ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
УХВАЛА

"12" червня 2007 р.

Справа №  11/299/07

За позовом:
Приватного сільськогосподарського
підприємства “Агрофірма “Авангард”

(55542, Миколаївська обл.,
Єланецький р-н, с.Возсіятське, вул.Шкільна, 22)

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (55542,
Миколаївська обл., Єланецький р-н, с.Возсіятське)

та зустрічним позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1

(55542, Миколаївська обл., Єланецький р-н, с.Возсіятське)

до відповідача:
Приватного сільськогосподарського підприємства “Агрофірма “Авангард”

(55542, Миколаївська обл.,
Єланецький р-н, с.Возсіятське, вул.Шкільна, 22)

Суддя Василяка
К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від
позивача:  Макушев С.П. -дов. №23 від
11.01.2006р.

від
відповідача: ОСОБА_2. -дов. НОМЕР_1 від 14.05.2007р.

СУТЬ СПОРУ:
спонукання до укладання договору за первісним позовом та усунення перешкод у
користуванні земельними ділянками за зустрічним позовом

Відповідач за первісним позовом
заперечує проти позовних вимог, вважає, що вони є безпідставними та такими, що
не підлягають задоволенню, просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись
на те, що поле засіяне люцерною складається з земельних ділянок належних на
праві власності  фізичним особам, з якими
у нього було укладено договори оренди землі. Ніякої домовленості на обмін
земельними ділянками з агрофірмою „Авангард” не було.

Відповідач за зустрічним позовом
відзив до суду не надав.

Заслухавши
представників сторін, вивчивши матеріали справи,  суд -

в с т а н о в
и в:

22 квітня 2002 року ПСП „Агрофірма
„Авангард” та фізична особа ОСОБА_3 уклали договір оренди земельної частки
(паю) за умовами якого ОСОБА_3  передав в
оренду фірмі, строком на п'ять років, земельний пай розміром 9,93 га який
розміщений в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.

26 квітня 2002 року такий же
договір було укладено позивачем з фізичною особою ОСОБА_4, а14 травня 2002 року
з ОСОБА_5.

Вищеназвані договори  були зареєстровані у книзі реєстрації оренди
земельних часток (паїв).

Вказані земельні частки (паї)
знаходились єдиним земельним масивом на полі №6 зрош. Мехзагону № 4.

В 2002 році орендарем було
закладено посіви люцерни, як багаторічної трави, що не оспорюється з боку
відповідача.

В 2003 році вищеназвані фізичні
особи отримали державні акти на право приватної власності на землю на земельні
ділянки, які розташовані на полі №6 зрош. мех. загону №4 „Авангарду”.

Вказані обставини визнані та не
оспорюються сторонами.

20 серпня 2003 року фізичні особи
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 уклали договори оренди земельних ділянок,
які були виділені  їм в натурі з ПП
ОСОБА_1.

Відповідно до перехідних положень
Закону України „Про оренду землі” громадяни - власники сертифікатів на право на
земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості)  земельних
ділянок мали право укладати договори оренди земель
сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з
урахуванням вимог раціональної
організації території і компактності землекористування, відповідно до
цих сертифікатів з  дотриманням вимог цього
Закону.

Після виділення  в
натурі  (на місцевості) земельних
ділянок власникам   земельних   часток
(паїв)   договір   оренди
землі повинен бути переукладеним
відповідно  до державного акта на
право власності на земельну ділянку на тих самих умовах,  що і раніше укладений, і може бути змінений
лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у
випадках, визначених цим Законом.

Позивачем не надано доказів того,
що договори оренди земельних часток (паїв) з названими фізичними особами було
переукладено.

Однак, як слідує з тексту позовної
заяви,  позивач звертався до місцевого
суду до власників земельних ділянок про визнання права користування земельною
ділянкою, однак спір не було вирішено в судовому порядку в в'язку з досягненням
згоди з ПП ОСОБА_1 щодо обміну земельними ділянками та подальшою відмовою від
позовів.

В матеріалах справи міститься
договір укладений між ПСП „Авангард” та ПП ОСОБА_1 від 29.04.2004р., умовами
якого передбачено передачу фірмою на умовах тимчасового обміну земельними
ділянками в полі №1 загальною площею 38,08 га строком на три роки ПП ОСОБА_1, а
останній передає земельні ділянки фізичних осіб загальною площею 49,44 га.

Питання суборенди земельних ділянок
врегульовано ст.8 Закону України „Про оренду землі”, в якій сказано, що
орендована земельна  ділянка або її
частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни  цільового
призначення,  якщо  це передбачено  договором оренди або за письмовою згодою
орендодавця. Якщо протягом одного місяця
орендодавець  не  надішле письмового повідомлення щодо своєї
згоди чи заперечення,  орендована
земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди
земельної  ділянки   повинні обмежуватися  умовами
договору  оренди  земельної
ділянки  і  не суперечити йому.

Строк суборенди  не
може  перевищувати  строку,
визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди
чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Договір суборенди  земельної
ділянки   підлягає   державній реєстрації.

За згодою  сторін
договір   суборенди   земельної
ділянки посвідчується нотаріально.

Орендарі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди  можуть
обмінюватися  належними  їм правами
користування  земельними  ділянками
шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок,  якщо це передбачено договором оренди або за
письмовою згодою орендодавця.

Однак, як позивачем, так і
відповідачем не надано до суду доказів того, що ними було повідомлено власників
земельних ділянок про обмін правами користування ділянками та отримано згоду на
такий обмін.

Тобто, діючим законодавство, що
регулює земельні відносини, не передбачено укладання договорів обміну
орендованими земельними ділянками.

Ці питання повинні вирішуватись
шляхом укладання договорів суборенди відповідних ділянок і тільки за письмовою
згодою орендаря, оскільки така умова передбачена договорами оренди землі
укладеними 20.08.2003р.

Таким чином, первісні позовні
вимоги щодо спонукання до укладання договору обміну земельними ділянками в будь
якому випадку зачіпають права фізичних осіб, які є власниками цих ділянок.

Відповідно до приписів ст.ст.1,12
ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, учасниками яких є
підприємства, установи, організації та інші юридичні особи, в тому числі громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Оскільки рішення господарського
суду з даного спору може зачіпати інтереси фізичних осіб,  вказаний спір не підвідомчий господарському
суду, а підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції.

За таких обставин, на підставі п.1
ст.80 ГПК України провадження у справі повинно бути припинено.

Що стосується зустрічного позову,
суд вважає, що провадження в цій частині позову також підлягає припиненню на
підставі п.11 ст.80 ГПК України, оскільки на час розгляду справи
відсутній предмет позову.

Дана обставина не заперечується
сторонами, оскільки на день розгляду справи земельні ділянки з посівами люцерни
переорані самим заявником.

На підставі викладеного, керуючись
п.п.1, 11  ст.80 ГПК України,
суд -

У Х В А Л И
В:

1.
Провадження за первісним позовом припинити.

2.
Провадження за зустрічним позовом припинити.

Суддя