ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.
№ 11/2781

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів:
Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М"

на постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р.

у справі
№11/2781

господарського суду
Хмельницької області

за позовом
Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед"

до
ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М"

про
стягнення 26 443,80 грн. заборгованості за виконані ремонтно-будівельні роботи в жовтні–листопаді 2005 р. та 104 624,00 грн. пені за прострочку оплати виконаних робіт

та за зустрічним позовом
ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М"

до
Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед"

про
зарахування суми заборгованості ПВКП "Реамед" за сплату пені у розмірі 26 443,80 грн. у рахунок вартості виконаних робіт (згідно із заявою про уточнення зустрічних позовних вимог)

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
не з'явився,

від відповідача:
Москалюк С.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.09.2006 р. у справі №11/2781 (суддя Радченя Д.І.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р. (судді: Шкляр Л.Т., Гулова А.Г., Пасічник С.С.), позов Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" до ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" про стягнення 131 068,32 грн., з яких 26 443,80 грн. заборгованості за виконані ремонтно-будівельні роботи в жовтні–листопаді 2005 р. та 104 624,00 грн. пені за прострочку оплати виконаних робіт задоволено частково: стягнуто з ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" 26 443,80 грн. заборгованості, 1 500,42 грн. пені, 279,44 грн. витрат по оплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті суми позову відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" до Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" про зарахування суми заборгованості Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" за сплату пені у розмірі 26 443,80 грн. в рахунок вартості виконаних робіт відмовлено; провадження у справі по зустрічному позову в частині вимоги про зменшення ціни роботи на 5 000,00 грн. у зв'язку з невідповідністю якості роботи державним будівельним нормам та про стягнення вказаних зайво сплачених коштів з Приватного виробничо-комерційного підприємства "Реамед" припинено.

У касаційній скарзі ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 25.09.2006 р., постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р. у справі №11/2781 в частині визнання витриманим по строкам виконання робіт за договором від 10.08.2005 р. та прийняти нове рішення про визнання права ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" (далі —ЗАТ "Тесмо-М") на відшкодування пені в розмірі 26 443,80 грн. та не витриманим по строкам виконання роботи зобов'язання Приватним виробничо-комерційним підприємством "Реамед", посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 2 ст. 218, ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки строки виконання підрядних робіт, встановлені договором, в установленому законом порядку змінено не було, у зв'язку з чим нарахування підряднику (позивачу за первісним позовом) пені за несвоєчасне виконання підрядних робіт є правомірним.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених у них фактичних обставин правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

10.08.2005 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір на виконання поточного ремонту приміщень будівлі ЗАТ "Тесмо-М".

За умовами укладеного договору (з подальшими змінами та доповненнями) первісний позивач (підрядник за договором) прийняв на себе зобов'язання виконати з власних матеріалів будівельні роботи з поточного ремонту приміщень будівлі ЗАТ "Тесмо-М" (замовника) у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та ДБН у строк до 15.10.2005 р.

Згідно з п. 2.2 вказаного договору загальна вартість робіт за договором у цінах 2005 р. склала 57 486,52 грн. (у т.ч. ПДВ —9 581,09 грн.), у т.ч. вартість матеріалів з ПДВ —20 507,00 грн.

Відповідно до п. 4.1.3 договору до початку виконання робіт замовник (відповідач за первісним позовом) зобов'язаний був перерахувати 100% вартості матеріалів, що становить 20 507,00 грн.

Взяті на себе зобов'язання щодо перерахування зазначеної суми замовником було виконано належним чином, що підтверджено випискою з поточного рахунку підрядника.

Відповідно до п. 5.5 договору від 10.08.2005 р. (додаток №1) розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником поетапно (за ремонт другого та першого поверхів).

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору розрахунки за виконані будівельно-монтажні роботи здійснюються шляхом оплати в 5-денний термін після складання актів виконаних робіт за Ф.№2в, підписаних замовником і підрядником.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підрядником були виконані зобов'язання за договором від 10.08.2005 р. щодо ремонту приміщень будівлі ЗАТ "Тесмо-М" якісно та в повному обсязі, тоді як замовником (відповідачем за первісним позовом) виконані роботи було оплачено лише частково, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем за виконані ремонтні роботи за жовтень–листопад 2005 р. становить 26 443,80 грн., на яку позивачем відповідно до п. 5.4 (додатку №1) до договору було нараховано пеню у розмірі 1% від загальної вартості договору за кожний день прострочення.

У зв'язку з наявністю боргу підрядником було направлено ряд претензій, зокрема від 17.01.2006 р. №1, від 23.01.2006 р. №2, від 30.01.2006 р. №3, від 17.02.2006 р. №4, від 15.03.2006 р. №5, на адресу замовника для проведення розрахунку.

Враховуючи залишення відповідачем претензій без задоволення, позивач звернувся до господарського суду з позовом до ЗАТ  "Тесмо-М" про стягнення заборгованості за договором від 10.08.2005 р. на виконання поточного ремонту приміщень будівлі ЗАТ  "Тесмо-М" у загальній сумі 131 068,32 грн., в т.ч. 26 443,80 грн.  заборгованості за виконані ремонтно-будівельні роботи в жовтні–листопаді 2005 р. та 104 624,00 грн. пені за прострочку оплати виконаних робіт.

В свою чергу відповідач за первісним позовом подав зустрічну позовну заяву, в якій просив зарахувати суму заборгованості ПВКП "Реамед" за сплату пені за порушення строку виконання робіт у розмірі 26 443,80 грн. у рахунок вартості виконаних робіт (згідно із заявою про уточнення зустрічних позовних вимог) з посиланням на ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України (згідно з якою господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування).

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо часткового задоволення первісного позову та відмови в зустрічному позові з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Задовольняючи частково первісний позов, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що: по-перше, факт наявності заборгованості з оплати виконаних підрядних робіт у сумі 26 443,80 грн. підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачем за первісним позовом; по-друге, нарахована позивачем за первісним позовом пеня за порушення строків оплати виконаних робіт в розмірі 1% підлягає стягненню з врахуванням обмежень її розміру, встановлених Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відмовляючи в задоволенні зустрічної позовної заяви про зарахування суми заборгованості ПВКП "Реамед" зі сплати пені в розмірі 26 443,80 грн. за порушення строків виконання підрядних робіт у рахунок вартості виконаних робіт (неоплачених ЗАТ  "Тесмо-М"), господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що: по-перше, ПВКП "Реамед" не порушувало строки виконання підрядних робіт за договором, оскільки сторонами було досягнуто згоди на продовження строку виконання ремонтних робіт до 15.11.2005 р., у зв'язку з чим нарахування пені за порушення строків виконання робіт є безпідставним; по-друге, для здійснення зарахування на підставі ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України необхідно, щоб кредитор за одним зобов'язанням був боржником за іншим зобов'язанням, а боржник за першим зобов'язанням був кредитором за другим зобов'язанням; отже зарахування позивачем за зустрічним позовом заборгованості з оплати виконаних підрядних робіт у рахунок нарахованої ним до сплати пені за прострочку виконання підрядних робіт є неправомірним, оскільки вимога по сплаті пені за правовою природою (ст. 546 Цивільного кодексу України) є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не самим зобов'язанням; по-третє, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду за захистом порушеного права не у той спосіб, який передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів попередніх інстанцій про те, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам чинного законодавства є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав, якими можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом ст. 203 Господарського кодексу України, ст. 601 Цивільного кодексу України зарахування являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності й однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що умовою, за наявності якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання. Якщо ж одна зі сторін звернулась із заявою про зарахування, а інша сторона зобов'язання звернулась до суду з позовом про стягнення тієї суми, на яку проводиться зарахування зустрічної вимоги, тобто фактично наявним є протиставлення цій вимозі заперечення відносно характеру, терміну, розміру виконання тощо, то в такому випадку спір підлягає судовому розгляду.

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених господарськими судами обставин справи, слід зазначити, що позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги, які за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначеним законом.

У зв'язку з наведеним, висновки господарських судів про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р. у справі №11/2781 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ  по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р. у справі №11/2781 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 07.12.2006 р. у справі №11/2781  —без змін.

Головуючий                                                                                           К.Грейц

Судді                                                                                                        О.Глос

С.Бакуліна