ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.04.2007
Справа № 6/500-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді:
Лотоцької Л.О. (доповідач)

суддів:
Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.

при секретарі судового засідання:
Ролдугіній Н. В.

За участю представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні, яке відбулося 10.04.2007 року:

від позивача:  ОСОБА_1 підприємець, паспорт
ІНФОРМАЦІЯ_1  від 10.02.04;

від відповідача:  Манелюк Д.В. представник, довіреність
№16/02  від 26.02.07;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства  "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
21.11.2006 року у справі № 6/500-06

за позовом
Суб"єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

до Відкритого
акціонерного товариства
"Центральний гірничо- збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про  стягнення
545 421, 73 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006
року позивач звернувся в господарський суд Дніпропетровської області з позовом
до відповідача про стягнення заборгованості по пред'явленим та несплаченим
векселям в сумі 490 928,65 грн., відсотків в сумі 54 493,08 грн., всього на
суму 545 421, 73 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.11.2006 року (суддя Коваленко О. О.) позовні
вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з відповідача на користь позивача
490 928,65 грн. основного боргу, 54 493,22 грн. відсотків, 5 454,22 грн.
держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство  "Центральний гірничо- збагачувальний
комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2006 року та залишити
позов без розгляду. Скаржник посилається на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, а саме: статті 87 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки ухвала, якою на підставі клопотання відповідача про
призначення судово-почеркознавчої експертизи підпису Мовчана  В. П. було зупинено провадження у справі,
відповідачу не надсилалась, тому обставини, викладені в рішенні господарського
суд  про те, що  на 23.10.2006 року відповідач не надав суду
експериментальних та вільних зразків підпису
Мовчана В. П. не відповідають
дійсним обставинам справи. Судом, не зважаючи на клопотання  відповідача додатково не було витребувано
експериментальні та вільні  зразки
підпису Мовчана В. П., чим було порушено статтю 38 Господарського
процесуального кодексу України, згідно якої, господарський суд  зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні
для вирішення спору. Скаржник зазначає, що судом повинна була бути застосована
стаття 8 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі,
запровадженого  Конвенцією 1930 року,
згідно якої кожний, хто поставив свій підпис
на переказному векселі  як
представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам
зобов'язаний за векселем і, якщо він заплатить, матиме ті самі права, які мала
б та особа, за яку він мав намір діяти, а ні стаття 7 вказаного Закону. Крім
того, з посиланням на статтю 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні»та
статтю 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»відповідач зазначає,
що відсутність на векселі одного із підписів (керівника або головного
бухгалтера) призводить  до того, що
векселі, за якими стягується заборгованість, не мають сили.

У відзиві на апеляційну  скаргу позивач, посилаючись на статтю 7
Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, зазначає, що
представники відповідача погодились з тим, що підпис Кудрявцевой (головний
бухгалтер), поставлений власноруч, тому визнавати вексель недійсним тільки
тому, що підпис векселедержателя поставлений не вповноваженою особою або навіть
підроблена, не можна.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.03.2007 року розгляд справи було відкладено на
10.04.2007 року, також у судовому засіданні 10.04.2007 року було оголошено
перерву до 19.04.2007 року.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши відповідність
оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
законним векселедержателем простих векселів ІНФОРМАЦІЯ_2, номінальною вартістю
по 100 000,00 грн. кожний, за виключенням векселя НОМЕР_1, номінальною вартістю
90 928,65 грн. зі строком  платежу за
пред'явленням, не раніше 07.06.2005 року, емітованих ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат», м. Кривий Ріг.

Право позивача на зазначені векселі
базується на безперервному ряді
індосаментів.

25.05.2006 року векселі були
пред'явлені відповідачу до платежу, але платіж за ними здійснений не був.

Відповідно до статті 34
Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (надалі
Закон),  положення якої в силу статті 77
Закону застосовуються до простих векселів, переказний вексель строком по
пред'явленні підлягає оплаті при його пред'явленні.

В порушення вимог Закону відповідач
платіж за спірними векселями не здійснив.

Згідно статті 47 Закону, норми якої
застосовуються до простих  векселів на
підставі статті 77 Закону, усі ті, хто видали, акцептували, індосували
переказний вексель або поставили  на
ньому аваль, є солідарно зобов'язаними перед держателем.

Держатель має право стягувати з
усіх цих осіб з кожного окремо і з усіх разом, і він  не змушений при цьому додержуватися  послідовності, в якій вони зобов'язались.

Статтею 48 Закону встановлено, що
держатель  може вимагати від особи, проти
якої він використовує своє право регресу: (1) суму неакцептованого або
неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені; (2)
відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу; (3) витрати, пов'язані
з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати. Якщо право
регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми
утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною
обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права
регресу за місцем проживання держателя.

Відповідно до пункту 5 статті 2
Закону України «Про обіг векселів в Україні»відсотки, про які йдеться у пункті
2 статті 48 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що
підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру
облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня
настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Позивачем  відсотки, нараховані відповідно до вимог
пункту 5 статті 2 вказаного Закону.

З урахуванням вищенаведеного
позовні  вимоги  підлягали задоволенню в повному обсязі.

Викладені в апеляційній скарзі
відповідача заперечення безпідставні з огляду на наступне.

Згідно із статтею 75 Закону простий
вексель містить: (1) назву "простий вексель", яка включена в текст
документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне
зобов'язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4)
зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування
особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати
і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ
(векселедавець).

В силу частини 1 статті 76 Закону
документ, в якому  відсутнє будь-яке із
позначень, зазначених у попередній статті, не має сили  простого векселя, крім випадків, визначених
частинами 2-4 вказаної статті.

Відповідно до статті 21 Закону
України «Про цінні папери і фондову біржу»вексель - цінний папір, який
засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання
строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю). Випускаються
такі види векселів: простий, переказний. Простий вексель містить такі
реквізити: а) найменування - "вексель"; б) просту і нічим не
обумовлену обіцянку сплатити визначену суму; в) зазначення строку платежу; г)
зазначення місця, в якому повинен здійснюватись платіж; д) найменування того,
кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений; е) дату і місце
складання векселя; є) підпис того, хто видає документ (векселедавця).
Переказний вексель повинен містити крім реквізитів, передбачених у підпунктах
"а", "в - є" частини третьої цієї статті, також: просту і
нічим не обумовлену пропозицію сплатити певну суму; найменування того, хто
повинен платити (платника). Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів,
вказаних у частинах третій і четвертій цієї статті, відповідно для простого і
переказного векселів, не має сили простого або переказного векселя, за винятком
таких випадків: а) вексель, строк платежу по якому не вказано, розглядається як
такий, що підлягає оплаті по пред'явленні;

б) при відсутності особливого зазначення
місце, позначене поруч з найменуванням платника (місце складання документа -
для простого векселя), вважається місцем платежу і одночасно місцем проживання
платника (векселедавця - для простого векселя); в) вексель, в якому не вказано
місце його складання, визнається підписаним у місці, позначеному поруч з
найменуванням векселедавця.

Спірні векселі заповнені з
дотриманням  всіх вимог, передбачених
статтею 21 Закону України «Про  цінні
папери і фондову біржу»та статті 75 Уніфікованого Закону.

На час прийняття оспорюваного
рішення, векселі в установленому законом порядку не були визнані недійсними або
такими, що не мають вексельної сили.

Клопотання відповідача про
призначення  почеркознавчої експертизи
щодо підпису векселів від імені керівника товариства задоволенню не підлягають,
оскільки  призначення почеркознавчої
експертизи без отримання вільних зразків почерку Мовчана В. П., зроблених в
присутності учасників процесу та суддів, є неможливим.

Відповідач у якості зразків почерку
Мовчана В. П. надав до суду першої інстанції контракт НОМЕР_2 від 09.11.1998
року та специфікацію до нього.

Але підписи на зазначених документах
вчинялися у 1998 році і чи вчинявся цей підпис саме генеральним директором
Мовчаном В. П. невідомо.

Окрім того, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд враховує, що
кредиторська заборгованість за спірними векселями рахується на балансі
Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат», що підтверджується довідкою за підписом головного бухгалтера
товариства, оглянутою в судовому засіданні колегією суддів, і відмова в позові
призвела б до безпідставного збагачення Відкритого акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на суму 490 928,65 грн.

З урахуванням викладеного правові
підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 41, 103-105
Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити
Відкритому акціонерному товариству «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат»у задоволенні клопотання  про
призначення почеркознавчої експертизи.

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
"Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий
Ріг  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від  21.11.2006
року у справі № 6/500-06 залишити без змін.

Головуючий суддя
Л. О. Лотоцька

Суддя
Р. М. Бахмат

Суддя                                                                           О.
С. Євстигнеєв