ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.
Справа № 6/48-12А.

Господарський суд Волинської області у складі  головуючої судді заступника голови господарського суду Волинської області

Пахолюк В.А., при секретарі Прокопчук О.Ф. за участю представників сторін:

Позивача Захарук Ю.В. –гол. Інженер ( дов. № 1274 від 13.03.2007р.), Волчук Ю.О. –юрист ( дов. № 1494 від 25.05.2007р.)

Відповідача : Вихор О.М. –заст.  начальника   відділу, Чабарай Р.В. –юрист дов.  від 29.05.2007.)

розглянувши справу

За позовом Закритого акціонерного товариства науково-виробниче підприємство „Технічне бюро кадастру”

до Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області

про скасування рішення № 7-К від 02.03.2007р.

Суть спору:          Позивач –ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру” звертаючись до господарського суду просить скасувати рішення № 7-к від 02.03.2007року начальника державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про вилучення у ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру” в доход державного бюджету України 617 грн. та стягнення 1234,0 грн. штрафних санкцій.

В обрунтування вимог позивач посилається на невідповідність твердження інспекції щодо застосування розміру плати за роботи із землеустрою при виготовленні документів, що посвідчують право на земельну ділянку у розмірах, що перевищує встановленої ч.2 ст. 1 Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю” від 20.01.2005р. № 2375-ІV суми 153 грн.

В судове засідання  позивач пода заяву про  зміну позовних вимог, що не суперечить ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України та просить скасувати рішення №7-К від ЗО травня 2007р. державної інспекції контролю за цінами у Волинській області про вилучення у ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру " в дохід державного бюджету 61,80 грн.. та штраф у сумі 123,60 грн..  В підтвердження заяви про зміну позовних вимог подає рішення №7-К від 30 травня 2007р. Державної інспекції контролю за цінами у Волинській області,

договір на виконання робіт №2-1549/05 від 02.09.2005р.,ліцензію, видану державним комітетом України по земельних ресурсах серія АБ №117563

код з довідника кодів робіт(операцій, послуг) за Єдиним ліцензійним реєстром, що здійснюється в межах виду господарської діяльності: «Проведення землевпорядних та землеоціночних робіт»; договір №2-1282/06 від 07 листопада 2006р.,лист Луцького міського управління земельних ресурсів від 25.05.2007 р. №257-1.18, роз'яснення Держкомзему, витяг з розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 травня 2007 р., № 23 рк, фотокопію ст. 10 журналу "Землевпорядний вісник'' № 2 за 2007 рік .

В обґрунтування уточнених позовних вимог  ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру» посилається на те, що у рішенні №7-К від 30 травня 2007р. державної інспекції контролю за цінами у Волинській області зазначено, що при виконанні робіт з землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадян України до громадянки Тлучкевич В.С. неправомірно застосовувалась вільні ціни у період дії регульованих, та звинувачено ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру" в порушені ч.2 ст.1 Закону України "Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20.01.2005р.№2375-ІУ. Дана стаття передбачає, що вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, крім випадків, визначених частиною першою цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В акті від 23 лютого 2007р. Державна інспекція контролю за цінами безпідставно поєднує два окремі договори, які укладені у різні періоди з відмінними предметами договорів (додаючи суми вартості виконаних неоднакових робіт по різних договорах), що укладені між фізичною та юридичною особами. Дані договори укладені за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, та є правомірними. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір №2-1282/06 від 07 листопада 2006р., що укладений між фізичною особою Тлучкевич В.С, в

подальшому Замовник, та ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру", в подальшому

Виконавець, підпадає під дію Закону України "Про захист конституційних громадян на землю".

Предметом даного  договору є виконання технічноїдокументації по приватизації присадибної ділянки у м. Луцьк. Пункт 3.1. «загальнадоговірна вартість виконаних робіт складає 100 грн (в тому числі ПДВ). У Законі          України "Про захист конституційних громадян на землю" не встановлено фіксовану вартість робіт, а вказується лише вартість, яку перевищувати заборонено. Так як вартість технічної документації до державного акту при приватизації земельної ділянки становила - 100грн., та не перевищувала вказаної в ч.2 ст.1 ЗУ "Про захист конституційних прав громадян на землю" суми, яка не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., що в даний час становить 153грн.

Отже, ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру"  вважає, що  не порушило державної дисципліни цін, а тому підстав для застосування до нього фінансових санкцій не має.

Відповідач у поданих письмових поясненнях на адресу суду та в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що в ході перевірки інспекцією ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру” було встановлено порушення державної дисципліни цін –застосування вільних цін (тарифів) за умови запровадження на них режиму державного регулювання визначеного ст. 1 Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю” від 20.01.05р. № 2375-ІV.

Зокрема, перевищення граничної вартості робіт із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, встановленого Законом України «Про захист конституційних прав громадян на землю»та Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 06.12.2005 року

№ 368.

Статтею 1 Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20 січня 2005 року № 23 75-IV визначено, що вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України ( 2768-14 ), крім випадків, визначених частиною першою цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 153 грн. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування - 27 січня 2005 року в газеті „Урядовий кур'єр".

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій»визначено вичерпний перелік технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до переліку, технічна документація включає в себе матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за матеріалами кадастрової зйомки, а також кадастровий план земельної ділянки

Таким чином, роботи із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, є взаємопов'язаними та такими, що доповнюють одна одну, виконуються в комплексі, передбачають, як польові вимірювання, так і обробку теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж ділянок та лінійні проміри між точками по межах земельної, оскільки всі ці дані наносяться на кадастровий план земельної ділянки, який згідно вимог статті 56 Закону України «Про землеустрій»є завершальним в переліку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку.

Отже плата за весь комплекс робіт при безоплатній приватизації земельної ділянки відповідно до Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20 січня 2005 року № 2375-1V не повинна перевищувати 153 грн.

У ході перевірки встановлено, що у листопаді 2006року ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру»при виконанні робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України до гр. Тлучкевич В.С. неправомірно застосовувались вільні ціни у період дії регульованих та технічну інвентаризацію становила 214,80 грн. (114,80 грн. +100 грн.)

Тобто, ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру»застосовано вільні ціни у період дії регульованих, встановлених ч.2 ст. 1 Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20 січня 2005 року № 2375-IV, в розмірі 153 грн. В листопаді 2006 року з одним замовником ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру»встановлено випадки застосування розміру плати за роботи із землеустрою (за інвентаризацію та виготовлення документації до державного акту) на суму 214,80 грн. замість 153 грн. Внаслідок цього вартість робіт з землеустрою була завищена на 61,80 грн.

Сума необґрунтованої виручки, одержаної внаслідок застосування розміру плати за роботи із землеустрою при виготовленні документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку у розмірах, що перевищують встановлений ч.2 ст.1 Закону України „Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20 січня 2005 року № 2375-1V розмір 153 грн., склала 61,80 грн.

Відповідач вважає, що проведення технічної інвентаризації земельної ділянки за рахунок громадян - власників земельних ділянок є безпідставним, оскільки:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року

№ 434-р з метою прискореного завершення робіт з інвентаризації та грошової оцінки земель населених пунктів та земель несільськогосподарського призначення Держкомзему доручено до 31 грудня 1999 року забезпечити проведення інвентаризації та грошової оцінки земель населених пунктів та до 31 грудня 2000 року проведення інвентаризації та грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення, а Мінфіну - передбачити фінансування робіт з проведення інвентаризації. Згідно „ Типового положення про міське (міст обласного та районного значення)управління (відділ)земельних ресурсів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 200 управління (відділ)земельних ресурсів відповідно до покладених на нього завдань забезпечує проведення топографо-геодезичних, картографічних, обстежувальних та вишукувальних робіт, необхідних для використання і охорони земель, здійснення землеустрою та моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру (п.20). Управління (відділ) земельних ресурсів використовує в установленному порядку бюджетні кошти, а також інші кошти, не заборонені законодавством, для виконання програм освоєння нових технологій, провадження науково-технічної діяльності у сфері використання і хорони земель, підвищення родючості ґрунтів, здійснення землеустрою та моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру.

Таким чином, ЗАТ НВП  „Технічне бюро кадастру” було порушено ч. 2 ст. 1 Закону України від 20.01.05р. № 2375-ІV ст. 1 „Про захист конституційних прав громадян на землю”.

Державна інспекція керуючись ст. 14 Закону України „Про ціни і ціноутворення” та п. 3 ч. 3 ст. 9 Бюджетного кодексу України на підставі зазначеного рішення вирішила вилучити у ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру” в дохід державного бюджету України 617 грн. та стягнути штраф у сумі 1234 грн.

Водночас, відповідач, долучив  до матеріалів справи рішення від 30.05.07р. про внесення змін та уточнення до рішення № 7 від 02.03.07р. на підставі якого підлягає вилученню у ЗАТ НВП „Технічне бюро кадастру” в дохід державного бюджету 61грн. 80 коп. та стягненню штрафу в сумі 123 грн. 60 коп.

Враховуючи    достатність  доказів   у  даній  справі та  наявність письмової згоди сторін,  суд приходить до висновку  про    розгляд справи   по  суті на підставі п.3 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників  позивача, відповідача  судом встановлено.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної  влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах  повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу п.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства  України –у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства  та ( або)  визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації ( Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 01-5/35 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” з послідуючими змінами та доповненнями внесеними  Роз’ясненнями та рекомендаціями Президії Вищого господарського суду України).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення про застосування економічних санкцій № 7-К від 30.03.2007р. «Про внесення змін та уточнень до рішення № 7-К від 02.03.2007р. про застосування економічних ( штрафних санкцій) за порушення державної дисципліни цін»прийняте з порушенням Закону. При цьому суд виходив із такого.

Як вбачається із матеріалів справи,  у оскаржуваному рішенні ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру" звинувачується у тому , що  у листопаді 2006 року при виконанні робіт із землеустрою щодо виготовленя документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку при передачі безоплатно земельних ділянок у власність до гр. Тлучкевича В.С. неправомірно застосовував вільні ціни у період дії регульованих ( 214,80 грн.. замість 153 грн.)  чим  порушив ч.2 ст.1 Закону України "Про захист конституційних прав громадян на землю" від 20.01.2005р.№2375-ІУ.

Дана  норма Закону передбачає, що вартість робіт із землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, крім випадків, визначених частиною першою цієї статті, не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 153 грн..

Водночас, як вбачається із акту від 23 лютого 2007р. Державна інспекція контролю за цінами безпідставно поєднує два окремі договори, які укладені у різні періоди з відмінними предметами договорів (додаючи суми вартості виконаних неоднакових робіт по різних договорах), що укладені між фізичною та юридичною особами. Дані договори укладені за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, та є правомірними. Відповідно до ст. 204. ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому , договір на виконання робіт №2-1549/05 від 02.09.2005р. укладений між фізичною особою Тлучкевич В.С., в подальшому Замовник та ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру", в подальшому Виконавець. Предметом даного є виконання технічної документації по інвентаризації земельної ділянки у м. Луцьк.

Пунктом 3.1. передбачено: "загальна договірна вартість виконаних робіт складає 114,80грн (в тому числі ПДВ)".

В п. 1 ст. 627. Цивільного кодексу України передбачено відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правовою природою даний договір є договором підряду. Відповідно до п. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про землеустрій" Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру" має відповідну ліцензію виконувати такі роботи, ліцензія видана державним комітетом України по земельних ресурсах серія АБ №117563 (код Єдиного ліцензійного реєстру по проведенню землевпорядних та земле оціночних робіт 57.01.16 інвентаризація земель усіх категорій),. Проведення інвентаризації земельної ділянки за рахунок коштів громадянина не є неаргументованим. Прикінцевим пунктом ст.67 ЗУ "Про землеустрій" передбачено, що роботи із землеустрою можуть фінансуватися відповідно до укладених договорів за рахунок коштів громадян, юридичних осіб та інших джерел, не заборонених законом.

Інвентаризація земельної ділянки виконувалась за замовленням Тлучкевича В.С. на підставі його заяви. З цією метою   між фізичною особою Тлучкевич В.С, в подальшому Замовник, та ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру", в подальшому Виконавець, було укладено договір на виконання робіт який безпосередньо підпадає під дію Закону України "Про захист конституційних громадян на землю". Предметом  даного договору є виконання технічноїдокументації по приватизації присадибної ділянки у м. Луцьк. Пункт 3.1. «загальнадоговірна вартість виконаних робіт складає 100 грн (в тому числі ПДВ).

У Законі          України "Про захист конституційних громадян на землю" не встановлено фіксовану вартість робіт, а вказується лише вартість, яку перевищувати заборонено. Так як вартість технічної документації до державного акту при приватизації земельної ділянки становила - 100грн., та не перевищувала вказаної в ч.2 ст.1 ЗУ "Про захист конституційних прав громадян на землю" суми ,яка не може перевищувати дев'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 153грн. то  ЗАТ НВП "Технічне бюро кадастру"  державної дисципліни цін не порушило .

Дані договори є різними правочинами по предмету договору і виконані за угодою сторін в різний час в залежності від вимог замовника робіт. Договори виконанні в повному об'ємі, що підтверджується актами виконаних робіт та проведеною оплатою. Об'єднувати два різних договори немає ніяких законних підстав.

При визначенні вартості робіт з землеустрою щодо виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку при передачі безоплатно земельних ділянок у власність громадянам України, Державною інспекцією з контролю за цінами безпідставно враховано вартість робіт з проведення інвентаризації земельної ділянки в суму, отриману підприємством за виготовлення документації до державного акту на право власності.

Разом з тим,  у 25 Закону України  "Про Землеустрій" зазначено перелік усіх видів документацій (додаток 2);

Закон України  "Про захист конституційних прав громадян на землю" визначає, на яку з вказаних у ст. 25 ЗУ "Про Землеустрій" документацій встановлено граничний розмір плати, а саме - технічна документація із землеустрою щодо виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку;

В ст. 56 ЗУ "Про Землеустрій" визначено склад документації, тобто матеріали, що є результатом робіт, які необхідно виконати для підготовки документації і на які встановлено граничний розмір плати - інвентаризація земельної ділянки не зазначена ;

В Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.99 р за № 43 та зареєстрованої в Мін'юсті 4 червня 1999 р. за N 354/3647 визначено процесуальний порядок підготовки і видачі державного акту - інвентаризація земельної ділянки не зазначена;

У "Довіднику кодів, робіт за Єдиним ліцензійним реєстром, що здійснюються в межах виду господарської діяльності "Проведення землевпорядних та землеоціночних робіт" серед переліку з двадцяти п'яти видів робіт розробку технічної документації до державного акту виділено окремим видом робіт і позначено кодом 57.01.08. Проведення інвентаризації земель усіх категорій теж виділено окремим видом робіт і позначено кодом 57.01.16. На виконання цих видів робіт необхідно отримати ліцензію;

Спільним наказом Держкомзему , Мінфіну, Мінекономіки від 15 червня 2001 р., №97/298/124, зареєстрованого в Мін'юсті 10 липня 2001 р за №579/5770 визначено розцінки за землевпорядні роботи. В р.5.1 розцінок зазначено комплекс робіт при підготовчих роботах зі складання державного акту на землю, який включає опрацювання наявних матеріалів інвентаризації, а в примітці 8 цього ж розділу наголошується, що при відсутності таких матеріалів вартість інвентаризації визначається додатково - тобто не входить у вартість робіт зі складання технічної документації до державного акту;

В роз'ясненні Держкомзему, наданому на запит Державної інспекції з контролю за цінами, чітко розписані роботи, вартість яких регламентується ЗУ "Про захист конституційних прав громадян на землю". Роботи з проведення інвентаризації в роз'ясненні не зазначені;

У розпорядженні Антимонопольного комітету України від 29 травня 2007 р., № 23 рк, виданому за результатами перевірки підприємства на предмет дотримання законодавства про захист економічної конкуренції, адміністративною колегією комітету підтверджено , що "Підприємство не перевищує встановлений в розмірі 153 грн. рівень вартості робіт з виготовлення документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку."

Враховуючи викладене, рішення начальника державної інспекції контролю за цінами у Волинській області №7-К від 30 травня 2007р.  «Про внесення змін та уточнень до рішення № 7-К від 02.03.207р. про застосування економічних ( штрафних) санкцій за порушення державної дисципліни цін»прийняте всупереч вимог ст.ст.25,26,56, 67 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю», наказу Дерржкомзему, Мінфіну, Мінекономіки від 15.06.2001р. № 97/298/124, зареєстрованого в Мін’юсті  10.07.2001р., а тому підлягає скасуванню .

За таких обставин позов ЗАТ НВП «Технічне бюро кадастру»підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись  ст.19 Конституції України, ст.ст.25,26,56, 67 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про захист конституційних прав громадян на землю», наказу Дерржкомзему, Мінфіну, Мінекономіки від 15.06.2001р. № 97/298/124 , ст.ст. 2, 158 –163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Рішення Державної інспекції контролю за цінами у Волинській області №7-К від 30 травня 2007р.  «Про внесення змін та уточнень до рішення № 7-К від 02.03.207р. про застосування економічних  ( штрафних) санкцій за порушення державної дисципліни цін»скасувати.

3.Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження даної постанови суду подається протягом десяти днів з дня складення її у повному обсязі . Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заступник голови

господарського суду Волинської області,судя                         Пахолюк В.А.

Повний текст постанови

виготовлено та підписано 21.06.2007 р.