ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 01-14-05-08/4129

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
ЗАТ “Оболонь”, м. Київ

на ухвалу
від 11.01.2007 р. господарського суду Черкаської області

у справі
№ 01-14-05-08/4129 господарського суду Черкаської області

за заявою
Виробничо-торгового підприємства “Діоніс”, м. Черкаси

до
ДП “Тальнівський комбінат хлібопродуктів” ДАК “Хліб України”, м. Тальне Черкаської області

про
банкрутство

кредитор
ЗАТ “Оболонь”, м. Київ

арбітражний керуючий
Борейко О.М.

в судовому засіданні взяв участь представник:

кредитора
Пруднік С.І., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Черкаської області знаходиться справа № 01-14-05-08/4129 про банкрутство ДП “Тальнівський комбінат хлібопродуктів” ДАК “Хліб України”.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.01.2007 р. (суддя Чевгуз О.В.) у визнанні поточних вимог ЗАТ “Оболонь” до боржника на загальну суму 412 535,55 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ЗАТ “Оболонь” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 11.01.2007 р. та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

На думку заявника касаційної скарги, судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 22 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі - Закон) та ст. 43 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 1 Закону визначено, що конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

За результатами розгляду таких вимог кредиторів у попередньому засіданні господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (ст. 15 Закону).

Натомість, грошові зобов’язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, безпосередньо в процедурі банкрутства, відповідно до ст. 1 Закону є поточними вимогами.

На такі вимоги не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів (абзаци 6 та 24 ст. 1 та ст. 12 Закону), тому вони погашаються в процедурі банкрутства без будь-яких обмежень.

Тільки після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні вимоги переходять у категорію конкурсних та повинні бути заявлені в порядку, передбаченому статтею 23 Закону, з наступним  визнанням  їх судом та включенням до реєстру вимог кредиторів.

До визнання боржника банкрутом суд, що розглядає справу про банкрутство, має відмовляти у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов’язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, вимоги ЗАТ “Оболонь” до боржника на загальну суму 412 535,55 грн. виникли після порушення провадження у справі про банкрутство боржника, а тому за своєю правовою природою є поточними вимогами.

Посилання ЗАТ “Оболонь” в касаційній скарзі на ухвалу арбітражного суду Черкаської області від 20.02.2001 р. не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана ухвала винесена за результатами підготовчого засідання суду.

На виконання вимог вказаної ухвали арбітражного суду Черкаської області від 20.02.2001 р. ініціюючим кредитором у справі здійснено публікацію оголошення в офіційному друкованому органі.

Втім, в оголошенні допущено помилку та замість зазначення про порушення справи про банкрутство ДП “Тальнівський комбінат хлібопродуктів” ДАК “Хліб України” вказано про визнання його банкрутом.

Разом з тим, допущена в оголошенні помилка не може впливати на процедуру банкрутства та порядок заявлення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що провадження у справі знаходиться на стадії розпорядження майном боржника та боржник не був визнаний банкрутом, судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено у визнанні поточних вимог ЗАТ “Оболонь” до боржника.

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального і процесуального права та відсутність підстав для її зміни або скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 12, 14, 15, 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ЗАТ “Оболонь” залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Черкаської області від 11.01.2007 р. у справі № 01-14-05-08/4129  залишити без змін.

Головуючий                                                                                Б.М. Поляков

Судді                                                                                                  Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко