СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.

Справа № 3/60

За позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

До відповідача

Житлово-експлуатаційної
організації № 3, м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 185

Суддя
М.М.Фрич

При секретарі судового
засідання  І.В.Толочко

представники:

Від
позивача:  ОСОБА_1 - підприємець,
(свідоцтво про державну реєстрацію від 09.06.2000 року)

Від
відповідача: представники не з'явилися.

Суть справи:  заявлено позов про розірвання Договору
НОМЕР_1 на участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території
від 18 жовтня 2001 року  укладеного між
ЖЕО № 3 та приватним підприємцем ОСОБА_1

В
судовому засіданні 13.03.07 оголошено перерву до 29.03.07 на 10:30.

В обгрунтування заявленої вимоги
позивач вказує на те, що відповідач з самого початку укладення Договору НОМЕР_1
від 18.10.01 року не приймав ніякої участі щодо утримання та ремонту
нежитлового приміщення загальною площею 34,7 кв. м. АДРЕСА_2, оскільки вказане
приміщення є приватною власністю позивача та відсутність доказів про ремонт і
обслуговування нежитлового приміщення площею 34,7кв.м.

Відповідач проти заявленої вимоги
заперечував, вказуючи при цьому на необхідність зняття позивача з балансу ЖЕО
для розірвання укладеного договору, створення товариства співвласників.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи діюче законодавство, суд вважає за правильне в спірному випадку
взяти до уваги наступне:

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського
кодексу України, зміна  та  розірвання
господарських   договорів   в односторонньому порядку не
допускаються,  якщо інше не передбачено
законом або договором.

Відповідно до укладеного між
сторонами спірного Договору НОМЕР_1 на участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території від 18 жовтня 2001 року, сторони взяли на себе
відповідні права та обов”язки по утриманню прибудинкової території, внесення
плати за її утримання. Так, зокрема, п. 2.1 договору передбачено обов”язок
відповідача виконання усього комплексу робіт по утриманню будинку та
прибудинкової території, а саме, нежитлового приміщення загальною площею 34,7
кв.м, що використовується під магазин (п. 1).

Згідно ч. 2 ст. 652 Цивільного
кодексу України,  договір  може
бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін
у  разі
істотного  порушення  договору другою  стороною
та в інших випадках,  встановлених
договором або законом.

При цьому, позивач вказує, що
відповідач не вживав заходів щодо утримання приміщення площею 34,7 кв.м.
АДРЕСА_2, оскільки вказане приміщення є власністю позивача і всі витрати на
його утримання здійснюються підприємцем ОСОБА_1, як власником вказаного
приміщення.

Так, згідно представленого в
матеріали справи свідоцтва про право власності на нерухоме майно,  приміщення АДРЕСА_2, є приватною власністю
позивача і відповідачем не подано доказів, які б свідчили про здійснені ним
витрати на утримання прибудинкової території.

Таким чином, враховуючи наведене,
беручи до уваги доводи позивача, їх неспростування відповідачем,  неподання відповідачем доказів, які б
свідчили про здійснені ним витрати на утримання будинку, прибудинкової
території згідно укладеного з підприємцем ОСОБА_1 договору від 18.10.01, що
свідчить про  невиконання умов договору,
суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, покласти на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188
Господарського кодексу України, ст.ст.
49, 75, 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ

позов задоволити.

Розірвати Договір НОМЕР_1 на участь у
витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 18 жовтня 2001
року, укладений між Житлово-експлуатаційною організацією № 3 та приватним
підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з Житлово-експлуатаційної
організації № 3, м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 185 (р/р 4483 в
Укрсоцбанку МФО 336019, код 1940056) на користь приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (інд. код НОМЕР_2) -85грн. 00коп. витрат по сплаті державного мита та
118грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ суду видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

СУДДЯ
М.М.ФРИЧ

03.04.07

Виготовлено
в “Діловодстві”

Кучер
Н.М.______________