ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 41/158

Вищий господарський  суд  України у складі колегії суддів :

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ “Дніпробетон”

на постанову
від 17.04.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№41/158 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ТзОВ “Каскад”

до
ТзОВ “Дніпробетон”

про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

у справі взяли участь представники

позивача: Шведченко О.В., довір. від 20.11.06

відповідача: Турчин С.О., довір. від 27.03.07

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 16.02.07 у задоволенні позовних вимог відмовлено (суддя Орешкіна Е.В.), оскільки  можливість користування  відповідачем спірною дорогою  є однією  з умов договору оренди землі від 30.01.06р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 17.04.07 рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено: усунути перешкоди у користуванні  земельною ділянкою  шляхом заборони ТзОВ “Дніпробетон” здійснювати проїзд автотранспорту по земельній ділянці площею 3,5136 га, що знаходиться у користуванні ТзОВ “Каскад” на підставі договору оренди землі від 30.01.06 за виключенням автотранспорту, що використовується ТзОВ “Дніпробетон” для обслуговування підстанції РУ 6 Кв (колегія суддів у складі: О.С.Євстигнеєв, Л.О.Лотоцька,  Р.М.Бахмат).

Постанова мотивована тим, що  у ТОВ “Дніпробетон” відсутнє право користування спірною земельною ділянкою.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою суду апеляційної інстанції, ТзОВ “Дніпробетон” звернулося з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.  Скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції  невірно застосовано  аналогію права до правовідносин, які регулюються Конституцією України та  Земельним кодексом України, а саме,  посилаючись на п. в) ст. 141 Земельного кодексу України, як на підставу  припинення права користування земельною ділянкою в зв’язку із “Припиненням діяльності державних чи комунальних підприємств, установ, організацій” апеляційна інстанція  зробила висновок щодо припинення права користування земельною ділянкою ТОВ “Дніпробетон” (правонаступник ВАТ ПБК “Придніпровський завод”, ВАТ “Дніпробетон”) незважаючи на те, що  ВАТ ПБК “Придніпровський завод”, яке в подальшому  було перейменовано у ВАТ “Дніпробетон” та в наступному реорганізовано  у ТОВ “Дніпробетон” ніколи не являлося ні державним, ні комунальним підприємством.

Чинність та правомірність на теперішній час права користування земельними ділянками ТОВ “Дніпробетон” площею 0,1764 га та площею 18,2432 га за адресою м. Дніпропетровськ вул.Гаванська, 4 підтверджено ухвалою Дніпропетровського  апеляційного господарського суду від 11.07.06, якою залишено без змін постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.06 по справі №А39/19 за позовом ТОВ “Дніпробетон” до Дніпропетровської міської ради за участю третіх осіб: Дніпропетровського обласного управління земельних ресурсів, Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів, ТОВ “Продбаза” про визнання недійсними рішення сесії Дніпропетровської міської ради ІУ скликання від 13.07.05 №405/29 “Про передачу земельних ділянок по вул.Гаванської 4-Л в оренду ТОВ “Продбаза”, по фактичному розміщенню виробничої будівлі  та споруд” у частині пунктів 1,10, 11 щодо припинення права постійного користування земельними ділянками площею 18,2432 га і площею 0,1764 га ВАТ ПБК Придніпровський завод” та визнання такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради  від 16.09.1994р. №667 і Державного акту від 16.06.1994 ДПД 84 №000064 (п.10), а також зобов’язання ТОВ “Дніпробетон” переоформити документи на право користування земельною ділянкою по вул.Гаванський, 4 (п.11); а також визнано недійсним пункт 2 щодо затвердження проекту відведення земельних ділянок, складеного ТОВ “Бізнес-Експерт” та передачі земельної ділянки площею 2,5098 га.

На думку скаржника оскаржувана постанова винесена з порушенням п.3 ч.1 ст.3, ст. 321 ЦК України, якими закріплено неприпустимість позбавлення права власності та  порушено Рішення Конституційного Суду України №5-пр/2005 (справа №1-17/2005 ) про постійне користування земельними ділянками. Зазначене Конституційним Судом України вказує на необов’язковість переоформлення права  постійного користування земельною ділянкою у зв’язку з реорганізацією підприємства.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди попередніх інстанцій встановили наступне.

Рішенням сесії ІУ скликання Дніпропетровської міської ради від 30.11.2005 року №346/31 „Про передачу земельних ділянок по вул. Гаванській, 4-Л в оренду та спільну оренду товариству з обмеженою відповідальністю фірмі “Каскад” по   фактичному  розміщенню   виробничих   будівель   і   споруд”   було затверджено проект відведення земельних ділянок та передано ТзОВ “Каскад” в оренду строком на 15 років земельні    ділянки,    у    тому    числі     і    земельна    ділянка площею 3,5136 га, по фактичному розміщенню виробничих будівель та  споруд за адресою:  вул.  Гаванська, 4-Л за рахунок земель, раніше наданих ВАТ ПБК “Придніпровський завод” (п.1).

Цим же рішенням зобов'язано ТОВ “”Каскад” у двомісячний строк укласти договори оренди земельних ділянок (п.4.1.1) та забезпечити безперешкодний проїзд до будівель та споруд суміжних землекористувачів (п.4.3.3).

На підставі зазначеного рішення 30.01.2006 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) і товариством з обмеженою відповідальністю “Каскад” (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого міська рада передала, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Гаванська, 4-Л загальною площею 3,5136 га. кадастровий номер :09:089:0060 (п.1.1, п.2.1). Строк договору був встановлений сторонами у п'ятнадцять років (п.3.1). Поряд з іншими умовами передачі земельної ділянки в оренду було також встановлено, що орендар зобов'язаний забезпечити безперешкодний проїзд до будівель та споруд суміжних землекористувачів (п.6.4).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №667 від 16.06.1994 року “Про видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою по вул. Гаванській, 4 відкритому акціонерному товариству Промислово-будівельній компанії “Придніпровський завод” по фактичному розміщенню” було надано ВАТ ПБК “Придніпровський завод” у постійне користування земельну ділянку площею 21,1464 га по вул. Гаванській, 4.

На підставі зазначеного рішення 27.06.1994 року був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії ДПД 84 №000064.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 10.03.2004 року ВАТ ПБК “Придніпровський завод” було перейменовано у відкрите акціонерне товариство “Дніпробетон”, що підтверджується протоколом позачергових зборів засновників ТОВ ПБК “Придніпровський завод” (т.3 а.с.16).

Загальними зборами акціонерів  відкритого  акціонерного товариства   „Дніпробетон”   (протокол   №5-2004 від 02.12.2004року) було прийнято рішення щодо припинення підприємства в результаті його перетворення у товариство, а протоколом №1 від 31.03.2005 року створено товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпробетон”, яке є правонаступником всього майна, прав та обов'язків ВАТ “Дніпробетон”, що припинилося в результаті перетворення (т.3 а.с.14).

Частиною 1 ст. 120 Земельного Кодексу України передбачено, що при переході права власності  на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити  на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди.

Отже, земельним законодавством встановлено, що перехід права власності  на будівлю та споруду не тягне за собою автоматичний перехід права власності  чи користування  на земельну ділянку, на якій розташована будівля та споруда, а потребує окремого договірно - правового регулювання.

Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.04 р. передбачена обов’язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом апеляційної інстанції , будь-які договори, які б свідчили про перехід права користування земельною ділянкою на ТОВ „Дніпробетон” не укладалися.

В рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України положень ст. 92, п.6 розділу Х  “Перехідні положення “Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 зазначено, що приписи пункту 6 Перехідних положень Земельного кодексу є нормами процесуального права і тому не повинні обмежувати норми матеріального права щодо права власності на землю.

Підставою виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний акт. Чинний Земельний кодекс серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги те, що відповідач не довів в суді те що він є належним землекористувачем суміжних земельних ділянок з позивачем, суд апеляційної інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що умови договору оренди землі, укладеного з позивачем, відповідача не стосуються.

Доводи скаржника про те, що він правомірно користується земельними ділянками площею 0,1764 га та 18,2432 га по вул.Гаванська,4 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дослідження обставин справи не відноситься до компетенції касаційної інстанції, а предметом даного спору є земельна ділянка площею 3,5136 га кадастровий номер :09:089:0060 передана позивачу в оренду по договору від 30.01.2006 р. Договір оренди землі недійсним не визнавався.

Відповідно до ст.25 Закону України “Про оренду землі” орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.(ч.2 ст.152 ЗК України).

Претензії відповідача щодо його власності на автодорогу що знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці можуть розглядатися за відповідним позовом ТОВ “Дніпробетон”. Порядок користування земельною ділянкою позивача, може бути вирішений встановленням сервітуту в судовому порядку за окремим позовом ТОВ “Дніпробетон”, або договором сторін (глава 16 Земельного Кодексу України).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута відповідно встановленим обставинам справи з правильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ “Дніпробетон” залишити без задоволення, а постанову від 17.04.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №41/158 господарського суду Дніпропетровської області - без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун