ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"03" квітня 2007 р.                                                                  Справа №  10/183

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Василишина А.Р. за участю секретаря судового засідання помічника судді Сокола Ф.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Романчук І.І. (дов. № 2/03 від 23.03.2007р.);

відповідача: Вознюк О.О. (дов. № 9194 від 28.12.06р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінік-Дубно”

до відповідача Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 25 травня 2006 року                        № /0 та  № /0.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінік-Дубно” (надалі – Позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 25 травня 2006 року №/0 та  №/0.

27 лютого 2007 року в господарський суд Рівненської області надійшла заява (а.с. 108) про повернення зайво сплаченого державного мита (судового збору) по справі.

В судовому засіданні від 27 березня 2007 року представники Позивача подали клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи (а.с. 121). Судом відхилено дане клопотання, оскільки для вирішення даної справи не має потреби з’ясовувати висвітлені у клопотанні питання, адже вони не потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Крім того судом вже призначалася експертиза (клопотання на а.с. 74; ухвала на а.с. 77), та витрати за проведення даної експертизи покладалися на Позивача. Проте в зв’язку з несплатою Позивачем 1 253 грн. 60 коп. коштів за проведення експертизи (лист на а.с. 82) ухвала господарського суду (а.с. 77) з матеріалами справи була повернена без виконання.

В судовому засіданні від 27 березня 2007 року представники Позивача підтримали позовнні вимоги викладені в позовній заяві (а.с. 6-8) в повному обсязі.

В судовому засіданні від 27 березня 2007 року представник Відповідача проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, з підстав наведених у запереченні на позовну заяву (а.с. 44-46).

В судовому засіданні від 27 березня 2007 року представники Позивача подали усне клопотання про оголошення повного тексту постанови.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 3 квітня 2007 року до 17 год., для оголошення повного тексту постанови, про що представники Позивача та Відповідача повідомлені під розписку (а.с. 123).

Приймаючи постанову суд виходив з наступного.

12 травня 2006 року Відповідачем була проведена планова документальна перевірка Позивача, за результатами якої був складений акт від 12 травня 2006 року про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Позивачем  за період з 1 січня 2003 року по 21 грудня 2005 року (надалі –Акт; а.с. 14-40).

Документальною перевіркою встановлені порушення:

·          підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4; пункта 5.1 статті 5; підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5; підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5; пункту 5.9 статті 5; підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11  Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” (відображено в пунктах 2.1 та 2.2 даного акту) в результаті чого допущено заниження податку на прибуток в розмірі 115 050 (сто п’ятнадцять тисяч п’ятдесят) грн. 00 коп. по звітних періодах: за ІІІ квартал 2005 року в сумі          103 100 (сто три тисячі сто) грн. 00 коп.; за ІV квартал 2005 року в сумі 11 950 (одинадцять тисяч дев’ятсот п’ятдесят) грн. 00 коп.;

·          підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме: занижено податкові зобов’язання з податку на додану вартість в серпні 2005 року в сумі 607 (шістсот сім) грн. 00 коп. та в вересні 2005 року в сумі 43 (сорок три) грн. 00 коп.;

·          підпунктів 7.2.1 та 7.2.6 пункту 7.2; підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме –віднесено до складу податкового кредиту в серпні 2005 року в сумі 65 000 (шістдесят п’ять тисяч) грн. 00 коп., що призвело до заниження податкового зобов’язання та несплати до бюджету податку на додану вартість в сумі 4 378 (чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., по звітних періодах: в жовтні 2005 року в сумі 816 (вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп., в листопаді 2005 року в сумі 3 562 (три тисячі п’ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.;

·          підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, в частині неподання розрахунку по комунальному податку за ІV квартал 2005 року;

·          підпункту 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” у відповідності з підпункту 4.3.25 пункту 4.3 статті 4; підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9; пункту 1.15 статті 1; підпунктів 8.1.1 та 8.1.4 пункту 8.1 статті 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” –підприємством не нараховано та не перераховано в бюджет 37 (тридцять сім) грн. 57 коп. податку з доходів фізичних осіб по виплатах фізичним особам за придбаний у них товар;

·          підпункту „з” пункту 1.3 статті 1 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” у відповідності з пунктом 7.1 статті 7; підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9; пункту 1.15 статті 1; підпунктів 8.1.1 та 8.1.4 пункту 8.1 статті 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” –в бюджет не перераховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 27 (двадцять сім) грн. 43 коп. по виплаті доходу приватному нотаріусу.

На підставі Акту були прийняті податкові повідомлення-рішення:

·          № /0 від 25 травня 2006 року (а.с. 12), яким визначено суму податкового зобов’язання (з урахуванням штрафних [фінансових] санкцій) за порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 та підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, основного платежу в сумі 5 028 (п’ять тисяч двадцять вісім) грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 2514 (дві тисячі п’ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.;

·          № /0 від 25 травня 2006 року (а.с. 13), яким визначено суму податкового зобов’язання (з урахуванням штрафних [фінансових] санкцій) за порушення підпунктів 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.3.2 пункту 5.3, підпункту 5.5.1 пункту 5.5, пункту 5.9 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України „Про оподаткування прибутків підприємств”, основного платежу в сумі 115 050 (сто п’ятнадцять тисяч п’ятдесят) грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 33 320 (тридцять три тисячі триста двадцять) грн. 00 коп..

Судом встановлено, що в III кварталі 2005 року на розрахунковий рахунок Позивача надійшли кошти від ТОВ „Торговий дім „Щедрик” в сумі 3 900 (три тисячі дев’ятсот) грн 00 коп. за комплектуючі та за гриби. Вказані кошти не віднесені Позивачем до валового доходу в декларації з податку на прибуток підприємств № 54467 від 8 листопада 2005 року (а.с. 51-53) за III квартал 2005 року, що є порушенням підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”, який визначає, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку –дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої –дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Позивач мав віднести до валового доходу в декларації з податку на прибуток підприємств                № 54467 від 8 листопада 2005 року за ІІІ квартал 2005 року отримані від ТОВ „Торговий дім „Щедрик” кошти в сумі 3 900 (три тисячі дев’ятсот) грн 00 коп., проте цього Позивач не зробив.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що Позивачу Відповідачем правомірно донараховано податку на прибуток в сумі 975 (дев’ятсот сімдесят п’ять) грн. 00 коп. (3 900 грн. х 25% =  975 грн.).

В IV кварталі 2005 року на розрахунковий рахунок Позивача надійшла позичка (поворотна фінансова допомога) від ПВКФ „Форекс Плюс” в розмірі 43 455 (сорок три тисячі чотириста п’ятдесят п’ять) грн. 00 коп. (доказ на а.с. 65-66), при цьому 17 808 (сімнадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 00 коп. Позивачем включено до валового доходу по декларації з податку на прибуток підприємства № 58754 від 7 лютого 2006 року за IV квартал 2005 року (а.с. 47-50). Підтвердженням того, що це була саме поворотна фінансова допомога є визначення призначення платежу зроблене в цих документах.

Відповідно до пункту 4.1 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход –це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно підпункту 4.1.6. пункту 4.1. статті 4 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”: валовий доход включає доходи у вигляді сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 даного Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов’язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Поворотна фінансова допомога Позивачем ПВКФ „Форекс Плюс” не повернута, що представники Позивача в судовому засіданні не заперечили.

За загальним правилом Позивач мав включити до декларації у валовий доход суму отриманої від ПВКФ „Форекс Плюс” поворотної фінансової допомоги в період отримання даної допомоги (за умови не повернення її в даний звітній період), а при її поверненні (частковому поверненні) включити дані суми до валових витрат.

Таким чином, Позивач повинен був віднести до валового доходу всю суму поворотної фінансової допомоги, а не лише її частину –17 808 (сімнадцять тисяч вісімсот вісім)  грн. 00 коп..

Враховуючи вищенаведене, господарський суд прийшов до висновку, що Відповідач правомірно збільшив розмір валового доходу Позивача за IV квартал 2005 року на 25 947 (двадцять п’ять тисяч дев’ятсот сорок сім) грн. 00 коп., та донарахував податку на прибуток в сумі 6 486 (шість тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 75 коп. (25 947 грн. х 25% –6 486 грн. 75 коп.).

В декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2005 року Позивачем включено до валових витрат авансовий платіж в сумі 325 000 (триста двадцять п’ять тисяч) грн. 00 коп. на придбання технологічного обладнання у ТОВ „Торговий дім „Щедрик”, згідно умов договору № 30-08/1 від 31 серпня 2005 року (надалі –Договір; а.с. 69-70).

Додатком до Договору (а.с. 93) визначено перелік технологічного обладнання, та вказано, що прийом технологічного обладнання проводиться Позивачем після його установки в цехах по вирощуванню печериць і перевірки його функціонування. Таким чином, твердження Позивача про те, що дане технологічне обладнання придбавалося для перепродажу спростовується даним додатком до Договору, оскільки обладнання повинно було бути встановлене у Позивача для використання в технологічному процесі по вирощуванню грибів.

Згідно підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”: під терміном „основні фонди” слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 (триста шістдесят п’ять) календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1 000 (одну тисячу) гривень і поступово зменшується у зв’язку з фізичним зносом.

Згідно підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”: не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд прийшов до висновку, що Відповідачем правомірно зменшено Позивачу валові витрати в сумі 325 000 (триста двадцять п’ять тисяч) грн. 00 коп. та донараховано податку на прибуток в сумі 81 250 (вісімдесят одна тисяча двісті п’ятдесят) грн. 00 коп. (325 000 грн. х 25% = 81 250 грн.).

В серпні 2005 року Позивачем було перераховано ТОВ „Торговий дім „Щедрик”

кошти в сумі 83 600 (вісімдесят три тисячі шістсот) грн. 00 коп., як передоплата за макаронні вироби.

Проте поставки даних товарів за період з серпня по грудень 2005 року не відбулось, і відповідно, вказані  товари  (макаронні   вироби) в господарській діяльності Позивачем не використовувались (не могли використовуватися).

Згідно пункту 5.1 статті 5 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”: валові витрати виробництва та обігу –це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Оскільки Позивачем дані товари у власній господарській діяльності не використовувались, то, відповідно, віднесення Позивачем суми 83 600 (вісімдесят три тисячі шістсот) грн. 00 коп. на придбання макаронних виробів до валових витрат є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що Відповідачем правомірно донараховано податок на прибуток в сумі 20 900 (двадцять тисяч дев’ятсот) грн 00 коп. (83 600 грн. х 25% = 20 900 грн.).

В IV кварталі 2005 року Позивачем віднесено до валових витрат проценти по кредиту в сумі 21 900 (двадцять одна тисяча дев’ятсот) грн. 00 коп..

Дані кредитні кошти були перераховані контрагентам як передоплата на закупівлю товарно-матеріальних цінностей та основних фондів, але без поставки даних цінностей.

Згідно пункту 5.5.1 ЗУ „Про оподаткування прибутку підприємств”: до складу витрат відносяться будь-які витрати, пов’язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов’язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв’язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Даним Законом визначено обов'язкову умову для віднесення вартості придбаних товарів до валових витрат, а саме: подальше використання у власній господарській діяльності таких товарів.

Враховуючи факт не відбуття поставки, суд прийшов до висновку, що Відповідачем правомірно зменшено валові витрати Позивача на 21 900 (двадцять одна тисяча дев’ятсот) грн. 00 коп. та донараховано податку на прибуток в сумі 5 475 (п’ять тисяч чотириста сімдесят п’ять) грн. 00 коп. (21 900 грн. х 25% = 5 475 грн.).

Актом за результатами перевірки встановлено, що Позивачем в декларації з ПДВ за серпень 2005 року № 7617 від 12 вересня 2005 року (а.с. 117-120) безпідставно віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 65 000 (шістдесят п’ять тисяч) грн. 00 коп. на підставі податкової неладної № 107 від 31 серпня 2005 року (а.с. 71).

Згідно підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”, платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах утримувача; ціну поставки без врахування податку (пункт „ж”); ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

У вказаній вище податковій накладній невірно вписано графу 6 „Ціна продажу одиниці продукції без урахування ПДВ”, що вплинуло на базу оподаткування, визначену в графі 7 податкової накладної, що є порушенням підпункту „ж” підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”.

Згідно абзацу 2 підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”: у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Враховуючи те, що підпункт 7.2.1 ЗУ „Про податок на додану вартість” передбачає всі необхідні реквізити податкової накладної, то при їх відсутності чи заповненні податкової накладної з помилками Позивач повинен був звернутись до Відповідача з відповідною заявою, як того вимагає підпункт 7.2.6 вказаного ЗУ „Про податок на додану вартість”.

Така заява Позивачем не подавалась.

Також судом встановлено, що ТОВ „Торговий дім „Щедрик” (продавець по податковій накладній № 107 від 31 серпня 2005 року [а.с. 71] ) у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень місяць 2005 року (а.с. 117-120) не поставив собі в податкові зобов’язання господарську операцію на суму 325 000 (триста двадцять п’ять тисяч) грн., що разом з сумою 5 000 (п’ять тисяч) грн. відображена у вищевказаній податковій накладній (обсяги поставки [без ПДВ] у декларації за даний період склали лише 218 579 [двісті вісімнадцять тисяч п’ятсот сімдесят дев’ять] грн.).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”: не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд погоджується з доводами Відповідача про неправомірне включення Позивачем до податкового кредиту податку на додану вартість в сумі  65 000 (шістдесят п’ять тисяч) грн. 00 коп., яке призвело до заниження податкового зобов’язання в жовтні 2005 року в сумі 816 (вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. та в листопаді 2005 року в сумі 3 562 (три тисячі п’ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

В серпні 2005 року Позивач отримав кошти в сумі 3 640 (три тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. (в тому числі ПДВ в сумі 606 (шістсот шість) грн. 67 коп.) від ТОВ „Торговий дім „Щедрик” за комплектуючі товари. Позивачем вказану суму ПДВ не було включено до податкових зобов’язань в декларації з ПДВ за серпень місяць 2005 року, за що, на підставі Акту, Позивачу Відповідачем донараховано 607 (шістсот сім) грн. 00 коп. податку на додану вартість.

У вересні 2005 року Позивач отримав кошти в сумі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп. (в тому числі ПДВ в сумі 43 (сорок три) грн. 33 коп.) від ТОВ „Торговий дім „Щедрик” за гриби. Позивачем вказану суму ПДВ не було включено до податкових зобов’язань в декларації з ПДВ за вересень місяць 2005 року, за що, на підставі Акту, Позивачу Відповідачем донараховано 43 (сорок три) грн. 00 коп. податку на додану вартість.

Згідно підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”, датою виникнення податкових зобов’язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти –дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої –дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Суд погоджується з доводами Відповідача про те, що не включивши вищевказані суми ПДВ до податкового зобов’язання у деклараціях з податку на додану вартість за серпень місяць 2005 року та за вересень місяць 2005 року, Позивач порушив підпункт 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”. Таким чином, Відповідач підставно донарахував Позивачу 607 (шістсот сім) грн. 00 коп. податку на додану вартість за серпень місяць 2005 року та 43 (сорок три) грн. 00 коп. податку на додану вартість за вересень місяць 2005 року.

За змістом підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовим фондами” у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового  зобов’язання  платника податків за підставами, викладеними у підпункті „б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати  (заниження суми податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлених для  такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п’ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів, що минули.

Таким чином Відповідачем оспорюване рішення прийнято у спосіб, в межах компетенції, визначеної Законом України „Про державну податкову службу в Україні”, а відтак є правомірним.

Враховуючи усе вищевикладене, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, повно та всебічно з’ясувавши обставини справи на підставі чинного законодавства та перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що Позивачу в задоволені позову слід відмовити.

Судовий збір у відповідності до статтей 87, 98 і Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на Позивача та Відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями  87, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволені позову відмовити.

2. Видати Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінік-Дубно” довідку про часткове повернення державного мита (судовому збору), зайво сплаченого по квитанції № 17 від 4 серпня 2006 року в сумі 78 (сімдесят вісім) грн. 20 коп.

3. Копії постанови направити сторонам у справі.

4. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови оформлено та підписано 03.04.2007р.

Суддя