ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 18/490(7/356)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Державної виконавчої служби у Баглійському районі міста Дніпродзержинська на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 рудня 2006 року у справі № 18/490(7/356) Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАзот", м. Дніпродзержинськ, до: 1) Державної виконавчої служби у Баглійському районі міста Дніпродзержинська, м. Дніпродзержинськ, 2) Відділення державного казначейства у місті Дніпродзержинську, м. Дніпродзержинськ, за участю третьої особи на стороні відповідача –Дніпропетровського обласного управління юстиції, м. Дніпропетровськ,  про стягнення 3 805 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ "ДніпроАзот" –Дружина Т.Г. (дов. № 20/016-юр від 16.10.2006 р.);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У листопаді 2004 року позивач –ВАТ "ДніпроАзот" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Відділу державної виконавчої служби Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинськ, про стягнення 3 805 грн.

Вказував, що з 18 липня 2002 року на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у Баглійському районі міста Дніпродзержинська знаходиться наказ Господарського суду Дніпропетровської області № 11/194 від 31 травня 2002 року про стягнення з Приватного підприємства "Ескада" на користь ВАТ "ДніпроАзот" 3 636 грн. штрафу, 51 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Всього на суму 3 805 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем вказаного наказу та втрату можливості його виконання, у зв’язку з відміною державної реєстрації ПП “Ескада”, просив задовольнити його вимоги та стягнути збитки в розмірі       3 805 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2006 року (суддя –Петрова В.І.) позов задоволено.

Постановлено замінити неналежного відповідача –Відділ Державної виконавчої служби Баглійського районного управління юстиції, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровська область на належного –Державну виконавчу службу у Баглійському районі м. Дніпродзержинська, Дніпропетровська область.

Стягнуто з Державної виконавчої служби у Баглійському районі м. Дніпродзержинська, Дніпропетровська область на користь Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАзот" 3 805 грн. збитків, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 рудня 2006 року (колегія суддів у складі: Неклеси М.П. –головуючого, Чохи Л.В. Чус О.В.) рішення господарського суду залишено без змін.

Судові рішення мотивовані посиланнями на ту обставину, що факт неправомірних дій Державної виконавчої служби у Баглійському районі м. Дніпродзержинська, щодо виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2002 року у справі № 11/194 про стягнення з Приватного підприємства "Ескада" на користь ВАТ "ДніпроАзот" 3 805 грн., встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 23 жовтня 2003 року.

У касаційній скарзі Державна виконавча служба у Баглійському районі міста Дніпродзержинська просить скасувати судові рішення у даній справі з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Рішення місцевого та постанова апеляційного судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій 18 липня 2002 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 11/194 від 31 травня 2002 року.

6 вересня 2002 року в межах зведеного виконавчого провадження ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська винесено постанову про арешт майна ПП "Ескада" та оголошення заборони на його відчуження на суму 14 597.10 грн.

13 вересня 2002 року Дніпродзержинська філія КБ "ПриватБанк" повідомила ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська про накладення арешту на розрахунковий розрахунок 001 ПП "Ескада" по постанові від 6 вересня 2002 року, яка прийнята до виконання.

3 жовтня 2002 року постановою ВДВС Баглійського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська знято арешт з розрахункового рахунку ПП "Ескада", в зв'язку з надходженням нових виконавчих документів про стягнення з останнього заборгованості.

3 жовтня 2002 року постановою ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська накладено арешт на все майно боржника на загальну суму 28 473,85 грн.

29 листопада 2002 року скасована державна реєстрація ПП "Ескада".

Звертаючись до суду з позовом ВАТ “ДніпроАзот” вказував на заподіяння йому відповідачем у справі –ВДВС Баглійського Районного управління юстиції м. Дніпродзержинська шкоди, внаслідок нездійснення відповідачем комплексу заходів щодо виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 11/194 від 31 травня 2003 року, та просив відшкодувати заподіяні йому збитки, розмір яких дорівнює сумі, яка не стягнута з боржника ПП "Ескада" в процесі виконання рішення суду.

На підтвердження своїх доводів ВАТ “ДніпроАзот” посилався на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2003 року у справі № 11/194, якою визнана неправомірною бездіяльність відділу ДВС з підстав неприйняття належних заходів по виявленню рахунків Приватного підприємства "Ескада" в інших установах банків, нездійснення будь-яких заходів по виконанню рішення суду за період з 3 жовтня 2002 року по 17 червня 2003 року.

Приймаючи рішення у справі про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що факт неправомірних дій (бездіяльності) державної виконавчої служби у Баглійському районі м. Дніпродзержинська щодо виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2002 року у справі № 11/194 про стягнення з Приватного підприємства "Ескада" на користь Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" 3 805 грн. встановлений постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 23 жовтня 2003 року., а тому позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому суди виходили з того, що згідно частини 2 статті 86 Закону України "Про виконавче провадження", збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР та ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Враховуючи положення наведених норм суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв’язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 440 ЦК УРСР та ст. 1166 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, місцевий та апеляційний суд повно, всебічно дослідили надані сторонами докази, доводи, належно їх оцінили і дійшли обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 805 грн. підлягають задоволенню, як такі, що грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Твердження касаційної скарги про те, що заявлена позивачем до стягнення сума, відповідно до ст. 203 ЦК України УРСР не відноситься до збитків, оскільки не породжує негативного наслідку та не призводить до заподіяння шкоди не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на неправильному тлумаченні змісту правової норми та не відповідають матеріалам справи, з яких вбачається, що внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби у Баглійському районі м. Дніпродзержинська щодо виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2002 року у справі № 11/194 позивачу завдано збитків на суму 3 805 грн.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що сума заявлена позивачем, як шкода є боргом, тобто сумою, що підлягає сплаті боржником, і в результаті скасування державної реєстрації боржника, останній не звільняється від сплати даної суми не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

З зазначених підстав слід вважати необґрунтованими і посилання скаржника на неправильне застосування судами вимог норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби у Баглійському районі міста Дніпродзержинська залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 7 рудня 2006 року у справі № 18/490(7/356) залишити без змін.

Судді:                                                                                                М. Михайлюк

Н. Мележик

Н. Дунаєвська