СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.07                                                                                 Справа № 13/343

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Алчевський коксохімічний завод” м. Алчевськ

до малого приватного підприємства “САННА”, м. Луганськ

про стягнення 8717 грн. 37 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Стародубцева О.О. дов. № 10-03 від 04.01.07 р.

Від відповідача
Сахно Н.В. дов. № 10 від 21.06.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач звернувся з позовом про стягнення неустойки в  сумі 8717 грн. 37 коп.

Позивач позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 12 травня 2006 року між сторонами по справі був укладений договір № 82/494ю за яким відповідач зобов’язався передати позивачу продукцію згідно з специфікацією.

Згідно п. 4 специфікації до договору підписаної 12.05.2006 р. строк поставки продукції був визначений 30 днів з моменту її підписання, тобто до 12.06.2006 року. Відповідно до п. 5 специфікації поставка продукції зді

Відповідно до п. 6.2. договору за прострочення поставки або не поставку продукції відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі 0,1 % від вартості недопоставленої або непоставленої продукції за кожен день прострочення.

Відповідач здійснив поставку продукції з порушенням встановленого строку:

22.06.2006 р. відповідач передав позивачу  за видатковою накладною № РН-000038 продукцію на суму 5347 грн. 00 коп.

28.07.2006 р. відповідач передав позивачу за видатковою накладною № РН-000047  продукцію на суму 13790 грн. 00 коп.

Відповідач не здійснив поставку продукції на суму 44532 грн. 04 коп.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку розраховану відповідно до п. 6.2. договору.

Відповідач позов не визнає посилаючись на те, що порушення зобов’язань з поставки продукції виникло в наслідок відсутності необхідної продукції у виробника; позивач має заборгованість перед відповідачем за оплату поставленої продукції в сумі 19137 грн. 00 коп. і розмір неустойку є великим порівняльно з розміром заборгованості позивача.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідач порушив зобов’язання за спірним договором в частині своєчасної та повної поставки продукції.

Згідно ст.216, ч.1 ст.218   Господарського кодексу України  підставою   для виникнення господарсько-правової  відповідальності  у  вигляді  застосування господарських санкцій є  вчинене  учасником  господарських  відносин  правопорушення  у сфері господарювання.

Відповідно  до  ч.2  ст.217  Господарського кодексу України  одним  з видів господарських санкцій є штрафні  санкції,  до  яких  віднесені,  у  т.ч.  штраф  та  пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Частиною  4  ст.231  Цивільного кодексу України  запроваджено,  що  у разі якщо розмір штрафних санкцій  законом  не  визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно  ч.6  ст.232  ГК  України  нарахування  штрафних  санкцій за прострочення виконання   зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом  або  договором, припиняється  через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 6.2. спірного договору сторони встановили відповідальність відповідача за недопоставку або поставку продукції з порушенням строку у вигляді сплати ним пені в розмірі 0,1 % в день від суми недопоставленої продукції.

Посилання відповідача на порушення ним зобов’язання в наслідок відсутності необхідної продукції у виробника  відхиляється судом з огляду на те, що відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов’язання звільняється від відповідальності за порушення зобов’язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов’язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов’язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доводи відповідача стосовно великого розміру санкцій у порівняні з розміром заборгованості позивача за поставлений товар є безпідставними, відповідачем не доведено суду необхідності наявності зв’язку між зазначеними величинами.

Відповідачем не доведено суду наявності підстав для зменшення розміру неустойки в порядку п. 3  ст. 83 Господарського  процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені розрахунком, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з малого приватного підприємства “САННА” м. Луганськ, Ленінський район, вул. Московська 68 ідентифікаційний код  21833827 на користь Відкритого акціонерного товариства “Алчевський коксохімічний завод” м. Алчевськ, вул. Красних Партизан 1 ідентифікаційний код  00190816 неустойку в сумі 8717 грн. 37 коп.,  державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

27.06.2007 р.