ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
24.05.07                                                                                           Справа  № 5/3573-13/439А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства „Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України”, м.Львів

на постанову Господарського суду Львівської області від 16.02.2007р.

у справі № 5/3573-13/439А

за позовом Державного підприємства „Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України”, м.Львів

до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова, м.Львів

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.11.2006р. № 28445/10/23-0

За участю представників сторін:

від позивача: Босак О.Є., Висоцька Л.Д., Гнатів С.В.- представники.

від відповідача: Чабан О.Є. –головний державний податковий інспектор.

Особам, які беруть участь у справі, права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства, роз’яснено. Заява про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Львівської області від 16.02.2007р. у справі № 5/3573-13/439А відмовлено в позові Державного підприємства „Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України”, м.Львів до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова, м.Львів про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.11.2006р. № 28445/10/23-0.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем - Державним підприємством «Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України»занижено валовий дохід за 9 місяців 2005р.(в тому числі ІІІкв.2005р.) в сумі 95556,00 грн. у розмірі безнадійної (термін виникнення якої 3 роки) кредиторської заборгованості перед ПП “Владлен”, яка повинна бути включена до валового доходу у вересні 2005р., як заборгованість по зобов”язаннях, за якою минув строк позовної давності. Позивачем подано договір від 06.07.2005р. про уступку вимоги ПП “Владлен” ПМП “Зільник”. На думку суду першої інстанції, оскільки позивач не являється стороною договору, то відповідно до п.7 ст.179 ГК України ст.ст. 202, 203, п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України, щодо нього цей договір не породжує будь-яких прав і обов”язків. Тому, по переконанню суду першої інстанції, заборгованість позивача перед ПП “Владлен” має всі ознаки безнадійної заборгованості, визначених п.1.25 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” і ця заборгованість підлягає включенню до валового доходу позивача, згідно з пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 цього Закону.

Крім того, постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що згідно з додатком К-1 заявлено приріст балансової вартості запасів 211,1 тис. грн. розбіжність становить 17,1 тис. грн. і відповідно нараховано податкове зобов”язання на цю різницю. Дані додатку К-1 відповідають даним виписки з головної книги підприємства. Ця різниця задекларована і в річній декларації за 2005 рік і тому, ці дані визнаються судом достовірними. Тому, платником занижено приріст балансової вартості товарно-матеріальних цінностей за 9 місяців 2005р. у розмірі 17100,00 грн. та занижено скоригований валовий дохід за 9 місяців 2005р. у розмірі 17100,00 грн. чим порушено п.5.9 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Скаржник, позивач у справі, з постановою місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду скасувати, позов задоволити, з підстав викладених в апеляційній скарзі. Представник скаржника надав в судовому засідання пояснення аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі.

Зокрема, скаржник зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена із порушенням п.1.22, п.1.25, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та норм ст.ст.512-516 Цивільного кодексу України. Висновок суду першої інстанції, про те, що позивачем занижено валовий дохід за 9 місяців 2005р.(в т.ч. ІІІкв.2005р.) в сумі 95556,00 грн. у розмірі безнадійної (термін виникнення 3 роки) кредиторської заборгованості перед ПП “Владлен”, яка повинна бути включена до валового доходу у вересні 2005р., як заборгованість по зобов”язаннях, за якою минув строк позовної давності є помилковим, оскільки було укладено договір про уступку права вимоги від 06.07.2005р.

На думку скаржника, судом першої інстанції не було надано належної оцінки письмовому доказу - договору від 06.07.2005р. про уступку права вимоги, який був укладений між ПП “Владлен” та ПМП “Зільник”. Судом першої інстанції необґрунтовано відхилено вказаний письмовий доказ з тих підстав, що позивач - Державне підприємство «Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України»не є стороною договору, а тому, на думку суду першої інстанції, відповідно до п.7 ст.179 ГК України, ст.ст.202, 203 п.1 ч.1 ст.208 ЦК України, щодо позивача цей договір не породжує будь-яких прав і обов”язків.

Окрім того, на думку скаржника, судом першої інстанції порушено п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки позивачем самостійно виявлено відповідну помилку попередніх періодів та нараховано і сплачено суму штрафу передбачену п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, тому штрафи, визначені у п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, не застосовуються.

В заперечення апеляційної скарги, відповідач стверджує про те, що в порушення пп.1.22.1 п.1.22, пп.1.25 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем занижено валовий дохід за 9 місяців 2005р. (в тому числі ІІІкв.2005р.) в сумі 95556,00 грн. у розмірі безнадійної (термін виникнення якої 3 роки) кредиторської заборгованості перед ПП “Владлен”, яка повинна бути включена до валового доходу у вересні 2005р., як заборгованість по зобов”язаннях, за якою минув строк позовної давності. Крім того, позивачем занижено приріст балансової вартості товарно-матеріальних цінностей у розмірі 17100,00 грн. та занижено скоригований валовий дохід за 9 місяців 2005р. –у розмірі 17100,00 грн.

В процесі розгляду справи апеляційним господарський судом встановлено наступне.

27.11.2006р. за результатами виїзної планової перевірки Державного підприємства “Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р., що проводилась працівниками Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова, було складено акт №1809/23-0/14321570.

На підставі вказаного акту перевірки, начальником ДПІ у Франківському районі м.Львова було прийнято податкове повідомлення-рішення № 28445/10/23-0 від 08.11.2006р., яким на підставі пп. “б” пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 та пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за порушення пп.1.22.1 пп.1.22, п.1,25 ст.1, п.5.9 ст.5, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” було визначено суму податкового зобов”язання в розмірі 28164,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 14082,00 грн.

Відповідно до наказу від 15.05.2006р. № 79 начальника Окремої будівельної дільниці прийнятого на підставі директиви № 554 від 15.07.2005р. адміністрації Державної прикордонної служби України “Про реорганізацію окремою будівельної дільниці № 29 Державної прикордонної служби України у Державне підприємство Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України” та на підставі наказу № 636 АДПС України від 30.08.2005р. “Про затвердження Статуту Державного підприємства окремої будівельної дільниці Державної прикордонної служби України” з 15 травня 2006р. Окрему будівельну дільницю № 29 ДПС України перетворено на Державне підприємство “Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України”.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи відповідача, наведені в запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову місцевого господарського суду слід скасувати, з наступних підстав.

1. Згідно п.1 розділу “Висновок” акту перевірки на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, перевіряючими зроблено висновок про те, що позивачем - Державним підприємством “Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України” порушено пп.1.22.1 пп.1.22, п.1.25 ст.1, п.5.9 ст.5, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” в результаті чого відбулось заниження податку на прибуток у розмірі 28164,00 грн. а саме –за ІІІкв.2005р.- 28164,00 грн.

На думку відповідача, з якою погодився суд першої інстанції, позивачем - Державним підприємством «Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України»занижено валовий дохід за 9 місяців 2005р. (в тому числі ІІІкв.2005р.) в сумі 95556,00 грн. у розмірі безнадійної (термін виникнення якої 3 роки) кредиторської заборгованості перед ПП “Владлен”, яка повинна бути включена до валового доходу у вересні 2005р., як заборгованість по зобов”язаннях, за якою минув строк позовної давності.

Досліджуючи спірні правовідносини та наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.1.22 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” фінансова допомога - безповоротна фінансова допомога або поворотна фінансова допомога.

Підпунктом 1.22.1 п.1.22 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” безповоротна фінансова допомога - це: сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Пунктом 1.25 ст.1 вищевказаного Закону, безнадійна заборгованість - заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених ознак, зокрема: заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності.

Відповідно до пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

В матеріалах справи знаходиться договір від 06.07.2005р. про уступку права вимоги, який був укладений між ПП “Владлен” та ПМП “Зільник”.

Відповідно до п.1 цього Договору про уступку права вимоги, на умовах, передбачених цим договором, первісний кредитор - ПП “Владлен” уступає новому кредитору - ПМП “Зільник” право вимоги боргу боржника - ОВБД-29 перед первісним кредитором.

Пунктом 2 цього Договору передбачено, розмір вимоги, що уступається первісним кредитором новому кредитору становить 95556,14 грн.

Сума, вказана у п.2.1 цього Договору - є боргом ОВБД-29 перед первісним кредитором, що підтверджується первинними документами, згідно яких були поставлені будівельні матеріали.

Згідно з п.3.1 Договору, з моменту підписання цього договору, до нового кредитора (ПМП “Зільник”) переходить право вимоги до боржника про повернення боргу, що виник у боржника (позивача) перед первісним кредитором (ПП “Владлен”).

Як встановлено апеляційним господарським судом, Державне підприємство “Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України” є правонаступником Окремою будівельної дільниці № 29 Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні, згідно з ст.510 ЦК України є боржник і кредитор.

Ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора, відповідно до ст.514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

По переконанню суду апеляційної інстанції, вищевказані норми ст.ст.514, 516 ЦК України спростовують висновок суду першої інстанції, про те, що стосовно позивача (боржника) цей договір не породжує будь-яких прав і обов”язків, оскільки уступка права вимоги відбувалась по зобов”язанню в якому позивач виступав боржником.

Отже, до нового кредитора - ПМП “Зільник”, внаслідок укладення вищевказаного договору перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників позивача, після укладення вказаного договору про уступку права вимоги від 06.07.2005р. позивач - Державне підприємство «Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України»визнавало та підтверджувало власне зобов”язання перед новим кредитором –ПМП “Зільник”.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України під терміном "позовна давність" розуміють строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому, ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки.

Згідно із ст.264 ЦК України переривання перебігу позовної давності відбувається зокрема при вчиненні особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

При цьому, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, зважаючи на вищевказаний договір про уступку права вимоги від 06.07.2005р. та факт визнання і підтвердження позивачем зобов”язання перед новим кредитором –ПМП “Зільник”, то вказане свідчить про переривання перебігу строку позовної давності по вищевказаному зобов”язанню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про те, що позивачем занижено валовий дохід за 9 місяців 2005р. (в т.ч. ІІІкв.2005р.) в сумі 95556,00 грн. у розмірі безнадійної (термін виникнення 3 роки) кредиторської заборгованості перед ПП “Владлен”, яка повинна бути включена до валового доходу у вересні 2005р., як заборгованість по зобов”язаннях, за якою минув строк позовної давності є помилковим оскільки було укладено вищевказаний договір про уступку права вимоги від 06.07.2005р.

2. В акті перевірки, що був підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, відповідачем вказано, що перевіркою встановлено, що платником занижено приріст балансової вартості товарно-матеріальних цінностей за 9 місяців 2005р. у розмірі 17100,00 грн., чим порушено п.5.9 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме “у разі коли балансова вартість ... запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді”.

В свою чергу, позивач в апеляційні скарзі вказує про те, що висновок перевіряючих про заниження приросту балансової вартості товарно-матеріальних цінностей за 9 місяців 2005р. у розмірі 17100,00 грн. та відповідні висновки суду першої інстанції є необґрунтованими.

При дослідженні вказаних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

В додатку К 1/1 в таблиці 1 "Розрахунки приросту (убутку) балансової вартості запасів" за І півріччя 2005р. у гр.4 "Запаси використані не в господарській діяльності" рядки А та А1 було збільшено на суму 17100,00 грн. (недостача виявлена при крадіжці товарно-матеріальних цінностей за грудень 2004р.). В декларацію з податку на прибуток підприємства в рядку 02.2 "Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів" теж включено цю саму суму 17100,00 грн.

Зважаючи на те, що вищевказана сума одночасно включена в залишки К 1/1 гр.5 рядок А та в декларацію з податку на прибуток підприємства рядок 02.2 "Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів" (щоб уникнути подвійного оподаткування), тому залишки по додатку К1/1 гр.6 не співпадають з даними декларації з податку на прибуток підприємства рядок 01.2 К1 "Приріст балансової вартості запасів" на цю саму суму 17100,00 грн.

Декларація з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2005р., річна за 2005 рік заповнюється з наростаючим підсумком, тому відповідно дані додатку К1/1 "Розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів" рядок А гр.6 не співпадають з даними Декларації з податку на прибуток підприємства рядок 01.2. К1 "Приріст балансової вартості запасів" гр.3 за 9 місяців 2005р. на суму 17100,00 грн.

Судом першої інстанції не було враховано того, що позивачем оподаткований дохід не занижено і по факту виявленої помилки було нарахована та сплачена штрафна санкція, що відображена в рядку 22 "Сума штрафу самостійно нарахованого в зв'язку з виправленням помилок" в Декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2005р.

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

На думку суду апеляційної інстанції, самостійно виявлена позивачем помилка не зумовлювала зменшення суми податкового зобов”язання та відповідно сплати податку у менших розмірах.

Як встановлено, судом апеляційної інстанції, позивачем самостійно виявлено відповідну помилку попередніх періодів та нараховано і сплачено суму штрафу передбачену п.17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Тому, штрафи, визначені у пункті 17.2 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, не підлягають застосуванню.

За таких обставин в сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Львівської області прийнята з порушенням вищезгаданих норм чинного законодавства та без врахування фактичних обставин справи, що є підставою для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задоволити.

Постанову господарського суду Львівської області від 16.02.2006р. у справі № 5/3573-13/439А скасувати.

Позов задоволити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова № 28445/10/23-0 від 08.11.2006р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.