ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  09/5664а

"08" червня 2007 р.,  09 год.  45 хв.                                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача –Савенко Ю.Н. за довіреністю, першого відповідача –Геращенко М.В. за довіреністю, другого відповідача –не з’явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Державної  податкової інспекції у місті Черкаси до  приватного підприємства «Добриня»м. Черкаси та приватного підприємства «Аметист-С»м. Кіровоград про визнання недійсними господарських  зобов’язань з усних угод купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач подав адміністративний позов про  визнання недійсною усної угоди між  ПП «Добриня»та ПП «Аметист-С»з моменту її укладення, як такої, що вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Заявою про уточнення позовних вимог від 14.11.2006 року позивач просить визнати недійсними з моменту укладання господарсько - договірні зобов’язання з усних  угод купівлі-продажу мінеральних добрив, укладених між  ПП «Добриня»та ПП «Аметист-С», а саме:

- в березні 2005 року за накладною №242 від 23.03.2005 року на суму 305597,82 грн., в тому числі ПДВ –50932,97 грн.;

- в квітні 2005 року за накладною від 06.04.2005 року №260 на суму 497880,00 грн., в тому числі ПДВ –82980,00 грн.;

- в квітні 2005 року за накладною від 23.04.2005 року №311 на суму 177566,40 грн., в тому числі ПДВ –29594,40 грн.;

- в червні 2005 року за накладною від 06.06.2005 року №412 на суму 8613,71 грн., в тому числі ПДВ –1435,62 грн., як таких, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- при перевірці взаєморозрахунків між відповідачами  встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 19 травня 2006 року у справі №2-933/06, яке набрало законної сили, визнані недійсними Статут ПП «Аметист-С»з моменту державної реєстрації (08 травня 1998 року), Свідоцтво платника ПДВ №15220240 від 10 червня 1998 року  з моменту його видачі, підприємство не здійснювало підприємницьку діяльність;

- відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній  або господарській справах, що набрало законної сили, не доказуються  при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;

- виконання усних угод купівлі-продажу підтверджується податковими накладними №242 від 23 березня 2005 р. на суму 305597,82 грн. (ПДВ - 50932,97 грн.), №260 від 06 квітня 2005 року на суму 497880,00 грн. (ПДВ –82980,00 грн.), № 311 від 23 квітня 2005 року на суму 177566,40 грн. (ПДВ –29594,40 грн.), № 412 від 06 червня 2005 року на суму 8613,70 грн. (ПДВ –1435,62 грн.) розрахунки за поставлені мінеральні добрива проведені  готівкою згідно прибуткових касових ордерів;

- податкові накладні  від ПП «Аметист-С»підписані особою, яка не належить до кола осіб, наділених таким правом у визначеному законом порядку;

- на підставі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 19 травня 2006 року актом від 25.08.2006 року №233 анулюване свідоцтво платника ПДВ Приватного підприємства «Аметист-С»з 10 червня 1998 року, отже на час вчинення господарських операцій та виписування податкових накладних ПП «Аметист-С»не було платником ПДВ;

- відповідно до пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України  «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року зі змінами і доповненнями (далі  скорочено - ЗУ  «Про ПДВ») право на нарахування ПДВ та складання податкових накладних належить виключно особам, зареєстрованим як платники ПДВ;

- ПП «Добриня»в порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ «Про ПДВ»включив до податкового кредиту витрати по сплаті ПДВ в ціні товару, які не підтверджені податковими накладними, чим занизив податкові зобов’язання з ПДВ;

- ПП «Аметист-С»в деклараціях з ПДВ за березень, квітень, червень 2005 року в рядку 9 податкових декларацій з ПДВ відсутні податкові зобов’язання з ПДВ, в той час як за даними ПП «Добриня» проведені господарські операції на суму 989657,93 грн., ПП «Добриня»задекларував відшкодування ПДВ, хоча фактично ці кошти до бюджету не надходили;

- викладене свідчить про те, що другий відповідач, укладаючи спірний договір  мав умисел на ухилення від оподаткування, а саме, не сплату ПДВ в сумі 164942,99 грн. сплаченого першим відповідачем в ціні  придбаного товару;

- спрямованість спірного договору з боку другого відповідача на ухилення від оподаткування є достатньою  ознакою суперечності мети його укладення інтересам держави і суспільства;

- відповідно до ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов’язання вчинено з метою, яка завідомо суперечить   інтересам держави і суспільства,  тому підлягає визнанню  судом недійсним;

- господарські зобов’язання між відповідачами мають протиправний характер, порушують конституційні основи правопорядку у сфері господарювання, відповідно до яких суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (ч.2 ст.5 ГК), отже не можуть породжувати у сторін відповідних прав та обов’язків, у тому числі і у сторони, яка не мала наміру на вчинення господарсько-договірного зобов’язання за завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Відповідачі письмові відзиви на позов не надали.

Другий відповідач представника в судове засідання не направив. Поштою повернуті ухвали суду, які  були направлені другому відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві з відміткою пошти «підприємство не знайдено», що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 12 грудня 2006 року провадження у справі було зупинено до  набрання законної сили рішенням господарського суду Черкаської області у адміністративній справі  №07/5012а, 15 травня 2007 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні:

-   представник позивача  повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень до позовної заяви від 14 листопада 2006 р.;

-  представник першого відповідача позов не визнав, пославшись на ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі 07/5012а, в якій вказано, що не має підстав вважати господарські операції між ПП «Добриня»та ПП «Аметис-С»недійсними, посилаючись на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня у справі № 2-9333/6.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04 грудня 1990 р. № 509 позивачем проведена невиїзна документальна перевірка по питанню взаємовідносин ПП «Добриня»м. Черкаси з ПП «Аметист-С», м. Кіровоград, з використанням матеріалів акта виїзної планової комплексної документальної перевірки Черкаської ОДПІ від 16 вересня 2005 р. за № 2696/23-108/31636745 з питань дотримання ПП «Добриня»вимог податкового та валютного законодавства за період з 01 липня 2004 року по 01 липня 2005 р., за результатами якої складений акт від 26 вересня 2006 року № 497/23-208/31636745 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки  зазначено, що документальною перевіркою встановлено порушення п.п. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2 та п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 ЗУ „Про „ПДВ” від 03 квітня 1997 р. № 168/97-ВР, в результаті чого в перевіреному періоді ПП «Добриня» занижено ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 164942,99 грн. у податкових місячних періодах за березень 2005 року на 50932,97 грн.; за квітень 2005 року –112574,40 грн.; за червень 2005 року на 1435,62 грн.

Перевіркою встановлено, що між ПП «Аметист-С»та ПП   «Добриня» було укладено усні угоди купівлі продажу мінеральних добрив (карбамід, селітра аміачна), що підтверджується податковими накладними, які виписані ПП «Аметист-С»№242 від 23 березня 2005 р. на суму 305597,82 грн. (ПДВ - 50932,97 грн.), №260 від 06 квітня 2005 року на суму 497880,00 грн. (ПДВ –82980,00 грн.), № 311 від 23 квітня 2005 року на суму 177566,40 грн. (ПДВ –29594,40 грн.), № 412 від 06 червня 2005 року на суму 8613,70 грн. (ПДВ –1435,62 грн.), всього продано мінеральних добрив на суму 989657,92 грн.

Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів № 25 від 22 березня 2005 року на суму 50000 грн., № 28 від 30 березня 2005 р. на суму 50000 грн. № 30 від 31 березня 2005 р. на суму 23000 грн., № 32 від 04 квітня 2005 р. на суму 50000 грн., № 44 від 05 квітня 2005 р. на суму 50000 грн., № 49 від 06 квітня 2005 р. на суму 150000 грн., № 51 від 07 квітня 2005 р. на суму 150000 грн., №  53 від 08 квітня 2005 р. 146000 грн., № 61 від 11 квітня 2005 р. на суму 75 000 грн., № 98 від 27 квітня 2005 р. на суму 50000 грн., № 103 від 28 квітня 2005 р. на суму 150000 грн., № 210 від 06 травня 2005 р. на суму 10000 грн., № 214 від 10 травня 2005 р. на суму 10000 грн., № 216 від 11 травня 2005 р. на суму 10000 грн., № 219 від 13 квітня 2005 р. 7044,20 грн., № 242 від 06 червня 2005 р. на суму 8613,71 грн. від ПП «Добриня», через Руденко, ПП «Аметист-С»прийняті вказані суми грошових коштів за мінеральні добрива. У квитанціях до прибуткових касових ордерів відсутні дані щодо сплати саме за спірними угодами  по вказаних податкових  накладних,  також відсутні відомості про те, що зазначені суми сплачені з врахуванням ПДВ.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 19 травня 2006 року у справі №2-933/06, яке набрало законної сили, визнані недійсними Статут ПП «Аметист-С»з моменту державної реєстрації (08 травня 1998 року), Свідоцтво платника ПДВ №15220240 від 10 червня 1998 року  з моменту його видачі, оскільки  реєстраційні документи підготовлені та складені не встановленою особою,  діяльність підприємства з моменту реєстрації здійснювалась протиправно. Даним рішенням суду встановлено, що ПП «Аметист-С»було зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа реєстраційною палатою Кіровоградського міськвиконкому 08.05.1998 року. Власником і керівником ПП «Аметист-С»є Рисленко Геннадій Васильович, який фактично не знав про існування підприємства і не здійснював його фінансово-господарську діяльність, за адресою, за якою підприємство зареєстроване, –не знаходиться.

Постановою господарського суду Черкаської області  від 13.11.2006 року у справі №07/5012а, яка ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007 року залишена без змін, встановлено, що виписані від імені ПП «Аметист-С»для ПП «Добриня»податкові накладні від 23.03.2005 року №242, від 06 квітня 2005 року №260, від 23 квітня 2005 року № 311 та від  06 червня 2005 року № 412  підписані громадянином Загорулько. У поданих ПП «Аметист-С» податкових деклараціях з ПДВ за березень, квітень, травень 2005 року податкове зобов’язання з ПДВ становить 1 грн. У господарських операціях з ПП «Добриня»(позивачем) від імені продавця –ПП «Аметист-С» діяла особа, яка  не мала законних  повноважень на здійснення  цих операцій та підписання податкових накладних, відповідно, підписані такою особою податкові накладні не є належним підтвердженням сплачених позивачем сум ПДВ для включення їх до податкового кредиту, а відтак відповідач правомірно виключив із податкового  кредиту позивача (ПП «Добриня»суми ПДВ, підтверджені такими податковими накладними. Судом  визнано правомірним донарахування ПП «Добриня»164943 грн. ПДВ за спірними господарськими операціями та застосування фінансових санкцій в сумі 82472,50 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини між відповідачами, які оформлені  податковими накладними від  23.03.2005 року №242, від 23.04.2005 року, №311, від 06.04.2005 року №260, від 06.06.2005 року №412 за правовою природою є майново-господарськими зобов’язаннями у сфері господарсько-торговельної діяльності (ст.ст.173, 175 Господарського кодексу України (далі - ГКУ), глава 30 ГКУ).

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених ГКУ (ст.175 ГКУ).  Підставою виникнення зазначених господарських зобов’язань стали:  оформлення від імені ПП «Аметист-С»податкових накладних, згідно з якими передачі підлягали карбамід і селітра аміачна, та сплата ПП «Добриня»грошових коштів  за міндобрива по прибуткових касових ордерах. Дія особи, спрямована на набуття цивільних прав і обов’язків є правочином (ст.202 Цивільного кодексу України –ЦКУ). За своїм видом правочин, вчинений відповідачами, є двостороннім  договірним зобов’язанням, за своїм змістом - договором купівлі-продажу, про укладення якого свідчать зазначені конклюдентні дії.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму (ст.655 ЦКУ).

Відповідно до ч.5 ст.656 ЦКУ особливості договору купівлі продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Правові відносини, пов'язані з державною реєстрацією, виробництвом, закупівлею, транспортуванням, зберіганням, торгівлею та безпечним для здоров'я людини і навколишнього природного середовища застосуванням пестицидів і агрохімікатів, врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про пестициди і агрохімікати» від 2 березня 1995 року  №86/95-ВР (далі –ЗУ №86), який визначає права і обов'язки підприємств, установ, організацій та громадян, а також повноваження органів державної виконавчої влади і посадових осіб у цій сфері.

Карбамід та аміачна селітра, які були предметом купівлі –продажу за спірними угодами, згідно  Доповнення №3 до Переліку пестицидів та агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженого наказом Укрдержхімкомісії від 22 грудня 1999 р. №41 входять до агрохімікатів.

Згідно ст. 9 ЗУ №86 господарська діяльність у сфері виробництва пестицидів і агрохімікатів (тільки регуляторів росту рослин), оптової, роздрібної торгівлі пестицидами і агрохімікатами (тільки регуляторами росту рослин) проводиться на підставі ліцензії в порядку, встановленому законом. Ліцензії на виробництво пестицидів і агрохімікатів (тільки регуляторів росту рослин), оптову, роздрібну торгівлю пестицидами і агрохімікатами (тільки регуляторами росту рослин) видають спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, визначені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 ЗУ №86 пестициди і агрохімікати, що використовуються в Україні, затарюються (упаковуються) і маркуються відповідно до чинного законодавства. Кожна товарна одиниця повинна супроводжуватися рекомендацією щодо її застосування із зазначенням культур та об'єктів, для оброблення яких призначено пестициди і агрохімікати, способів, норм і кратності використання, термінів вичікування (для пестицидів), заборони та обмеження на застосування, способів і засобів знешкодження пестицидів та агрохімікатів, а також заходів безпеки під час роботи, заходів подання першої медичної допомоги у разі отруєння. Розфасування пестицидів і агрохімікатів може здійснюватися лише за наявності дозволу його виробника або власника знака для товарів і послуг.

Згідно ст. 14 ЗУ №86 підприємства, установи і організації зобов'язані вести облік наявності та використання пестицидів і агрохімікатів та надавати інформацію органам, що ведуть державний облік.

Порушення законодавства про пестициди і агрохімікати, згідно ст. 20 ЗУ №86,  тягне за собою цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідальність несуть особи, винні у порушенні регламентів та санітарних норм і правил транспортування, зберігання, торгівлі та застосування пестицидів і агрохімікатів.

Відповідачі порушили встановлений ЗУ №86 порядок торгівлі та транспортування агрохімікатів, зокрема: відсутні ліцензії на торгівлю агрохімікатами, в документах, якими оформлена  купівлі-продаж, відсутні дані щодо виробника, упаковки, маркування, місця купівлі продукції,  відсутні дані про осіб, які доставляли, передавали продукцію, відсутні дані щодо обліку наявності та подальшого використання  придбаних агрохімікатів, не подана інформація органам, що ведуть державний облік агрохімікатів.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) встановлені Господарським кодексом України (глава 32 ГК)  і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Транспортування агрохімікатів та пестицидів має свої особливості і потребує ліцензії. Сторонами  спірних господарського-договірних зобов’язань контролюючому органу та суду не надані належні докази про доставку (транспортування) карбаміду та селітри, одержання їх у відповідному пункті призначення,  відсутні товарно-транспортні накладні, відповідно, неможливо встановити: яким транспортом, до якого пункту здійснювалась доставка придбаних карбаміду та селітри, відсутні дані щодо наявності ліцензії на їх транспортування.

З огляду на викладене, суд вважає, що господарські зобов’язання, які виникли між відповідачами на підставі податкових накладних: від  23.03.2005 року №242, від 23.04.2005 року, №311, від 06.04.2005 року №260, від 06.06.2005 року №412, мають протиправний характер, порушують конституційні основи правопорядку у сфері господарювання,  відповідно до яких суб’єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (ч.2 ст.5 ГК). Такі господарські зобов’язання не можуть породжувати у сторін відповідних прав і обов’язків.

Позивач просить визнати недійсними  спірні господарсько-договірні зобов’язання купівлі –продажу карбаміду та селітри,  як такі, що укладені з метою суперечною інтересам держави та суспільства.

Про спрямованість наміру сторін на укладення угод з метою суперечною інтересам держави і суспільства свідчать встановлені судом наступні обставини:

- рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 19 травня 2006 року у справі №2-933/06 визнані недійсними Статут ПП «Аметист-С»з моменту державної реєстрації (08 травня 1998 року), свідоцтво платника ПДВ №15220240 від 10 червня 1998 року  з моменту його видачі, оскільки  реєстраційні документи підготовлені та складені не встановленою особою,  діяльність підприємства з моменту реєстрації здійснювалась протиправно;

- постановою господарського суду Черкаської області  від 13.11.2006 року у справі №07/5012а, яке набрало законної сили, встановлено, що у господарських операціях з ПП «Добриня»від імені продавця –ПП «Аметист-С»діяла особа, яка  не мала законних  повноважень на здійснення  цих операцій та підписання податкових накладних;

- відсутні ліцензії на торгівлю та транспортування агрохімікатів, що є порушенням ЗУ №86;

- відсутні належні докази  сплати  ПП «Добриня»ПДВ у ціні продукції (квитанції прибуткових касових ордерів не містять даних про сплату відповідних сум на підставі податкових накладних та з врахуванням ПДВ);

-  відсутність у деклараціях ПП «Аметист-С» податкових зобов’язань з ПДВ, отже не сплата ним ПДВ до бюджету;

- донарахування ПП «Добриня»податкових зобов’язань з ПДВ за спірними господарськими  зобов’язаннями.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені р рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 19 травня 2006 року у справі №2-933/06 та постановою господарського суду Черкаської області  від 13.11.2006 року у справі №07/5012а не доказуються  при розгляді даної справи;

Відповідно до ст. 207 ГКУ, чинної на момент укладення на виконання усних угод, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено  з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції  (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано недійсним повністю або в частині.

Достатніми підставами для визнання недійсними господарських зобов’язань є існування мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також наявність наміру щодо настання відповідних наслідків хоча б у одного із учасників господарських відносин.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо спрямованості спірних усних угод купівлі-продажу карбаміду та селітри аміачної (мінеральних добрив) на ухилення від оподаткування та отримання незаконного прибутку, що є  ознакою суперечності мети їх укладення інтересам держави і суспільства.

Наслідки визнання господарського зобов’язання недійсним визначені ст. 208 ГК, згідно з якою: якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру у обох сторін –у разі виконання зобов’язання виконання обома сторонами –в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язанням, а  у разі виконання зобов’язання  однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов’язання з інших підстав кожна із сторін зобов’язання повернути другій стороні все одержане за зобов’язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов’язання не передбачені законом.

Позивачем не заявлені вимоги щодо  застосування наслідків визнання господарського зобов’язання недійсним, встановлених ст.208 ГК України. Суд не може, відповідно до ч.2 п.2 ст.162 КАС України, з власної ініціативи прийняти постанову про застосування правових наслідків визнання спірних угод недійсним, оскільки виконання їх з боку обох сторін чи однієї сторони не є належними чином доведеним, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з окремим позовом про застосування правових наслідків визнання угод недійсними.

Відповідно до ст. 94 і Прикінцевих та перехідних положень КАС України з першого відповідача в доход Державного бюджету України підлягає стягненню 3,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними господарські зобов’язання з усних угод купівлі-продажу карбаміду та селітри аміачної, укладених між ПП «Добриня», м. Черкаси та ПП «Аметист-С»,  м.Кіровоград, за податковими накладними від 23.03.2005 року №242 на суму 305597,82 грн., в тому числі ПДВ –50932,97 грн.; від 06.04.2005 року №260 на суму 497880,00 грн., в тому числі ПДВ –82980,00 грн.; від 23.04.2005 року №311 на суму 177566,40 грн., в тому числі ПДВ –29594,40 грн.; від 06.06.2005 року №412 на суму 8613,71 грн., в тому числі ПДВ –1435,62 грн.

Стягнути з приватного підприємства «Добриня», м. Черкаси, бул. Шевченка, 195/1, кім.23, ідентифікаційний код  31636745 - в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у місті Черкаси, для зарахування на реєстраційний рахунок УДК в м. Черкаси №0002 банк –ГУДКУ  в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095 –3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 12 червня 2007 року