ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.06.07                                                                                           Справа  № 5/43-28/16А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –Чабан О.С.

від позивача  – Куксов В.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова, вх.№962 від 28.03.2007 року

на постанову господарського суду Львівської області від 06.03.2007 року (підписана 14.03.2007 року), суддя Морозюк А.Я.

у справі № 5/43-28/16А,

за позовом Закритого акціонерного товариства «Сетвік», м.Львів

до відповідача Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова

про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова №29565/10/23-0 від 21.12.2006 року

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області від 06.03.2007 року в справі №5/43-28/16А задоволено позов ЗАТ «Сетвік», скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова №29565/10/23-0 від 21.12.2006 року.

Суд першої інстанції при винесенні постанови виходив з того, що позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в квітні 2005 року були надані податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством.

Господарський суд зазначає про те, що відповідно до п.1.3 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку –це особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. В даному випадку позивач (ЗАТ „Сетвік”) є покупцем товару (послуг), а платником податку є його контрагент, а відтак саме на нього Законом покладено обов’язок з утримання та внесення до бюджету податку, сплаченого покупцем (позивачем), і він несе відповідальність за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до п.10.2 ст.10 Закону України “Про податок на додану вартість”. Одночасно судом відзначено те, що чинне податкове законодавство, зокрема Закон України “Про податок на додану вартість”не містить положень відповідно до яких на покупця покладався б обов’язок по сплаті ПДВ не тільки продавцю, але ще й до бюджету.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ДПІ у Франківському районі м.Львова подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Львівської області від 06.03.2007 року в справі №5/43-28/16А  скасувати та відмовити ЗАТ «Сетвік»у задоволенні позовних вимог.

Зокрема скаржник зазначає, що законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум податку до податкового кредиту з податку на додану вартість, є сплата цих сум до державного бюджету України.

Скаржник звертає увагу суду на те, що ТзОВ “Союзпром-Україна” та ТзОВ “Флоема Інтер”, які є одними з основних постачальників по ланцюгу до виробника не включили суми ПДВ за реалізований товар до складу податкового зобов’язання в квітні 2005 року та не підтвердили факт сплати задекларованих сум ПДВ до Державного бюджету, тому ЗАТ „Сетвік” втрачає право на бюджетне відшкодування в квітні 2005 р. відповідно в розмірі 1208,5 грн. та в розмірі 6666,66 грн.

Представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу та доповненні до заперечень на апеляційну скаргу. Зокрема, вказував на те, що позивачем виконано всі передбачені Законом України «Про податок на додану вартість»умови для отримання права на податковий кредит.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено невиїзну документальну перевірку ЗАТ „Сетвік” з питань правових відносин з ТзОВ НВ “Технологія” та ТзОВ “Флоема Інтер” за квітень 2005 року, за результатами якої 15.12.2006 року складено акт №1999/23-0/33073065.

В ході перевірки встановлено, що ЗАТ „Сетвік” укладено угоду з ТзОВ НВ “Технологія” про придбання ТМЦ. ТзОВ НВ “Технологія” поставлено товар ЗАТ „Сетвік”, про що виписано податкову накладну № 24 від 11.04.2005 року на суму 7251,0 грн. в т.ч. ПДВ 1208,5 грн.

Сума податку на додану вартість 1208,5 грн. по зазначеній накладній внесено ЗАТ „Сетвік” до книги придбання товарів, робіт, послуг та включено підприємством до складу податкового кредиту за квітень 2005 року та до бюджетного відшкодування за квітень 2005 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за квітень 2005 року.

Під час проведення перевірки ЗАТ "Сетвік" з питань правильності віднесення сум ПДВ до податкового кредиту та податкового зобов'язання за квітень 2005 року., відповідно до Наказу ДПА України №350 від 18.08.2005р. направлено запит по основних постачальниках по ланцюгу до виробника.

На запит з ДПІ у м. Чернігові отримано повідомлення від 16.05.2006 року №2465/7/23-310 щодо взаєморозрахунків ТзОВ НВ “Технологія” та ЗАТ „Сетвік”, в якому зазначено, що ТзОВ НВ “Технологія” не є виробником реалізованої ЗАТ „Сетвік” продукції, а тільки посередником. Постачальником реалізованої продукції є ТзОВ “Союзпром-Україна”.

На запит ДПІ у Франківському районі м. Львова про проведення зустрічної перевірки на підтвердження взаємовідносин між ТзОВ “Союзпром-Україна” та ТзОВ НВ “Технологія”, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва в листі від 12.10.2006 року № 19477/7/23-702 повідомила, що здійснити перевірку ТзОВ “Союзпром-Україна” неможливо у зв’язку із тим, що ухвалою господарського суду м. Києва від 09.09.2006 року № 43/614 підприємство визнано банкрутом.

Перевіркою повноти і своєчасності відображення в обліку та звітності операцій по взаєморозрахунках з ТзОВ “Флоема Інтер” було встановлено, що ЗАТ „Сетвік” укладено угоду з ТзОВ “Флоема Інтер” про придбання цегли.

ТзОВ “Флоема Інтер” поставило ЗАТ „Сетвік” товар та виписало податкову накладну № 08 від 19.04.2005 року на суму 40000,00 грн. в т.ч. ПДВ 6666,66 грн.

По зазначеній накладній сума податку на додану вартість 6666,66 грн. внесена ЗАТ „Сетвік” до книги придбання товарів, робіт, послуг та включені підприємством до складу податкового кредиту за квітень 2005 року та до бюджетного відшкодування за квітень 2005 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за квітень 2005 року.

На запит, з ДПІ у Залізничному районі м. Львова отримано лист від 05.06.2006 року № 16489/23-0, в якому зазначено, що ТзОВ “Флоема Інтер” не знаходиться за юридичною адресою, на запити не відповідає, матеріали передано до ЛВПМ УПМ ДПА у Львівській області ”Запит на встановлення місцезнаходження”.

На підставі вищенаведеного, відповідачем зроблено висновок про те, що оскільки ТзОВ “Союзпром-Україна” та ТзОВ “Флоема Інтер” є одними з основних постачальників по ланцюгу до виробника та не включили суми ПДВ за реалізований товар до складу податкового зобов”язання в квітні 2005 року та не підтвердили факт сплати задекларованих сум ПДВ до Державного бюджету, тому ЗАТ „Сетвік” втрачає право на бюджетне відшкодування відповідно в розмірі 1208,5 грн. в квітні 2005 року та в розмірі 6666,66 грн. в квітні 2005 року.

На підставі зазначеного акту перевірки, ДПІ у Франківському районі м. Львова 21.12.2006 року прийнято податкове повідомлення - рішення № 29565/10/23-0, яким позивачу згідно з п.п. “б” п.п.4.2.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, за порушення  п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” зменшено суму бюджетного відшкодування (в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість за квітень 2005 року в розмірі 7875,16 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

В п.п.7.7.10 п. 7.7 ст.7 даного Закону джерелом сплати бюджетного відшкодування є загальні доходи Державного бюджету України.

Таким чином, ЗАТ „Сетвік” не може претендувати на відшкодування коштів з Державного бюджету в сумі 7875,16 грн., оскільки відсутнє джерело відшкодування, так як при проведенні зустрічних перевірок по ланцюгу не встановлено факт сплати ПДВ до Державного бюджету.

Підпунктом 7.7.1.п.7.7.ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначається як різниця між загальною сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту.

Отже, ЗАТ „Сетвік”, включивши безпідставно податкові накладні до податкового кредиту в квітні 2005р завищило податковий кредит на суму 7875,16 грн., одночасно таким чином завищило бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2005р. на суму - 7875,16 грн.

Слід зазначити, що однією з обов'язкових підстав включення сум податку до податкового кредиту з податку на додану вартість, є сплата цих сум до державного бюджету України.

Висновок про те, що включенню до податкового кредиту підлягають лише суми  ПДВ, які були сплачені до бюджету, випливає з самої суті поняття податку, його основної функції - формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку на додану вартість, як особи, яка зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що Законом встановлено прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість, та включенням сум цього податку до податкового кредиту. При цьому зазначені етапи нерозривно зв'язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість.

За змістом Закону України «Про податок на додану вартість», право на включення відповідних сум до податкового кредиту виникає лише при фактичному надходженні податку на додану вартість до Державного бюджету України від платника податку - продавця, а не з самого факту здійснення відповідної операції та сплати покупцем податку в ціні товару.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова  суду першої інстанції підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,209 п.6,7 розділу VІІ КАС України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ДПІ у Франківському районі м.Львова задоволити.

Постанову господарського суду Львівської області від 06.03.2007 року по справі №5/43-28/16А  - скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              Якімець Г.Г.

Судді:                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.