ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.
№ 1/711-14/158

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                       Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши            касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області на рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2006р.

у  справі                     №1/711-14/158 господарського суду Львівської  області

за позовом                 Відкритого акціонерного товариства

“Львівський завод “Автонавантажувач”

до відповідача          Дочірнього підприємства “ЛАНТ-КВ” ВАТ “ЛЗА”

про                             визнання права власності

за участю представників:

ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач” –не з’явилися;

ДП “ЛАНТ-ЖКВ” ВАТ “ЛЗА” – не з’явилися;

РВ ФДМУ України по Львівській області –Бриковський О.Я.

в с т а н о в и л а :

Відкрите акціонерне товариство “Львівський завод “Автонавантажувач” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом та просило суд визнати за ним право власності на будинки №№ 392, 392 ”А” по вул. Шевченка у м. Львові.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач стверджує, що зазначене майно, передано до статутного фонду товариства під час приватизації і є його власністю. Як стверджує позивач, спірне майно передано відповідачу – Дочірньому підприємству “ЛАНТ-КВ” ВАТ “ЛЗА” лише в оперативне управління та користування відповідно до умов договору №ДП 4-99/1 від 01.04.99р. (а.с.8-10).

Відповідач у справі – ДП “ЛАНТ-КВ” ВАТ “ЛЗА” у відзиві на позов заявлені вимоги визнав (а.с.99).

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.09.2006р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду за ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач” визнано право власності на будинки №№392, 392 “а” по вул. Шевченка у м. Львові (а.с.101-104).

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право власності на спірне майно, яке увійшло до його статутного фонду під час приватизації.

13.02.2007р. Вищим господарським судом України порушено касаційне провадження за скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області на рішення, прийняте у даній справі.

Звертаючись з зазначеною касаційною скаргою, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області,  посилаються на те, що прийняте у справі рішення стосується  прав держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, яке до участі у справі залучено не було. Зокрема, скаржник вказує на те, що спірне майно є власністю держави і не передавалось до статутного фонду позивача.

У поданій скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області просить рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2006р. скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги, скаржник посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до  неповного встановлення обставин справи, які підлягали з’ясуванню та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

До розгляду поданої касаційної скарги по суті заявлених вимог, від позивача у справі –ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач” надійшло клопотання про відкладення розгляду поданої скарги у зв’язку з неможливістю забезпечити явку в судове засідання представника.

Зазначене клопотання відхилено з огляду на те, що:

-  явка представників сторін в засіданні касаційної інстанції не є обов’язковою і не визнана такою судом;

- позивачем, в порушення вимог ст.36 ГПК України, не надано доказів наявності обставин, на які він посилається у клопотанні;

-  у разі неможливості участі певного представника, позивач не був позбавлений можливості уповноважити іншу особу на представництво його інтересів у засідання касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є право власності на будинки №№392 392 “а”, розташовані по вул. Шевченка у м. Львові.

Вирішуючи спір у даній частині та приймаючи рішення щодо задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції не з’ясував чи є особа, залучена до участі у справі в якості відповідача, особою, що повинна відповідати за заявленим позовом (належний відповідач).

Так, у позовній заяві позивач вказує лише на видачу відповідачем ордерів на жилі приміщення у вказаних будинках фізичним особам. При цьому, ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач” не вказує на те, що за відповідачем зареєстровано право власності на спірне майно або відповідач є попереднім власником такого майна від якого фактично перейшло право власності до позивача тощо.

Фактично позивач оспорює правомірність дій відповідача щодо розпорядження приміщеннями, які він вважає своєю власністю, а саме прийняття рішення щодо видачі ордерів. Однак, вважаючи такі дії неправомірними, позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про визнання таких ордерів недійсними на підставі ст.58 ЖК УРСР.

Між тим, встановлення чи є особа, яка залучена до участі у справі в якості відповідача належною, є обов’язковим для розгляду спору по суті.

Так, відповідно до ч.2 ст.24 ГПК України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

За змістом вказаної норми, право вибору особи, яка має відповідати за заявленим позовом належить позивачу, оскільки без його згоди суд не має права замінити відповідача, навіть встановивши, що він є неналежним. Разом з тим, встановивши, що особа, залучена в якості відповідача, не є належною стороною, та не отримавши згоди позивача на заміну неналежного відповідача належним, суд повинен відмовити у позові, оскільки така особа не має відповідного кореспондуючого праву позивача обов’язку (у даному випадку утримуватись від порушення абсолютного права власності) щодо якого позивач просить постановити відповідне рішення.

Для вирішення спору у даній справі, суду першої інстанції необхідно з’ясувати за ким у даний час зареєстровано право власності на спірні приміщенні або встановити попереднього власника спірного майна та з’ясувати думку позивача щодо можливості заміни неналежного відповідача належним.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, позивач стверджував, що набув права власності на спірне майно під час приватизації ДП “ЛАНТ”, яке відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.01.96р. за №1-АГ перетворено у ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач”. Таким чином, можливим попереднім власником майна, на яке, як стверджує позивач, до нього перейшло право власності, є держава.

Допущені порушення норм процесуального права, призвели до неповного з’ясування обставин справи, в зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судом дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок щодо прав і обов’язків сторін.

Порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, встановлені ст.1117 ГПК України.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду господарського суду Львівської області від 07.09.2006р. підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2006р. у справі №1/711-14/158 скасувати.

3.          Справу передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                                Васищак І.М.

Палій В.М.