зв'язку неналежного виконання умов кредитного договору № 59 від 24.12.2002 року, укладеного між АКБ "Мрія" та ТзОВ "Корпорація "Сігма". Попри те, ніяких коштів в погашення боргу виконавчою службою стягнено не було оскільки товариство припинило свою діяльність. ВАТ "Подільський цемент" не виступало у згаданому договорі поручителем і не несло будь-якого зобов'язання по виконанню цього договору.

22.12.2004 року АКБ "Мрія" звернувся до господарського суду м. Києва (справа № 40/63) до ТзОВ "Корпорація "Сігма", яке на той час припинило свою діяльність та відповідача - ВАТ "Подільський цемент" з позовною заявою про визнання недійсним відчуження 825 тонн цементу марки ПІД 1-500, предмету застави за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року, укладеного з ТзОВ "Корпорація "Сігма". Під час розгляду справи у місцевому господарському суді позивач змінив предмет спору та просив суд звернути стягнення на його користь цемент марки ПЦ 1-500 у кількості 825 тонн, який є предметом застави.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2006 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2005 року у справі № 22/292-40/63 залишено без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Крім того, Верховним Судом України відмовлено в порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України.

22 березня 2005 року акціонерний банк "Мрія" звернувся до господарського суду м. Києва (справа № 22/171) з позовною заявою до ТзОВ "Корпорація "Сігма" та ВАТ "Подільський цемент" про визнання недійсним відчуження ТзОВ "Корпорація "Сігма" на користь ВАТ "Подільський цемент" 5100 тонн цементу марки ПЦ П АШ-400, що знаходився в заставі АКБ "Мрія". Під час судового розгляду предмет позову був змінений на визнання недійсним договору по відчуженню 5100 тонн цементу марки ПЦ П АШ-400 та зобов'язання ВАТ "Подільський цемент" повернути ТзОВ "Корпорація "Сігма" 5100 тонн цементу марки ПЦ П АШ-400.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2006 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2005 року у справі № 22/171 залишено без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Крім того, Верховним Судом України відмовлено в порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України.

26.09.2006 року господарським судом м. Києва порушено провадження у справі № 21/515 за позовом акціонерного комерційного банку "Мрія" до ТзОВ "Корпорація "Сігма", в якій ВАТ "Подільський цемент" залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача про визнання недійсною довіреність ЯДФ № 441131 від 26.09.2002 року, згідно якої ТзОВ "Корпорація "Сігма" отримало із збереження 825 тонн цементу марки ПЦ 1-500, що підтверджується накладною №В-10882 від 04.10.2002 року.

Таким чином, станом на 04.10.2002 року, обов'язок ВАТ "Подільський цемент" по здійсненню умов договору №9104/23 від 25.09.2002 року укладеного між ТзОВ "Корпорація "Сігма"   та ВАТ "Подільський цемент" із збереження 825 тонн цементу був припинений в зв'язку його виконання, з чого випливає, що спірне майно не могло бути предметом застави у вигляді цементу на збереженні ВАТ "Подільський цемент" на дату укладання договору застави - 24.12.2002 року.

Під час судового розгляду було з'ясовано, що 21 вересня 2005 року господарським судом міста Києва винесено рішення у справі № 43/657 за позовом податкової інспекції у Печерському районі м. Києва до ТзОВ "Корпорація "Сігма" про припинення державної реєстрації і зобов'язано державного реєстратора створити ліквідаційну комісію для здійснення заходів щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідації, внести до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення, провести державну реєстрацію припинення юридичної особи відповідно до чинного законодавства та повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та юридичну особу, щодо якої прийняте судове рішення про внесення до Єдиного державного реєстру такого запису.

19 грудня 2006 року господарським судом м. Києва винесено рішення у справі № 21/515, яким у задоволені позову відмовлено. 26.12.2006 року вказане судове рішення оскаржене АКБ "Мрія" до апеляційної інстанції. 06.03.2007 року постановою Київського апеляційного господарського суду у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, рішення господарського суду м. Києва залишено без змін.

Із змісту позовної заяви АКБ "Мрія" від 18 січня 2007 року до ТзОВ "Корпорація "Сігма" та ВАТ "Подільський цемент" випливає, що заборгованість за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року збільшилась на суму відсотків, належних банку за період з 11.04.2003 року по даний час. А із урахуванням терміну позовної давності, відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний оплатити відсотки до моменту повного погашення суми кредиту. На підставі вищевикладеного позивач просить звернути стягнення на цемент ПЦ II АШ-400, що знаходиться в ВАТ "Подільський цемент" на підставі договору зберігання цементу від 25.09.2002 року № 9104/23 в кількості 5100 тонн в рахунок погашення 468000 гривень боргу по відсотках належних банку за три роки, що передують подачі дійсній позовній заяві.

В обґрунтування своєї позовної заяви, по визнанню недійсного відчуження спірного цементу, переданого ВАТ "Подільський цемент" в кількості 5100 тонн цементу марки ПЦ П АШ-400, позивач як доказ своїх вимог посилається на лист від 27.03.2003 року вих. №8-460, в якому відповідач на запит банка відносно знаходження цементу повідомив, що "на складі підприємства немає цементу на зберіганні, який належить ТзОВ "Корпорація "Сігма". Так як ТзОВ "Корпорація "Сігма" не розрахувалось за отриманий цемент, товар був повернений на ВАТ "Подільський цемент" 25 грудня 2002 року згідно видаткової накладної № РН-0000024 від 25.12.2002 року . На підставі вказаного листа позивач стверджує, що він надав належні і достатні докази існування між ТзОВ "Корпорація "Сігма" та ВАТ "Подільський цемент" договору, спрямованого на відчуження предмета застави, укладеного 24.12.2002 року між ТзОВ "Корпорація "Сігма" та АКБ "Мрія" і залучає ВАТ "Подільський цемент" до справи в якості відповідача.

На думку відповідача позивач укриває від суду, що всі вказані обставини були предметом судових розглядів, по кожному із них винесені судові рішення, що оскаржувались включно до Верховного Суду України і залишені без задоволення.

Із змісту позовної заяви випливає, що за період з 14.06.2003 року, з часу набрання судового рішення у справі № 34/359 законної сили, заборгованість позивальника перед банком збільшилась на суму відсотків, а тому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний оплатити відсотки до моменту повного погашення суми кредиту.

Наведе позивачем обґрунтування суперечить фактичним обставинам справи.

Крім того, слід врахувати те, що з 14 червня 2003 року з часу набрання судового рішення у справі №34/359 законної сили розпочинався перебіг строку позивної давності для захисту порушеного права (ст. 76 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року) із стягнення неустойки, яка має скорочені строки позовної давності тривалістю в шість місяців (ст. 72 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року). Згідно ст. 76 ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Зазначений перебіг строку позовної давності переривався пред'явленням АКБ "Мрія" позову в установленому порядку. Після перериву перебіг строку позовної давності починається спочатку; час, що минув до перериву, до нового строку не зараховується. Пред'явлення позову, залишеного без розгляду, не перериває перебігу строку позовної давності.

Отже, шестимісячний строк позовної давності, який застосовувався до стягнення неустойки у відповідності до положень ЦК УРСР завершився 14.12.2003 року, ще до набрання чинності ЦК України, тобто до 01.01.2004 року.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

24.12.2002 року між АКБ „Мрія” і ТзОВ „Корпорація Сігма” був укладений договір застави цементу: марки ПЦ 1-500 у кількості 825т. і марки ПЦ 2 АШ-400 у кількості 5100т. в забезпечення виконання зобов”язань „Корпорації Сігма” за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року.

Предмет застави на момент укладення договору застави знаходився на зберіганні на заводі –виготовлювачі цементу –ВАТ „Подільський цемент”, що підтверджується договором зберігання цементу від 25.09.2002 року № 9104/23, укладеного „Корпорацією Сігма” з ВАТ „Подільський цемент”. Право розпорядження цементом і відповідно право власності на цемент згідно п. 1.2 договору належало „Корпорації Сігма”.

У встановлений кредитним договором строк кредит не був повернутий. Борг відповідача за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року на суму неповерненого кредиту, відсотків і пені, що розраховані станом на 11.04.2003 року, визнаний рішенням господарського суду м. Києва від 17.06.2003 року у справі №34/359. У ході виконавчого провадження ніяких коштів, в рахунок погашення боргу, виконавчою службою стягнуто не було. ТзОВ „Сігма” фактично припинила свою роботу.

На запит банку, щодо наявності заставленого майна, що знаходиться на зберіганні за договором зберігання від 25.09.2002 року №9104/23, ВАТ „Подільський цемент” повідомило банку, що 25.12.2002 року заставлений цемент переданий „Корпорацією Сігма” „Подільському цементу”, в доказ чого банку була направлена податкова накладна № РН-0000024 від 25.12.2002 року. Виходячи з цієї відповіді, банк звернувся з позовом до суду про визнання недійсним відчуження спірного цементу, переданого ВАТ „Подільський цемент” за накладною №РН-0000024 від 25.12.2002 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2005 року у справі № 22/171 встановлено, що спірний цемент не передавався ВАТ „Подільський цемент” за накладною №РН-0000024 від 25.12.2002 року у зв”язку з чим банку відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним відчуження спірного цементу.

Аналізуючи наданні по справі докази, пояснення сторін, оцініючи їх в сукупності до уваги приймається наступне:

24.12.2002 року між АКБ „Мрія” і ТзОВ „Корпорація Сігма” був укладений договір застави цементу марки ПЦ-1-500 в кількості 825 тонн і марки ПЦ 2 АШ 400 у кількості 5100 тонн в забезпечення виконання зобов”язання ТзОВ „Корпорація Сігма” кредитного договору №59 від 24.12.2002 року.

Зобов”язання належним чином виконані не були, оскільки наданий кредит у розмірі 520000,00 грн. не повернено, відсотки за користування кредитом в розмірі 29917,81 грн. не сплачені.

Борг відповідача за кредитним договором на суму неповерненого кредиту, відсотків і пені, що розраховані позивачем станом на 11.04.2003 року, визнаний рішенням господарського суду м. Києва 04.06.2003 року у справі №34/359, стороною якої були АКБ „Мрія” та ТзОВ „Корпорація Сігма”.  Рішення не оскаржувалось, набрало законної сили після закінчення десятиденного стороку з дня його прийняття. У ході виконавчого провадження ніяких коштів, в рахунок погашення боргу, виконавчою службою стягнуто не було, оскільки ТзОВ „Корпорація Сігма” фактично припинила свою діяльність.

В своєму позові АКБ „Мрія” від 18.01.2007 року до ТзОВ „”Корпорація Сігма” та ВАТ „Подільський цемент” зазначає, що заборгованість „Корпорація Сігма” за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року збільшилась на уму відсотків, належних банку за період з 11.04.2003 року по даний час. І відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позичальник зобов”язаний оплатити відсотки до моменту повного погашення суми боргу. З урахуванням терміну позовної давності, банк має право стягнути з відповідача плату за користування кредитом (відсотки) за три роки, що при ставці 30% у рік складатиме 468000,00 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить звернути стягнення на цемент ПЦ 2 АШ-400, який знаходиться у ВАТ „Подільський цемент” на підставі договору збереження цементу від 25.09.2002 року №9104/23 у кількості 5100 тонн у рахунок погашення 468000,00 грн. боргу по відсотках належних банку за три роки, що передують подачі дійсної позовної заяви.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність –це трок, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 вказаного вище кодексу передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із обставин справи відомо, що перебіг позовної давності зі сплати відсотків за користування кредитом розпочався 15.06.2003 року і тривав три роки. Свої позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором №59 від 24.12.2002 року позивач заявив 18.01.2007 року, коли сплив перебіг позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи у позивача відсутні будь-які докази законності позовних вимог до ВАТ „Подільський цемент”, які могли виникнути із договірних зобов”язань по кредитному договору №59 від 24.12.2002 року.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач наполягає задовольнити позовні вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно, цемент марки ПЦ 2 АШ – 400, який був на зберіганні у ВАТ „Подільський цемент”, згідно договору від 25.09.2002 року № 9104/23, укладеного між ТзОВ „Корпорація Сігма” та ВАТ „Подільський цемент”.

По вказаних вимогах існують судові рішення, якими вони не були задоволенні у справі №22/171, за  позовом АКБ „Мрія” до ТзОВ „Корпорація Сігма” та ВАТ „Подільський цемент” про визнання недійсним договору по відчуженню 5100,00 тонн цементу марки ПЦ 2 АШ-400, незважаючи на оскарження судових рішень включно до Верховного Суду України.

З-за таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по оплаті державного мита слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України суд , -

В И Р І Ш И В :

В позові акціонерного комерційного банку „Мрія” м. Київ  до товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація Сігма” м. Київ до відкритого акціонерного товариства „Подільський цемент” с. Гуменці, Кам”янець-Подільського району  про звернення стягнення на заставлене майно, а саме цемент ПЦ 2 АШ -400  відмовити.

Суддя