ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2007 р.  11:05              Справа № АС-42/644-06

вх.
№ 13917/1-42

Суддя
господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю
секретаря судового засідання Булавінова Ю.В.

представників
сторін

позивача -
ОСОБА_1. (дов.)

відповідача -
Копилова В.В. (дов.), Литвин С.М. (дов.)

по справі за
позовом  ФО П ОСОБА_2, АДРЕСА_1
Зміївського району Харківської області

до  ДПІ у Зміївському районіХарківської області,
м. Зміїв Харківської області

про скасування
рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФО П
ОСОБА_2., просить скасувати рішення ДПІ у Зміївському районі Харківської бласті
№ НОМЕР_1.

Позивач в
обгрунтування своїх вимог посилається на неправомірність проведення перевірки
його діяльності працівниками податкового органу, на підставі висновків якої
було прийнято спірне рішення, а також на те, що висновки акту перевірки не
відповідають дійсності.

Відповідач
проти позову заперечує.

В обгрунтування
своїх заперечень проти позову посилається на те, що перевірка була проведена у
відповідності з приписами Закону України "Про державну податкову службу в
Україна", а також ст.ст. 15, 16 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг".

В ході
проведення перевірки позивача встановлені порушення позивачем норм Зкону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", а ткож правомірно застосвані
штрафні санкції на підставі вказаного закону.

Вислухавши
представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив, що
працівниками ДПА у Харківській області 09.08.2006р. проведена перевірка
господарської одиниці позивача щодо щодо контролю за здійсненням розрахункових
оперцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, а саме : АЗС, розташованої
за адресою: Харківська область, м.Зміїв, АДРЕСА_2 (на підставі
направлень-посвідчень № НОМЕР_2, НОМЕР_3), про що складений акт перевірки на
бланку НОМЕР_4.

В ході
проведення перевірки встановлені наступні порушення:

-
нероздрукування та невидача касового чеку на суму 22,50 грн.,

-
невідповідность суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, у
розмірі 1234,50 грн.,

-  використання позивачем РРО, який не
забезпечує у єдиному нерозривному технологічному циклі наступних послідовних
дій : керівництво відпуском пального через паливно-роздавальну колонку,
реєстрацію об'єму і вартості відпущеного пального кожного найменування окремо
по кожній формі оплати, відображення на індикаторі оператора автозаправної
станції поточної інформації про відпуск замовленої дози пального, друк чека
встановленої форми.

В акті
перевірки зроблений висновок про порушення позивачем п. 1, 2, 3, 13 ст.З Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" №НОМЕР_6.

На підставі
висновків вказаного акту перевірки начальником ДПІ у Зміївському районі
Харківської області прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № НОМЕР_5., згідно якого до позивача застосовані штрафні санкції в
загальній сумі 7985,00 грн., в т.ч. 112,50 грн. на підставі ч.1 ст. 17 Закону
України № НОМЕР_6, 1700,00 грн. п.8 ст.17 Закону України № НОМЕР_6, 6172,50
грн. на підставі ст. 22 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Вказане рішення
позивачем оскаржено до ДПА у Харківській області, але рішенням ДПА у
Харківській області скарга позивача залишена без задоволення.

Згідно ст. 15
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського харчування та послуг" контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової
служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із
законодавством України.

Статтею 16
вказаного закону передбачено, що контролюючі органи мають право відповідно до
законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які
підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що
використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або
книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому
законодавством України.

Відповідно до
ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку.

В цьому ж
Законі дано визначення позапланової перевірки, згідно якого позаплановою
виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи
органу державної податкової служби і проводиться за наявності певних обставин.

Позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в
межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

Суд не приймає
посилання позивача на те, що йому не надано повідомлення про проведення
перевірки, оскільки таке повідомлення надсилається, в разі проведення планової
документальної перевірки платника податків щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів),
що не стосується предмету спірної перевірки.

З матеріалів
справи вбачається, що перевіряючими при проведенні перевірки були надані
направлення на проведення перевірки позивача, зроблений запис в журналі
реєстрації перевірок, працівниками позивача перевіряючі фактично були допущені
до проведення перевірки.

Суд зазначає,
що проведена перевірка є перевіркою з питань дотримання позивачем порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі
громадського харчування та послуг".

Перевіркою
встановлено, що позивач використовує РРО Datecs MP 500С, зав.№ ДC НОМЕР_7, який
не забезпечує у єдиному нерозривному технологічному циклі наступних послідовних
дій : керівництво відпуском пального через паливно-роздавальну колонку, реєстрацію
об'єму і вартості відпущеного пального кожного найменування окремо по кожній
формі оплати, відображення на індикаторі оператора автозаправної станції
поточної інформації про відпуск замовленої дози пального, друк чека
встановленої форми.

Відповідно до
п.3 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в
безготівковій  формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу
товарів   (наданні   послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових  операцій,
що включені  до   Державного
реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх
застосування.

З акту
перевірки вбачається, що РРО позивача був опломбований, наявність та цілісність
пломб встановленого зразку забезпечені. При цьому відповідачем в акті перевірки
не зазначено, яким чином вони встановили невідповідність РРО, який
застосовувався на заправці позивача, конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника, в акті перевірки не вказано чи
досліджувалась така документація в ході проведення перевірки.

До матеріалів
справи позивачем надана копія паспорту на ЕККА „Datecs МР-500С”, № ДC НОМЕР_7;
технічний паспорт вказаного РРО, договір №НОМЕР_8. на гарантійне,
післягарантійне обслуговування і ремонт ЕККА з СЦ "Істок".

З технічного
висновку № НОМЕР_9 до договору №НОМЕР_8. вбачається, що версія програмного
забезпечення РРО „Datecs МР-500С”, зав. № ДС НОМЕР_7 не відрізняється від
версії програмної пам"яті, яка перевірялась органом сертифікації при
вадачі експетрного висновку про відповідність моделі РРО технічним вимогам.

З довідки №
НОМЕР_10 про опломбування РРО від 09.06.2004р. вбачається, що перевіркою
встановлено : конструкція та програмне забезпечення РРО відповідають
модифікації, включеній до Державного реєстру РРО.

РРО -„Datecs
МР-500С”, по результатам перевірки якого відповідачем застосовано штраф, є
зареєстрованим в ДПІ у Зміївському районі, про що свідчить відповідне
реєстраційне посвідчення " НОМЕР_11.

РРО позивача є
внесеним до Державного реєстру РРО, при цьому і технічна частина, і програмне
забезпечення його відповідає нормативним вимогам.

Згідно п. 8 ст.
17 Закону України  „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” штраф повинен застосовуватись виключно у разі застосування при
здійсненні розрахункових операцій реєстратора розрахункових операцій, в
конструкцію чи програмне забезпечення якого внесені зміни, не передбачені
конструкторсько-технологічною та програмною документацією виробника.

Однак, як
свідчать матеріали справи, відповідачем не було встановлено невідповідності
застосованого РРО конструкторсько-технологічній та програмній документації
виробника.

Судом
встановлено, що позивачем не вносились ніякі зміни в конструкцію чи програмне
забезпечення реєстратора розрахункових операцій тип -„Datecs МР-500С”, який був
виготовлений вітчизняним виробником. Придбаний РРО не змінювався, відповідає
комплекту документації. Застосований РРО цілком відповідає конструкторсько -
технологічній та програмній документації виробника, про що свідчить довідка
сервісного центру, в якій зазначено, що конструкція та програмне забезпечення
РРО відповідають модифікації.

Твердження
відповідача відносно того, що незабезпечення у нерозривному технологічному
циклі керівництво відпуском пального через паливно-роздавальну колонку,
реєстрацію об'єму і вартості відпущеного пального кожного найменування окремо
по кожній формі оплати є внесенням непередбачених конструкторсько-технологічною
та програмною документацією виробника змін у конструкцію чи програма
забезпечення РРО не ґрунтується на жодному чинному нормативному документі, не
відповідають складу порушення передбаченого п.8 ст.17 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.

Незабезпечення
у нерозривному технологічному циклі керівництво відпуском пального через
паливно-роздавальну колонку, реєстрацію об'єму і вартості відпущеного пального
кожного найменування окремо по кожній формі оплати не є внесенням
непередбачених конструкторсько-технологічною та програмною документацією
виробника змін у конструкцію чи програма забезпечення РРО.

Таким чином у
діях позивача відсутній склад порушення передбачений наведеним п. 8 ст. 17
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, а відповідачем неправомірно
застосовані штрафні санкції в сумі 1700,00 грн. на підставі вказаної норми.

Щодо
нероздрукування та невидачі чека на сум покупки 22,50 грн., а також невідмовідності
суми коштів, суд зазначає, що в судовому засіданні в якості свідків були
допитані працівники, які проводили перевірку АЗС позивача, а також працівники
позивача - оператор, який знаходився на АЗС під час проведення перевірки,
старший оператор.

Згідно пояснень
свідків - ОСОБА_3, ОСОБА_4. встановлено, що 09.08.2006р. вони здійснювали
перевірку АЗС, що належить позивачу. Особисто ними на заправці не придбавався
бензин. Зі спостереження, яке велось до початку перевірки, нами встановлено, що
один покупець придбав бензин на суму 22,50 грн. Після чого була розпочата
перевірка та встановлено, що чек на суму покупки не був виданий та
роздрукований. Перевірка началася об 11:35 год. так як зазначено в акті
перевірки.

Також у
приміщенні операторської оператором АЗС був складений опис наявних готівкових
коштів на місці  проведення
розрахунків.  Де саме знаходилися гроші
не пам"ятають. У пояснення, наданих оператором АЗС, зазначено, що всі
готівкові гроші находилися на місці проведення розрахунків. Будь-якого впливу з
боку інспекторів на оператора АЗС не застосовувалося. Після опису коштів був
знятий Х-звіт, точний час зняття якого не пам"ятають, а потім склали акт
первірки.  Під час проведення перевірки
бензин не відпускався.

З пояснень
свідка ОСОБА_5. вбачається, що він працює оператором на АЗС позивача, в день
проведення перевірки продав 5 літрів бензину А-95 на суму 22,50 грн. Касовий
чек був роздрукований в операторській, але покупець бензину за чеком не
звертався. Через деякий час  до
приміщення операторської увійшли чоловіки, які представились співробітниками
податкової служби та почали проведення перевірки. Оглянувши все приміщення,
вони змусили відімкнути сейф, в якому зберігалися гроші. ОСОБА_5. пояснив, що
йому зателефонувала страший оператор ОСОБА_6. та попросила його вилучити з
місця проведення розрахунків готівку в сумі 1357,30 грн. на ремонт автомобіля.
Зробивши звіт по касовим чекам він побачив, що в касі достатньо готівки, щоб
вилучити вказану суму, по РРО він пробив операцію здійсненню службової видачі коштів
у сумі 1357,30 грн.  Однак, коли почав
перераховувати гроші, то в ящичку РРО була сума 1299,00 грн. Дану розбіжність
свідок пояснює тим, що через касовий апарат були пробиті суми на відпуск
пального по талонам, однак при видачі касового чеку при відпуску пального по
талонам ним помилково не зазначалось, що розрахунок здійснений в безготівковій
формі. Тому по звіту з РРО сума наявної готівки є більшою, ніж сума коштів, що
знаходилась на місці проведення розрахунків. Свідок пояснив, що тоді він не всі
кошти помістив у сейф, в якому зберігається документація та особисті речі
оператора, а решту залишив у касі. Однак перевіряючими вказані суми були
пораховані разом. Опис готівки він писав власноручно, але під диктовку
інспектора.

Свідок ОСОБА_6.
повідомила, що вона працює старшим оператором у позивача, 09.08.2006 р. на
ремонт авотомобіля МАЗ було виділено готівку в сумі 1357,30 грн.
Зателефонувавши оператору АЗС ОСОБА_5., вона попросила його вилучити з каси
готівку в цій сумі та помістити до сейфу. До перевіряємої АЗС прибула, коли акт
перевірки був складений. Вона намагалася пояснити інспекторам, що готівка в
сейфі призначена  на ремонт авотомобіля
та не є виручкою АЗС, але її пояснення не були взяті до уваги.

З наданих до
матеріалів справи документів вбачається, що позивачем до матеріалів справи
надана копія фіскального чеку № НОМЕР_13, з якого вбачається, що позивачем
реалізований бензин А-95 в кількості 5 літрів за ціною 4,50 грн. за 1 літр на
загальну суму 22,50 грн. Даний чек роздрукований о 10 год. 56 хв.

Також надана
копія Х-звіту, зробленого 09.08.2006р. об 11год. 37 хв., з якого вбачається, що
всього було 1466,80 грн., здійснена видача в сумі 1357,30 грн., готівка у сейфі
- 42,00 грн., останній чек № НОМЕР_13.

Як вбачається з
акту перевірки перевірка була розпочата об 11 год. 35 хв.

Таким чином на
момент проведення перевірки позивачем був роздрукований касовий чек на суму
22,50 грн., а перевіряючими не зазначено яким чином ними встановлено, що чек не
роздруковувася, не встановлена та опитана особа, яка здійснила покупку на
вказану суму, таким чином висновки акту перевірки в цій частині не відповідать
фактичним обставинам, а відповідачем безпідставно застосовані штрафні санкції
на підставі п.1 ст.17 Закону України "Про РРО..."

З матеріалів
справи вбачається, що згідно наказу позивача № НОМЕР_14. з метою зберігання
документів та особистих речей операторів на торгових точках АЗС встановлені
сейфи.

09.08.2006р.
старшему оператору ОСОБА_6. була подана заява від водія про виділення йому
коштів на ремонт автомобіля в сумі 1357,30 грн.

Як
підтверджують свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 по телефону було надано
розпорядження оператору ОСОБА_5 вилучити з каси готівку в сумі 1357-30 грн.

Як вбачається з
Х-звіту, що був зроблений під час проведення перевірки, ОСОБА_5 через РРО
пробив операцію по службовій видачі коштів у сумі 1357,30 грн., та згідно цього
звіту наявна готівка становить 42,00 грн.

Згідно п.13 ст3
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до
ст.2 цього Закону місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Враховуючи
пояснення оператора АЗС, надані документи, суд вважає, що сейф, який
розташований в операторській та в якому зберігаються особисті речі операторов
та документація, не є місцем проведення розрахункових операцій.

А перевіряючими
безпідставно сума коштів з сейфу полічена разом з сумою, яка була вилучена з
місця проведення розрахунків, тобто з касового апарату. Ооператор АЗС одразу в
своїх поясненнях написав, що частина коштів не є коштами, що знаходяться на
місці проведення розрахунків, а саме частина коштів налешить приватному
підприємцю, а частина передана по зміні, однак перевіряючими дані поясненні не
взяті до уваги. При цьому перевіряючі не відобразили цього факту в акті
перевірки, а також не встановили, яка саме сума коштів знаходилась у сейфі, а
яка на місці проведення розрахунків.

Суд вважає, що
перевіряючими в акті перевірки викладені факти без з"ясування всіх
істотних обставин, а відповідачем неправомірно прийнято спірне рішення.

За таких
обставин позовні вимоги є документально та нормативно обгрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись
статтями   4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 -
163  Кодексу адміністративного
судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Скасувати
рішення ДПІ у Зміївському районі Харківської області про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 18.08.2006 р. № НОМЕР_1.

Стягнути з
державного бюджету на користь ФО П ОСОБА_2, код НОМЕР_12, державне мито в сумі
3,40 грн.

На постанову
через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна
скарга може бути  подана через суд першої
інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова в
повному обсязі виготовлена 20.01.2007р.

Суддя
Яризько В.О.