ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 3/162ад.
Судова колегія у складі суддів Доманської М.Л. - головуючої,
Лісовицького Є.А., розглянувши матеріали  справи за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,                  м. Свердловськ Луганської
до Управління Пенсійного фонду України м. Свердловську Луганської
області, м. Свердловськ Луганської області
скасування рішення та зобов»язання вчинити певні дії
в присутності представників сторін:
від позивача -ОСОБА_2 (дов. від 17.04.07 НОМЕР_1),
від відповідача -Скиба С.М., дов№1785/01-15 від 06.06.07
Суть спору: заявлено вимогу про визнання  противоправним та скасування рішення НОМЕР_2
про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату
або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду  від 02.03.07. щодо нарахування сум фінансових
та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків у період з
20.05.04. до 31.03.05 та про зобов'язання відповідача провести зарахування суми
сплаченої заборгованості із страхових внесків до Пенсійного фонду України за
період з 20.05.04. до 31.03.05 у розмірі 2030,56грн. на особовий рахунок
платника страхових внесків реєстраційний номер НОМЕР_4 в рахунок майбутніх
Розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської
області від 20.06.07 із складу колегії по розгляду справи № 3/162ад  виключено суддю   Ворожцова А.Г. та введено до складу колегії
суддю Палей О.С.
Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішують  у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості
відповідача виступає суб'єкт  владних
повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження
у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України).
Заявою, зданою у судовому засіданні 17.04.07, позивач уточнив
найменування відповідача у справі. Вказана заява прийнята судом, як така, що не
суперечить чинному законодавству та матеріалам позовної заяви. Повним
найменуванням відповідача у справі слід вважати: Управління Пенсійного фонду
України м. Свердловську Луганської області (м. Свердловськ Луганської області).
У зв»язку з уточненням найменування відповідача, позивачем у судовому засіданні
12.07.07 подана заява про уточнення предмету позову, яка також прийнята судовою
колегією як така, що не суперечить чинному законодавству. Позовними вимогами
слід вважати вимогу про визнання противоправним та скасування рішення
НОМЕР_2 Управління Пенсійного фонду України м. Свердловську про застосування до
позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або
несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду  від 02.03.07 щодо нарахування сум фінансових
та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків у період з
20.05.04. до 31.03.05 та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України
м. Свердловську провести зарахування суми сплаченої заборгованості із страхових
внесків за період з 20.05.04. до 31.03.05 у розмірі 2030,56грн. на особовий
рахунок реєстраційний номер НОМЕР_4 в рахунок майбутніх платежів.
Запереченнями на позовну заяву від 08.05.07 № 1454/07-15,
відзивом, зданим до суду 20.06.07, та доповненням до відзиву, зданим у судовому
засіданні 12.07.07, відповідач у справі позов визнав частково , погодившись
узгодити застосовані у рішенні відповідача від 02.03.07 НОМЕР_2 штрафні санкції
-2979 грн. 08 коп. та суму  пені -1210
грн. 20 коп. , зарахувати в рахунок майбутніх платежів суму зайво сплаченої
позивачем недоїмки по страхових внесках
- 343 грн. 99 коп., надавши уточнені розрахунки недоїмки, штрафних
санкцій та пені, із врахуванням дати уплати коштів позивачем, вказаної   банком на платіжному документі, проти решти
позову заперечує, пояснюючись на наступне:
- у відповідності із Законом України „Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу
2005 року" проведено уточнюючий розрахунок недоїмки та відповідно штрафної
- недоїмка зменшена на суму частини єдиного податку (42 відсотка),
яка не надійшла до Пенсійного фонду за І квартал 2005 року, до сплати страхових
внесків  було включено такі суми єдиного
податку: за січень - 100,80 грн., за лютий - 100,80 грн. та за березень - 67,20
- крім того, протягом 1 півріччя 2005 року платником (позивачем)
до Пенсійного фонду було зайво перераховано 66,68 грн. страхових внесків за
ставкою 2 відсотка, ця сума була за карткою
особового рахунку зарахована на сплату недоїмки,
- за результатом проведених розрахунків відбулося зниження суми
недоїмки, заявленої у вимозі НОМЕР_3, з 2030,56 грн. до 1686,57 грн. ,
зменшення склало 343,99 грн.,
- уточнений розрахунок штрафних санкцій проведено з урахуванням
нового розрахунку недоїмки та у відповідності до п.10.11. Інструкції про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України" від 19.12.03 року №21-1, тобто суми сплати поточних страхових
внесків зараховані шляхом перерозподілу в рахунок сплати недоїмки, пені та
штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення,
- за результатом проведених розрахунків відбулося зниження суми
штрафних санкцій та пені, штрафні санкції склали - 2979,08 грн., пеня - 1210,20
грн. (замість заявлених у рішенні НОМЕР_2 від 02.03.07 ),  сума штрафних санкцій зменшена на 396,21
грн., пені - на 325,63 грн.,
- нарахування штрафних санкцій, що є спірними по справі,
проводиться у відповідності із ст.106 Закону України від 09.07.03 №1058-IV “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” (далі -Закон № 1058);
- обов'язковість ведення обліку виплат застрахованих осіб,
нарахування, обчислення і сплати страхових внесків в повному обсязі
страхувальником передбачена ст.17 Закону № 1058;
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.05 № 58-р
„Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" (далі -
розпорядження № 58-р) було тимчасовою мірою, дія вищевказаного
Розпорядження припинена;
- з 01.01.04 введено в дію Закон №1058, який є спеціальним
- Законом № 1058 визначаються принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому пенсійному страхуванню, а також платники
страхових внесків; страхувальниками відповідно до ст. 14 Закону є роботодавці,
у  тому числі фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством,
Прикінцевих положень Закону № 1058 страхові внески сплачуються страхувальниками
та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" ( 400/97-ВР);
даних правовідносин Указу Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" №
746/99 від 28.06.99, припиняється, оскільки з 01.01.04 набрав чинності Закон №
- Законом України "Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005
року" (далі - Закон № 3583), регулюються суперечності, які виникли
при прийнятті Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" від 23.12.04 № 2285-ІУ та Закону України "Про Державний бюджет
України на 2005 рік" від 25.03.05 № 2505-IV у суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності
щодо сплати внесків до Пенсійного фонду України, які були сплачені ними у
складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року -1
кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки у зв'язку із
застосуванням Державним казначейством України діючого на той час Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.04 № 2285-ІУ;
- вказані Закони не регулюють спірні правовідносини у тих
випадках, коли доля єдиного податку за найманих працівників перераховувалась
держказначейством за позивача своєчасно.
Сторони не досягли примирення.
Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд
дійшов до наступного.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступне:
-   відповідачем винесене
рішення від 02.03.07 № 134 про застосування до позивача штрафних  санкцій в розмірі 3375 грн. 29 коп. та пені
-1525 грн. 83 коп.;

- нарахування суми боргу, пені та штрафної санкції здійснюється з
20.05.04,

- Кабінетом Міністрів України видано розпорядження N 58-р, згідно
з яким передбачено тимчасове припинення перевірки юридичних та фізичних осіб -
платників єдиного та фіксованого податків щодо сплати страхових внесків на
різні види загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення
з них заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році та першому
кварталі 2005 року, застосування пов'язаних з цим санкцій, з одночасним зняттям
арешту з банківських рахунків зазначених осіб, який було накладено у зв'язку із
стягненням такої заборгованості ,

- для врегулювання проблеми сплати страхових пенсійних внесків
суб'єктами спрощеного оподаткування прийнято Закон N 3583, відповідно до ст. 1
якого суми внесків до Пенсійного Фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків
згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - І кварталу 2005
року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку із
застосуванням Державним казначейством норм діючого на той час Закону України
від 23.12.04  N 2285-ІУ "Про
Державний бюджет України на 2005 рік", не вважаються заборгованістю,
згідно із ст. 2 цього Закону донарахування та фінансові (штрафні) санкції щодо
сум фактично сплачених внесків за період 2004 року - І квартал 2005 року до
зазначених суб'єктів господарської діяльності не застосовуються;

- в ході виконавчого провадження, яке здійснювалося Державною
виконавчою службою м.Свердловська Луганської області позивачем було сплачено
2030,56 грн., які згідно із постановою Державної виконавчої служби в місті
Свердловську було визначено як борг.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати противоправним
та скасувати рішення НОМЕР_2 Управління Пенсійного фонду України м.
Свердловську про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування
пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату страхувальниками
страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом
Пенсійного фонду  від 02.03.07 щодо
нарахування сум фінансових та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових
внесків у період з 20.05.04. до 31.03.05 та про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України м. Свердловську провести зарахування суми сплаченої
заборгованості із страхових внесків за період з 20.05.04. до 31.03.05 у розмірі
2030,56грн. на особовий рахунок реєстраційний номер НОМЕР_4 в рахунок майбутніх
платежів.

Відповідач позовні вимоги визнав частково з підстав, визначених
вище.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається , що на підставі картки особового
рахунку згідно зі ст. 106 Закону № 1058 відповідачем позивачеві надана вимога
про сплату боргу Ф-18/3 на суму 2030 грн. 56 коп., що виник за період з
20.05.04, та  прийнято рішення від
02.03.07 НОМЕР_2 про застосування до позивача у справі штрафних санкцій у
розмірі 3375 грн. 29 коп. та нарахування пені -1535 грн. 83 коп. за
несвоєчасну  сплату страхових внесків на
вказану суму боргу.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону 1058 страхувальниками,
тобто платниками страхових внесків, є
роботодавці :   підприємства,
установи і організації, створені відповідно до законодавства України,  незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, об'єднання
громадян,   профспілки,   політичні
партії (у тому числі  філії,
представництва,   відділення  та
інші  відокремлені  підрозділи
зазначених підприємств,    установ,    організацій,    об'єднань
громадян,    профспілок,
політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки їх
застрахованими  особами),   фізичні
особи  -   суб'єкти
підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,   які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований  податок,
єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору  (контракту)
або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті
11 цього Закону  тощо.

Підпунктом 6 пункту 2 статті 17 Закону № 1058 встановлено, що
страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові внески .

Розділом 4  Інструкції про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою правління
ПФУ від 19.12.03 № 21-1 та
затвердженої  в Міністерстві
юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі -Інструкція), передбачено, що
розміри страхових внесків на загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України від 26.06.97 №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 6 статті
20 Закону № 1058  та підпункту
5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Інструкції страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Пунктами 3,4,6 статті 18 Закону
№ 1058 встановлено, що

- страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом;

- страхові внески не включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що  складають
систему оподаткування; на ці  внески не
поширюється податкове законодавство;

- законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення
від їх сплати.

Більш того, Закон № 1058 має вищу юридичну силу відносно до Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" від 28.06.99 №746/99 (далі - Указ).

В той же час  слід визначити,
що відповідно до п.17 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування належить до загальнообов'язкових
податків та зборів, ставки та механізм справляння яких не можуть
встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про
оподаткування.

Застосування Указу до норм Закону № 1058 помилкове, оскільки Указ
являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові відносини.
Закон № 1058 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати та сплачувати в
установлені строки та у повному обсязі страхові внески визначено п.6 ч.2 ст. 17
Закону № 1058. Будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в
установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які
обрали спрощену систему оподаткування, законом не надано.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці
правовідносини лише у випадках, передбачених Законом № 1058, або в частині, що
не суперечить цьому Закону. Згідно з ч. 4 ст. 18 даного Закону, страхові внески
не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно з пунктом 15 прикінцевих положень Закону № 1058 до
приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України
та інші нормативно-правові  акти
застосовуються в частині, що суперечить цьому Закону.

Аналізуючи наведені вище норми можна зробити висновок, що
обов'язковість сплати збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування не
пов'язується із статусом платника податку як суб'єкта підприємницької
діяльності.

Крім того, необхідно зазначити, що стаття 6 Указу встановлює
пільги, зокрема, звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування суб'єкта малого підприємництва тільки в сфері його підприємницької
діяльності. Визначення поняття «підприємницька діяльність»дається у статті 42
ГК України. За змістом цієї норми права, підприємницька діяльність -це
безпосередня самостійна систематична, на власний ризик, діяльність по
виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання
прибутку.

Таким чином, вказаний спір по даній справі не підпадає під
правовідносини, що регулюються Указом, а є об'єктом регулювання іншого
правового акту -Закону № 1058.

Названий же Закон № 1058 не встановлює такої пільги, як звільнення
від сплати  збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, що перейшли на
спрощену систему оподаткування.

Розпорядження № 58-р містить наступні норми: «Підтримати
пропозицію пенсійного фонду України, погоджену з Мінфіном та Державною
податковою адміністрацією, щодо тимчасового припинення перевірок юридичних та
фізичних осіб -платників єдиного і фіксованого податку щодо сплати страхових
внесків на різні види загальнообов'язкового державного соціального страхування,
стягнення з них заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році -1
кварталі 2005 року, застосування пов'язаних з цим санкцій, а також щодо зняття
арешту з банківських рахунків зазначених осіб, який було накладено у зв»язку із
стягненням згаданої заборгованості, до остаточного врегулювання функціонування
спрощеної системи оподаткування».

Посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України
від 10.03.05 № 58-р “Про деякі питання спрощеної системи оподаткування”, яким
підтримана пропозиція Пенсійного фонду України щодо тимчасового припинення
перевірок юридичних та фізичних осіб-платників єдиного та фіксованого податку
відносно сплати страхових внесків на різні види загальнообов'язкового
державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими
платежами, що утворилась у 2004 році -1 кварталі 2005 року, застосування
пов'язаних з цим санкцій, не приймається судом до уваги. Вказане розпорядження
має тимчасовий характер.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України від 25.03.05
№ 2505-ІУ “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на
2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України”, що набрав чинності з дня
опублікування, з 31.03.05, сплата та зарахування до бюджетів і державних
цільових фондів сум єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва та
фіксованого податку здійснюються у порядку та на умовах, які діяли до 1 січня
2005 року. Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування своїх доходів та використовують найману працю,
сплачують страхові внески на загальних підставах, відповідно до Закону України
№ 1058.

Як вже
зазначалось вище, Закон № 1058 регулює відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
законів і нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини тільки у
випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому
закону.

Тому, враховуючи наведене, розпорядження № 58-р не надає
органам Пенсійного фонду України прямої заборони щодо здійснення перевірок чи
стягнення заборгованості, що утворилася у період 2004 року - 1 кварталі 2005
року, застосування пов'язаних з цим санкцій. Як визначено нормами цього
Розпорядження № 58-р, воно лише підтримує відповідну пропозицію Пенсійного фонду
України...

Законом № 3583 регулюються суперечності, які виникли при
прийнятті Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
від 23.12.04 № 2285-ІУ та Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 рік" від 25.03.05 № 2505-IV у суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сплати
внесків до Пенсійного фонду України, які були сплачені ними у складі податків
згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року -1 кварталу 2005
року, але не були зараховані на їх особові рахунки у зв'язку із застосуванням
Державним казначейством України діючого на той час Закону України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.04 № 2285-ІУ. Вказаним
законодавством не регулюються спірні правовідносини у тих випадках, коли доля
єдиного податку за найманих працівників перераховувалась держказначейством за
позивача своєчасно.

Разом з тим, як вбачається
з матеріалів справи, та підтверджено відповідачем, від сплаченого позивачем за
відповідний період єдиного податку до управління Пенсійного фонду України в
м.Свердловську Луганської області не надійшло за І квартал 2005 року, та не
булі включені до картки особового рахунку позивача такі суми сплаченого
позивачем до держказначейства єдиного податку: за січень - 100,80 грн., за
лютий - 100,80 грн. та за березень - 67,20 грн..

Крім того, як зазначив відповідач, підтвердивши свої доводи
карткою особового рахунку позивача та уточненим розрахунком суми недоїмки,
протягом 1 півріччя 2005 року позивачем відповідачеві було зайво перераховано
66,68 грн. страхових внесків за ставкою 2 %.

За уточненим розрахунком відповідача, наданим у судовому засіданні
20.06.07, сума недоїмки, яка є обґрунтованою та повинна була заявлятись у
вимозі НОМЕР_3, зменшена на 343,99 грн. (з 2030,56 грн. до 1686,57 грн.).
Вказаний уточнений розрахунок здійснений відповідачем із врахуванням  вимог Закону № 3583 та дати уплати
страхових внесків позивачем, у тому числі у складі єдиного податку, вказаної
банком на платіжному документі. У доповненні до відзиву, зданому у судовому
засіданні 12.07.07, відповідачем зазначено, що при розрахунку суми недоїмки,
заявленої у вимоги НОМЕР_3, застосована дата зарахування коштів на рахунок
Пенсійного фонду, а не фактична дата уплати страхових внесків позивачем, у тому
числі у складі єдиного податку, вказаної банком на платіжному документі, із чим
погодився позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, у примусовому порядку на
виконання вимоги НОМЕР_3 позивачем була сплачена сума вказаного у цій вимозі
боргу (недоїмки) у розмірі 2030 грн. 56 коп.. Як визнано відповідачем,  позивачем зайве було сплачено 343,99 грн..

Реєстраційним номером
позивача стосовно всіх розрахунків за коштами Пенсійного фонду України є
Р 5012 (а.с.7).

За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України м. Свердловську провести зарахування суми
сплаченої заборгованості із страхових внесків за період з 20.05.04. до 31.03.05
у розмірі 343,99 грн. на особовий рахунок позивача реєстраційний номер НОМЕР_4
в рахунок майбутніх платежів  є
обґрунтованими, визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 112, 136 КАС України у разі визнання
відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за
умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї-небудь
права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать
закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Уточнений розрахунок штрафних санкцій та пені, наданий
відповідачем у судовому засіданні 20.06.07, проведено відповідачем з
урахуванням нового розрахунку недоїмки (1686,57 грн.), у відповідності до
п.10.11. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України" від 19.12.03 року №21-1, тобто
суми сплати поточних страхових внесків зараховані шляхом перерозподілу в
рахунок сплати недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення, та із врахуванням фактичної дати уплати страхових
внесків позивачем (у тому числі у складі єдиного податку), вказаної банком на
платіжних документах, копії яких надані позивачем до матеріалів справи.

За результатом проведених уточнюючих розрахунків відповідача сума
штрафних санкцій, яка повинна була заявлятись відповідачем до сплати у рішенні
від 02.03.07 НОМЕР_2, знизилась та складає - 2979,08 грн., сума пені - 1210,20
грн.,  сума штрафних санкцій зменшена на
396,21 грн., пені - на 325,63 грн..

Враховуючи вищевикладене, норми Закону № 1058 та Закону
№ 358, часткове визнання позову відповідачем (ст..ст.112,136 КАС України),
суд вважає позовні вимоги  щодо визнання
противоправним та скасування рішення від 02.03.07 НОМЕР_2 Управління Пенсійного
фонду України м. Свердловську про застосування до позивача фінансових санкцій
та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками
або органом Пенсійного фонду  щодо
нарахування сум фінансових та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових
внесків у період з 20.05.04. до 31.03.05, такими, що підлягають до задоволення частково.  Вказане рішення від 02.03.07 НОМЕР_2 слід
визнати противоправним та скасувати в частині нарахування штрафних санкцій у
сумі 396,21 грн. та пені -у сумі 325,63 грн..

В решті  рішення від
02.03.07 НОМЕР_2 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені
відповідає вимогам чинного законодавства, недоїмка в частині  суми 1686,57 грн. визначена відповідачем
обґрунтовано і правомірно, та  сплачена
позивачем у ході відповідного виконавчого провадження небезпідставно і у
відповідності з вимогами чинного законодавства, тому в решті позовних вимог
слід відмовити.

Відповідно до ст.94  Кодексу
адміністративного судочинства України позивачеві слід повернути з
Державного бюджету України судовий збір у сумі 01 грн. 70 коп..

Ухвалою господарського суду Луганської області від 31.05.07 по
даній справі було задоволено клопотання позивача від 16.03.07 щодо вжиття
заходів по забезпеченню позову та зупинено дію вищевказаного рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.Свердловську Луганської області від 02.03.07
НОМЕР_2 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені до розгляду
судом справи по суті.

Заходи по забезпеченню позову, вжиті ухвалою суду від  31.05.07 щодо зупинення дії рішення
Управління Пенсійного фонду України в м.Свердловську Луганської області від
02.03.07 НОМЕР_2 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені слід
скасувати.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112,
136, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного
фонду України

в м.Свердловську Луганської області від 02.03.07 НОМЕР_2 про  застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками
або органом Пенсійного фонду,  в частині
нарахування
штрафних санкцій - у сумі 396,21 грн. та пені -у сумі 325,63 грн..

3.Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України м. Свердловську
Луганської

області (Луганська область, м.Свердловськ, вул..Пірогова,9, код
21792442) провести зарахування суми сплаченої заборгованості із страхових
внесків за період з 20.05.04 до 31.03.05 у розмірі 343,99 грн. на особовий
рахунок суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
реєстраційний номер НОМЕР_4 в рахунок майбутніх платежів.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Повернути з державного бюджету України на користь  суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід.номер НОМЕР_5) судовий збір  у сумі 01 грн. 70 коп., сплачене за
квитанцією від 16.03.07 № 21/1.

Підставою для
повернення судового збору є дана постанова, засвідчена гербовою печаткою суду.

6.Скасувати заходи по забезпеченню позову, вжиті ухвалою
господарського суду Луганської області від 31.05.07 щодо зупинення дії рішення
Управління Пенсійного фонду України в м.Свердловську Луганської області від
02.03.07 НОМЕР_2.

Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.07.07 у
відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
М.Л. Доманська

Суддя
О.С. Палей

Суддя
Є.А. Лісовицький