СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

12 червня 2007 року

Справа № 2-6/1090-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Бородай О.В., дов. № 49 від 17.05.2006 р;

розглянувши апеляційну скаргу республіканського сільськогосподарського підприємства "Озеленитель" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Шкуро В.М.) від 22 лютого 2007 року по справі № 2-6/1090-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а,Сімферополь,95017)

до           республіканського сільськогосподарського підприємства "Озеленитель" (вул. Севастопольська, 41/1,Сімферополь,95000)

про стягнення 11476,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2007 року у справі №2-6/1090-2007А позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення 11476,00 грн. задоволено.

Не погодившись з вказаною постановою, республіканське сільськогосподарське підприємство "Озеленитель" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення.

На думку заявника апеляційної скарги, приймаючи рішення порушив норми матеріального та процесуального права, а саме, господарський суд першої інстанції зробив неправильний висновок відносно правової природи правовідносин, що склалися між республіканським сільськогосподарським підприємством "Озеленитель" та Борисенко М.Р.

Розпорядженням про заміну складу колегії від 12 червня 2007 року, у зв’язку з відпусткою та з метою дотримання графіку розгляду справ, суддя Маслова З.Д.  замінена на суддю Котлярову О.Л.

В судове засідання представник Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки судову колегію не повідомив.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік за формою № 10-ПІ, затвердженим наказом Міністерства праці України від 29.12.2004 р. за № 338, відповідач визначив норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на рівні півтора місяця. Відповідач зазначив середньооблікову чисельністю штатних працівників облікового складу що працювали у 2005 році –39 осіб, із них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким за висновками медико-соціального експертних комісій встановлена інвалідність –2, розмір фонду оплати праці штатних працівників на рівні 223,8 тис. грн., розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника складає 5,7 тис. грн. (а.с. 7).

09 березня 2006 року Кримським республіканським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів проведена перевірка достовірності даних, зазначених відповідачем у звіті форми № 10-ПІ, про що складено відповідний акт.

В акті перевірки зафіксовано, що інвалід Борисенко М.Р. була у трудових відносинах з відповідачем у звітному періоді та фактично відпрацювала 3 місяця і 13 днів, тобто працевлаштовано було 0,3 чол. (3:12=0,3) (а.с. 8-9).

На підставі цього республіканському сільськогосподарському підприємству "Озеленитель" були нараховані штрафні санкції у розмірі 11476,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, республіканським сільськогосподарським підприємством "Озеленитель"  штрафні санкції не були сплачені.

Вищевикладені обставини явились підставою для звернення Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, на підставі статей 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України”, з позовом до господарського суду Автономної Республіки Крим про стягнення 11476,00 грн. (а.с. 3-5).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2007 року у справі №2-6/1090-2007А позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення 11476,00 грн. задоволено.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, вважає, що підстави для скасування постанови суду і  задоволення апеляційної  скарги відсутні.

У відповідності з пунктом 1 Положення про Фонд соціального захисту  інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1434, у складі Мінпраці діє Фонд соціального захисту інвалідів.

Пунктом 3 цього Положення передбачено, що одним з основних завдань Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності і господарювання нормативів робочих місць    для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Згідно із підпунктом 3 пункту 4 та підпункту 3 пункту 5 зазначеного Положення Фонду надано право здійснювати контроль за своєчасним перерахуванням підприємствами сум штрафних санкцій за недодержання ними нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів та проводити перевірки підприємств щодо додержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та господарювання, встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих.

Згідно частині 1 статті 20 вищезгаданого Закону підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності та господарювання, де кількість працюючих інвалідів менше ніж встановлена нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щорічно сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньомісячної річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце на зайняте інвалідом.

Згідно пунктів 3, 4, 5 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 р. за № 1767 (далі - Порядок), підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленої нормативом сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції, які перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним. На підприємствах, де працює більш як 15 чоловік, суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньо річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, а на підприємствах, де працює від 8 до 15 чоловік, у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, листів управління праці і соціального захисту населення Центрального району міста Сімферополя від 26.05.2006 р. за № 1607/02.1-9 (а.с.  16); виконавчого комітету Центральної районної ради від 30.05.2006 р. за № 12-19/02.1-17 (а.с. 20); Сімферопольського міського центру зайнятості від 02.06.2006 р. за № 05-1194 (а.с. 18); Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій від 23.05.2006 р. за № 42 (а.с. 22) у 2005 році інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів від республіканського сільськогосподарського підприємства "Озеленитель" не надходила.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що господарський суд першої інстанції зробив неправильний висновок відносно правової природи правовідносин, що склалися між республіканським сільськогосподарським підприємством "Озеленитель" та Борисенко М.Р.

Однак, на дамку судової колегії суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що по суті укладена 05.05.2005 р. з Борисенко М.Р. трудова угода є нічим іншим ніж договором підряду, за умовами якого Борисенко М.Р. (підрядник) зобов’язалась виконати певну роботу, а республіканське сільськогосподарське підприємство "Озеленитель" (замовник) виконати та оплатити виконану роботу у розмірі 1800,00 грн.

На користь такого висновку свідчить і те, що пунктом 5 трудової угоди оплата виконаної роботи передбачалась у березні 2006 року після наявної виконаної роботи, тобто одноразово. Одноразова виплата підтверджується відомістю за квітень 2006 року у розмірі всього 385 грн. (а.с. 66). Така сума до оплати розрахована на підставі акту від 30.03.2006 р. про вимерзання живців, яке відбулося після виконання Борисенко М.Р. робіт по живцюванню і окуліруванню (а.с. 39).

Однак, якби Борисенко М.Р. працювала на підставі трудового договору, то відповідно до статей 95, 115 Кодексу законів про працю України вона могла б розраховувати на оплату у розмірі, передбаченому штатним розкладом (а.с. 64-65), але не менше мінімальної заробітної плати в місяць, з виплатою не рідше двох разів на місяць. До того ж виконана робота мала оплачуватися незалежно від того чи вимерзли узимку живці чи ні, адже це не залежить від працівника.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що укладання з інвалідом цивільно-правової угоди, якою по суті є представлена відповідачем трудова угода, не може розцінюватися як створення робочого місця для працевлаштування інваліда.

Також, відсутність вакансій робочих місць для інвалідів відповідно до квоти та рішень спеціалізованої комісії щодо акредитації місць працевлаштування інвалідів, свідчать про відсутність у 2005 році фактично створених робочих місць для працевлаштування інвалідів, а відповідно і про не виконання відповідачем покладеного на нього Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України”, а саме, обов’язку створити такі робочі місця для працевлаштування інвалідів, що є порушенням у сфері господарювання.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 198, 205 (пункт 1), 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу республіканського сільськогосподарського підприємства "Озеленитель" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2007 року по справі № 2-6/1090-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскарженою в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді