ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007                                                                                             Справа № А17/316-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Швець В.В.,  Чимбар Л.О.

при секретарі Заєць П.Л.

за участю представників сторін :

від позивача: Томніковська К.С., довіреність №617/6/10/007  від 15.01.07

від  відповідача 1: Ребров Д.М., довіреність №б/н ,  Російський І.К., довіреність №б/н  від 10.04.07

від  відповідача 2:не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  25.12.06р.  у справі № А17/316-06

за позовом Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська

до В1 товариства з обмеженою відповідальністю “Вотум-Україна”, м.Дніпропетровськ

до В2 товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра”, м.Дніпропетровськ

про  визнання недійсним господарського зобов’язання та стягнення 40 914грн.68коп

ВСТАНОВИВ:

- постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2006р. у справі №А17/316-06 державній податковій інспекції (далі-ДПІ) у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним господарського зобов’язання, яке у листопаді-грудні 2004 року виникло між товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Вотум-Україна”(відповідачем-1) та ТОВ”Ультра”(відповідачем-2) як такого, що здійснено з метою, суперечною інтересам держави і суспільства та стягнення з відповідача-1 на користь державного бюджету 40 914грн.68коп., які складають вартість отриманого за цим зобов’язанням товару;

- не погодившись з прийнятою постановою, ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм права просить цю постанову скасувати, прийняти нову постанову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про неприйняття до уваги господарським судом та недослідження ним доказів наявності умислу на здійснення господарського зобов’язання з боку ТОВ”Ультра” з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, а також про те, що господарський суд не перевірив та не встановив чи не спрямовано дане зобов’язання на приховування доходів від оподаткування та чи з врахуванням доходів, отриманих за угодою, ТОВ”Ультра” склало і подало до податкових органів податкову звітність;

- відповідач-2 заперечення на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання відповідач-2 повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді-грудні 2004р. між відповідачами було укладено усне господарське зобов’язання, відповідно до умов якого відповідач-2 мав поставити відповідачеві-1 будівельні матеріали, а саме трубу 159 х 5.

Виконання вказаного господарського зобов’язання підтверджується видатковою накладною №17-12-2 від 17.12.2004р., податковими накладними №230 від 29.11.2004р., №247 від 17.12.2004р., рахунком №29/01/04см від 29.11.2004р., платіжними дорученнями №501, 505 від 29.11.2004р., №24 від 04.02.2005р.

Відповідно до вказаних документів відповідач-2 поставив відповідачеві-1, а відповідач-1 прийняв і оплатив будівельні матеріали (трубу 159 х 5) загальною вартістю 50914,68 грн., у тому числі, податок на додану вартість 8485,78 грн.

У відповідності з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2005р. і ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2006р. по справі №27/166 визнані недійсними установчі документи відповідача-2 з 11.06.2004р., свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість з 17.06.2004р., юридичну особу-відповідача-2 припинено з 11.06.2004р.

Господарська операція, заснована на вказаному договорі, була предметом дослідження в процесі позапланової перевірки ТОВ”Вотум-Україна” податковою інспекцією.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення податковою інспекцією з позовом до господарського суду про визнання недійсним вищезазначеного господарського суду як такого, що здійснено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства

В обґрунтування позову були покладені обставини, встановлені названим вище рішенням, а саме: положення установчих документів ТОВ”Ультра” містять неправдиву інформацію, оскільки засновник товариства Соловйов В.О. фактично не є власником останнього, не мав наміру займатися господарською діяльністю; товариство не знаходиться за юридичною адресою, не сплачує податки до бюджету; діяльність від імені товариства здійснювали невстановлені особи.

Відповідно до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” недійсними є угоди, що укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і  суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходяться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про деякі питання  застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів” від 08.10.2004 року №15, ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів із їх обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом приховування об’єктів оподаткування, а також шляхом заниження об’єктів оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації, як правило, є одночасно і приховуванням об’єктів оподаткування.

Отже предметом доказування по даному спору є наявність у відповідача-2 на час здійснення господарського зобов’язання мети, направленої на приховування доходів від оподаткування.

Згідно з ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд вірно послався на те, що матеріалами справи не підтверджується здійснення господарського зобов’язання відповідачем-2 з метою приховування доходів від оподаткування.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №27/166 визнані недійсними установчі документи ТОВ”Ультра” у зв’язку із реєстрацією товариства на підставну особу. Визнання недійсним свідоцтва товариства як платника податку на додану вартість пов’язано з безпідставним отриманням права цієї особи на нарахування даного податку і складання податкових накладних.

Між тим, факту ухилення ТОВ”Ультра” від сплати податків цим рішенням не встановлено. Будь-які докази такого ухилення відсутні і в матеріалах справи. Зокрема, відсутніми є відомості про неподання товариством податкової звітності за наслідками проведення спірної господарської операції, несплати ним податків у відповідних розмірах, не зазначено переліку цих податків та взагалі наявності податкового боргу.

Господарським судом зроблено правильний висновок про те, що визнання в судовому порядку недійсними установчих документів відповідача-2 та його свідоцтва як платника податку на додану вартість не є підставою для визнання спірного господарського зобов’язання таким, що здійснено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Цілком обґрунтовано залишені без задоволення і вимоги податкової інспекції про стягнення з відповідача-1 вартості отриманого товару з огляду на положення ст.208 ГК України, відповідно до яких стягнення вартості товару можливо лише за умови його відсутності, а також на неподання доказів того, що у відповідача-1 відсутні придбані будівельні матеріали.

Таким чином, постанова місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, підстави для її скасування відсутні.

У зв’язку зі складністю справи у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

- постанову господарського суду Дніпропетровської області від  25.12.06р.  у справі № А17/316-06 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                            І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        В.В.Швець

Суддя                                                                                                        Л.О.Чимбар

Дата виготовлення у повному обсязі 16.04.2007р.