ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2007
Справа №2-25/5616-2007

За позовом ВАТ «Дніпропетровський хлібзавод № 9», м. Дніпропетровськ,вул.. Чеботарьова, 28,

До відповідача Приватного підприємства «Клівія-МЕ», м. Сімферополь, вул.. Кубанська, 14-А.

Про стягнення 15138,41 грн.

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача –  Шелудько І.І., ю/к, дов. № 142 від 19.02.07р..

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи:

ВАТ «Дніпропетровський хлібзавод № 9» звернулось у господарський суд АРК із позовом до Приватного підприємства «Клівія-МЕ», у якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15138,41 грн., а також витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином зобов’язання за договором, що є порушенням положень ст.. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, у з в’язку із чим за ним виникла заборгованість у сумі 15138,41 грн.,

Представник позивача у судове засідання з’явився, надав клопотання у яковому зазначив, що у позовній заяві помилково вказано загальну суму здійснених поставок товару по договору, а саме 45584,66 грн., тоді як мало бути зазначено 109381,92 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними, крім того не вірно вказано суму проведених платежів відповідачем за поставлений товар, а саме 49401,54 грн., тоді як мало бути зазначено суму у розмірі  94243,51 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Справа розглядається за наявними матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2005р. між ВАТ «Дніпропетровський хлібзавод № 9» та Приватного підприємства «Клівія-МЕ» укладено договір за № 87.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору Постачальник (позивач) зобов’язався передати у встановлений строк хлібопродукцію та кондитерські вироби в асортименті, у власність Покупця (відповідача) для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використання, а Покупець у свою чергу зобов’язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах передбачених договором.

Згідно п. 2.1 договору кількість товару сторони визначають на підставі товарно-транспортних накладних.

Позивачем на виконання своїх зобов’язань поставлено у відповідності з товарно-транспортними накладними в період з квітня 2005р.по жовтень 2005р. товар на загальну суму 109381,92 грн. (а.с. 13-54).

Згідно п. 6.5 договору оплата кожної замовленої партії товару проводиться покупцем протягом 10 банківських днів з моменту поставки.

Однак відповідачем за поставлений товар оплату здійснено частково на суму 94243,51 грн., що підтверджується банківськими витягами руху коштів в період з 19.04.2005р. по 06.10.2005р. (а.с. 56-69).

Таким чином за відповідачем склалася заборгованість у сумі 15138,41 грн.

Відповідачем на дату розгляду справи не представлено доказів сплати сформованої заборгованості.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  Цивільного  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до  звичаїв  ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Виконання цивільних обов’язків згідно ст.. 14 Цивільного кодексу України здійснюється у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи ті обставини, що відповідачем не виконано належним чином умови та взяті на себе зобов’язання за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на  відповідача.

З огляду на викладене, керуючись, ст.. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 14, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44-49, 82-84 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Клівія-МЕ» (м. Сімферополь, вул.. Кубанська, 14-А; р/р не відомий, АТБ «Мрія», МФО 384618, ЗКПО 33434065) на користь ВАТ «Дніпропетровський хлібзавод № 9» (м. Дніпропетровськ, вул.. Чеботарьова, 28; р/р 1001 в КБ «Приватбанк», МФО 305299, ЗКПО 00378000) суму заборгованості у розмірі 15138,41 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 151,39 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття рішенням законної чинності.

Рішення оформлене та підписане 12.06.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.