ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"03" травня 2007 р.                                                  Справа № 13/115а

03 травня 2007 року     11:25 год.  Господарський суд Чернігівської області у складі

Головуючого -                                                               судді Фетисової І.А.

При секретарі судового засідання -                               Шинкаренко І.М.

За участю  представників сторін:

Від позивача: Маценко В.П.  д. 1 від 15.01.07 р.

Від відповідача: Трепаченко А.М. д. 619 від 06.04.07 р.

Розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні          справу  № 13/115а

за ПОЗОВОМ :           Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області

(14000 м. Чернігів, вул. Щорса, 12)

до ВІДПОВІДАЧА:   Комунального підприємства “Прилуки тепловодопостачання”

(17500 м. Прилуки, вул. Садова, 104)

предмет спору            про стягнення 804021,33 грн. необґрунтовано отриманої виручки та штрафу

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області заявлено адміністративний позов про стягнення з відповідача 804021,33 грн.. необґрунтовано одержаної виручки та штрафу  у двократному розмірі від суми необґрунтовано одержаної виручки на підставі рішення № 59 від 28.11.2006 року, по тексту прохальної частини позовної заяви зазначено про стягнення 28458,60 грн. та 56917,20 грн., разом 85375,80 грн..

Відповідачем у відзиві на позов повідомлено про незгоду з позовними вимогами.

Позивачем подано уточнення до позовної заяви, згідно якого просить стягнути 268007,11 грн. необґрунтовано одержаної виручки та штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки –536014,22 грн., всього 804021,33 грн.

Заслухавши позовні вимоги та позицію позивача, їх усні пояснення, дослідивши надані докази, оцінивши докази надані сторонами, суд встановив:

Прийняти подане позивачем уточнення до позовної заяви, оскільки це не суперечить вимогам ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 4 Закону України “Про ціни і ціноутворення” від 03.12.1990р. № 507-ХІІ, визначено повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема, встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. № 1819 (далі –Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі –Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи –державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим,  областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення  Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 № 298/519 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2001р. за №1047/6238, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на  Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Держцінінспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення держаної дисципліни цін, діє як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб’єкт владних повноважень.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду від 22.03.2006 р. по справі № 2-а-9/2005 рік  були визнани нечинними та  скасовані рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14.07.2005 р. за № 380 “Про встановлення тарифів на послуги холодного водопостачання та водовідведення для комунального підприємства “Прилуки тепловодопостачання” та рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 19.07.2005 р. за № 382 “Про тарифи на послуги тепловодопостачання КП “Прилуки тепловодопостачання”.

Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради прийнято рішення від 07.04.2006 року “Про скасування рішень виконкому”, а саме рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14.07.2005 р. за № 380 “Про встановлення тарифів на послуги холодного водопостачання та водовідведення для комунального підприємства “Прилуки тепловодопостачання” та рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 19.07.2005 р. за № 382 “Про тарифи на послуги тепловодопостачання КП “Прилуки тепловодопостачання”.

31.05.2006 р. позивачем була проведена перевірка правильності формування і застосування цін (тарифів) на комунальні послуги в Комунальному підприємстві “Прилукитепловодопостачання”.

За результатами перевірки складено акт від 31.05.2006 р. № 004663, який підписаний посадовими особами позивача, директором  та головним бухгалтером відповідача.

В ході перевірки  встановлено, що відповідачем у період з 01.07.05 р. по 01.05.06 р. при нарахуванні плати за послуги водопостачання та водовідведення застосовувались тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14.07.05 р. № 380 та у період з 01.08.05 р. по 01.05.06 р. при нарахуванні плати за послуги з опалення та гарячого водопостачання застосовувались тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 19.07.05 р. № 382, внаслідок чого відповідачем одержано необґрунтовану виручку в сумі 268007,11 грн.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області прийнято рішення від № 59 від 28.11.2006 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити  у відповідача в доход державного бюджету 268007,11 грн. необґрунтовано одержаної виручки та стягнути штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної виручки в сумі 536014,22 грн.

Рішення про застосування економічних санкцій  відповідачем не оскаржене.

На момент судового розгляду справи рішення відповідачем не виконано, вилучена сума необґрунтовано одержаної виручки та стягнута сума штрафу не сплачені.

Заперечення відповідача щодо дії нормативного-правового акту у часі судом до уваги не приймається з огляду на зазначення по тексту рішення по справі № 2-а-9/2005 Прилуцького міськрайсуду щодо визнання нечинним та скасування спірних рішень №№380 та 382 та враховуючи ту обставину,             що рішення виконкому не були офіційно оприлюднені і не набрали законної сили. Відповідач,  як суб’єкт господарювання, який надає послуги населенню повинен керуватись в своїй господарській діяльності лише тими нормативно-правовими актами, які відповідають чинному законодавству, в зв’язку з чим застосування рішень №380 та 382 які не набули чинності  відповідач не мав права.

Таким чином, зазначенні в рішенні позивача №59 від 28.11.2006 року порушення відповідача підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач добровільно рішення в повному обсязі не виконав, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення суми необґрунтовано одержаної виручки та штрафу.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного  судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем  -  фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст.  94, 117,105,121,157-158,160,162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства “Прилукитепловодопостачання” (17500 м. Прилуки, вул. Садова, 104 р/р 260057502 в ЧОД АППБ “Аваль” МФО 353348 код 32863684) в доход державного бюджету (Державний бюджет Прилуцького р-ну Чернігівської області р/р 0379 МФО 853592 код 22822145) 268007,11 грн. необґрунтовано одержаної виручки та в доход державного бюджету (Державний бюджет Прилуцького р-ну Чернігівської області р/р 0379 МФО 853592 КБК 21081100) 536014,22 грн. штрафу в двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк, встановлений  цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не  скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява  про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду  через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після  подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                   І.А.Фетисова