ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2007
Справа №2-19/4179.2-2007

За позовом – Субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны), м.Феодосія АР Крим

До відповідача – Республіканський комітет з захисту прав споживачів АР Крим, м.Сімферополь АР Крим

Про визнання рішення недійсним та стягнення моральної шкоди

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – не зявився

Від відповідача – Герасіменко Л.О., представник, довіреність № 456/12-02 від 21.05.2007 року

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про визнання недійсним рішення Республіканського комітету з захисту прав споживачів АР Крим від 01.06.2004 року № 1111 та стягнення моральної шкоди у сумі 1500,00 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. у задоволенні позову  відмовлено.

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з заявою про перегляд рішення від 26.10 - 09.11.2004 р. за ново виявленими обставинами. Вимоги заяви мотивовані тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 21.10.2004 року № 2116 були внесені зміни до ст.13 Закона   України  «Про  підтвердження  відповідності» та ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями). Відповідно до вказаних змін у діючому законодавстві не передбачено надання сертифікатів відповідності при реалізації продукції.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. рішення господарського суду АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. по справі № 2-23/12992-2004 залишено без змін.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.05.2005 р. апеляційна скарга субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны) залишена без задоволення, ухвала господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. по справі № 2-23/3540.1-2005 залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2007 р. касаційна скарга субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны) задоволена частково, ухвала господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 травня 2005 р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.01.2007 р. для вирішення заяви необхідно встановити чи дійсно внесенням змін у законодавство скасована або пом’якшена відповідальність субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны).

Справа передана на розгляд судді Мокрушину В.І.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Представник відповідача відмовився від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представника відповідача він давав пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представнику відповідача була вручена пам’ятка про права та обов’язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про визнання недійсним рішення Республіканського комітету з захисту прав споживачів АР Крим від 01.06.2004 року № 1111 та стягнення моральної шкоди у сумі 1500,00 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. у задоволенні позову  відмовлено.

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з заявою про перегляд рішення від 26.10 - 09.11.2004 р. за ново виявленими обставинами. Вимоги заяви мотивовані тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 21.10.2004 року № 2116 були внесені зміни до ст.13 Закона України «Про  підтвердження  відповідності» та ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями). Відповідно до вказаних змін у діючому законодавстві не передбачено надання сертифікатів відповідності при реалізації продукції.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. рішення господарського суду АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. по справі № 2-23/12992-2004 залишено без змін.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.05.2005 р. апеляційна скарга субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны) залишена без задоволення, ухвала господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. по справі № 2-23/3540.1-2005 залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.01.2007 р. касаційна скарга субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны) задоволена частково, ухвала господарського суду АР Крим від 22.02.2005 р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 травня 2005 р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.01.2007 р. для вирішення заяви необхідно встановити чи дійсно внесенням змін у законодавство скасована або пом’якшена відповідальність субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії..

На момент перевірки субґєкта підприємницької діяльності Акімової Єлизавети Васильовни (російською мовою Акимовой Елизаветы Васильевны) виявлений факт реалізації алкогольних напоїв без наявності сертифіката відповідності. Вказаний факт встановлений рішенням господарського суду по цій справі. Факт ненадання сертифіката відповідності не заперечувався відповідачем, оскільки це вказано у самій позовній заяві (а.с.7 т.1).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 21.10.2004 року № 2116 внесено зміни до ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями) та вона викладена у наступній редакції:

«Спирт етиловий,  коньячний   і   плодовий,   спирт   етиловий ректифікований    виноградний,   спирт   етиловий   ректифікований плодовий,  алкогольні  напої   та   тютюнові   вироби   підлягають підтвердженню   відповідності  в  законодавчо  регульованій  сфері шляхом сертифікації.

Відповідність спирту  етилового,  коньячного   і   плодового, спирту  етилового  ректифікованого виноградного,  спирту етилового ректифікованого плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів підтверджується  сертифікатом відповідності у їх виробника або свідоцтвом про визнання відповідності у їх імпортера.

Реєстраційні номери сертифікатів відповідності  або  свідоцтв про визнання відповідності, виданих на спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований   виноградний,   спирт етиловий  ректифікований  плодовий,  алкогольні  напої та тютюнові вироби,  зазначаються у документах,  згідно  з  якими  передається відповідна продукція.

Завірені виробником або імпортером копії сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності, виданих на спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий,   алкогольні   напої   та   тютюнові вироби, надаються виробником або імпортером виключно на вмотивовану вимогу  органів, яким  відповідно  до  законів  України  належать повноваження щодо перевірки якості та безпеки продукції.

Не підлягає  підтвердженню  відповідності (в тому числі сертифікації) сировина, яка використовується у виробництві спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю  виноградного,   спирту-сирцю   плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Не підлягають   підтвердженню  відповідності  (в  тому  числі сертифікації) зразки спирту  етилового,  коньячного  і  плодового, спирту  етилового  ректифікованого виноградного,  спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які ввозяться на митну територію України суб'єктом  підприємницької  діяльності, який має ліцензію на право виробництва відповідної продукції,  для проведення досліджень чи випробувань в акредитованій  лабораторії, що належить такому суб'єкту підприємницької діяльності».

Таким чином, вказані зміни підкреслюють, що не підлягає підтвердженню сертифікатом відповідності лише сировина, яка використовується у виробництві, та зразки спирту та алкогольних напоїв, а вся інша продукція підлягає обов’язковій сертифікації.

На думку суду, позивач наполягає саме на тому, що відповідальність за продаж товарів була встановлена лише після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» від 21.10.2004 року № 2116, а оскільки правопорушення сталося до вказаної дати він не повинен нести відповідальність за ненадання сертифіката відповідності при проведенні перевірки.

Таким чином, вказаний закон не скасовує відповідальність, а більш чітко її регламентує, тому вказана обставина не може бути підставою для перегляду справи за ново виявленими обставинами.

Таким чином заява про перегляд рішення за ново виявленими обставинами не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. проголошено у судовому засіданні 09.11.2004 року після перерви.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України» (від 21.10.2004 року № 2116) про внесення змін до ст.13 Закону України  «Про  підтвердження  відповідності» та ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями) був прийнятий 21.10.2004 року та набув чинності 17.11.2004 року, тобто після схвалення рішення господарським судом АР Крим від 26.10 - 09.11.2004 р.

Відповідно до ст.124 Конституції України (від 28.06.1996 року із змінами та доповненнями) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.58 Конституції України (від 28.06.1996 року із змінами та доповненнями) закони та інші нормативно-правові  акти  не  мають зворотної дії в часі, крім випадків,  коли  вони  пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року по справі № 1-рп/99 положення частини першої статті 58 Конституції України про те,  що закони та інші нормативно-правові акти не мають  зворотної дії  в часі,  крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Відповідно до мотивувальної частини Конституційний Суд України вказав що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

У Законі України «Про внесення змін до деяких законів України» (від 21.10.2004 року № 2116) про внесення змін до ст.13 Закону України  «Про  підтвердження  відповідності» та ст.10 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями) не має прямої вказівки на те, що він має зворотню дію у часі.

Таким чином заява про перегляд рішення за ново виявленими обставинами не підлягає задоволенню і з цих підстав.

Відповідно до п.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перегляд судових рішень за нововиявленими  обставинами в разі прийняття  нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Субґєкт підприємницької діяльності Акімова Єлизавета Васильовна (російською мовою Акимова Елизавета Васильевна) не є фізичною особою у розумінні ст.58 Конституції України (від 28.06.1996 року із змінами та доповненнями), Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року по справі № 1-рп/99, п.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), а є фізичною особою із спеціальним статусом, а тому не неї не можуть розповсюджуватися вказані норми діючого законодавства.

Таким чином заява про перегляд рішення за ново виявленими обставинами не підлягає задоволенню і з вказаних підстав.

З урахуванням викладеного суд у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.10 - 09.11.2004 р. за ново виявленими обставинами відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні заяви відмовити.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Резолютивна частина Постанови проголошена у судовому засіданні 19.06.2007 року у 12 год. 00 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.