СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.07                                                                                 Справа № 13/244.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарської фірми “Агроукрптаха” м. Луганськ

до Селянського (фермерського) господарства “ВОСТОК-АГРО” смт. Новоайдар Луганської області

про стягнення 32 515 грн. 07 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Маркова Г.А. дов. № 07 від 02.01.2007 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач звернувся з позовом про стягнення коштів в сумі 30 000 грн. та пені в сумі 2515 грн. 07 коп.

Позивач позов підтримав. Повідомив суд, що 03.04.2007 року відповідач повернув кошти в сумі 2000 грн. 00 коп.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 25 травня 2006 року між сторонами по справі був укладений договір за яким відповідач зобов’язався в строк до 10 серпня 2006 року поставити позивачу пшеницю фуражну в кількості 100 тон на суму 30 000 грн. 00 коп.

В п. 4.1. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення поставки товару, відповідач сплачує штраф в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення.

Позивач оплатив пшеницю готівкою в сумі 30 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями до прибуткових  ордерів від 29.05.2006 р. № 7, 30.05.2006 р. № 8, 31.05.2006 р. № 9.

У встановлений договором строк відповідач товар не поставив.

19.03.2007 р. листом № 1999 позивач запропонував відповідачу повернути кошти.

03.04.2007 р. відповідач повернув позивачу 2000 грн. 00 коп., зазначивши в найменуванні платежу –повернення попередньої оплати згідно з договором б/н від 25.05.2006р.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., та пеню в сумі 2 515 грн. 07 коп.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Стаття   611   Цивільного кодексу України серед  правових  наслідків  порушення  зобов’язання передбачає, зокрема, сплату неустойки.

Згідно  з  положеннями  ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума  або  інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником  зобов'язання.  Штрафом  є  неустойка, що обчислюється у відсотках від суми  невиконаного  або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення  виконання.

Відповідно  до  ст.  230  Господарського  кодексу України неустойка віднесена до штрафних  санкцій,  визначених  як господарські санкції у вигляді грошової суми, яку  учасник  господарських  відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил   здійснення   господарської   діяльності,  невиконання  або  неналежного виконання господарського зобов’язання.

За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, розрахунком та підлягають задоволенню в частині стягнення 28000 грн. основного боргу, та пені в сумі 2515 грн. 07 коп.  В частині стягнення суми основного боргу 2000 грн. 00 коп. в позові слід відмовити, оскільки на момент звернення з позовом до суду, зазначена сума відповідачем була сплачена.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –305 грн. 15 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 110 грн. 74 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з селянського (фермерського) господарства “Восток-Агро” Луганська область, Новоайдарський район, смт. Новоайдар, кв. 11 П’ятирічки 4 кв. 12 ідентифікаційний код  31326904 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарської фірми “Агроукрптаха” м. Луганськ, вул. Красноарміська б. 69 ідентифікаційний код  25360337 кошти в сумі 28 000 грн. 00 коп., пеню в сумі 2515 грн. 07 коп., державне мито у сумі –305 грн. 15 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 110 грн. 74 коп., наказ видати.

3. В решті відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько