ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 р.
№ 7/37

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. –головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали касаційної

скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Екологія”, м. Дніпропетровськ,

на
постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2006р.

у справі
господарського суду Дніпропетровської області  № 7/37

за позовом
Акціонерного комерційного банку “Прем’єрбанк”, м. Дніпропетровськ

до
Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями “Концерн Регіони України”, м. Дніпропетровськ,
Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Екологія”
Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Іріола Фрахт”, м. Дніпропетровськ,
Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Торгова Група Планета”, м. Дніпропетровськ

про
визнання недійсними договорів

за участю представників сторін:

від позивача –Тищик О.І.;

від ТОВІІ “Іріола Фрахт” –Мешечко О.Л., Колбасенко О.О.

від ТОВІІ “Екологія” –Іваненко Г.М.

УСТАНОВИВ:

31.03.2003р. між Акціонерним комерційним  банком “Прем’єрбанк” (банк) та Закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями “Концерн Регіони України” (вкладник)  укладено чотири аналогічні за змістом договори №9, №10, №11, №12 про строковий депозит у національній валюті України з авансовою сплатою відсотків, відповідно до умов яких, вкладник передав банку в управління грошові кошти в національній валюті України (вклад) у формі строкового депозиту з авансовою виплатою відсотків, а банк зобов’язався повернути вклад і сплатити авансом відсотки за користування ним на умовах, передбачених договором. Строк дії договорів з моменту їх підписання до 01.04.2013р.

Пунктом 2 цих договорів сторони передбачали, що вкладник перераховує на рахунок у банку грошові кошти в сумі 1 088 381,07грн. (договір №9), 795 551,89грн. (договір №10), 399 561,94грн. (договір №11), 713 217,56грн.  в день укладення договору. Авансом у день перерахування вкладником грошових коштів на рахунок банк здійснює нарахування відсотків на суму вкладу 5 447 876,20 грн. (договір №9), 3 982 123,80грн. (договір №10), 2 000 000,00грн. (договір №11), 3 570 000,00грн. (договір №12) із розрахунку 8 простих річних відсотків. Банк виплачує вкладнику авансом в день перерахування ним грошових коштів на рахунок суму нарахованих відсотків за весь строк дії договору в сумі 4 359 495,13грн. (договір №9), 3 186 571,91грн. (договір №10),  1 600 438,06грн. (договір №11) ,2 856 782,44грн. (договір №12) перерахуванням нарахованих відсотків на рахунок.

Платіжними дорученнями № 557, 558, 559, 560 від 31.03.2003р. від 31.03.2003р. ЗАТІІ “Концерн Регіони України” перерахували на депозитний рахунок обумовлену договорами суму коштів, а банк меморіальними ордерами №5070, 5071, 5072, 5073 від 03.04.2003р. – суму відсотків.

01.04.2003р., шляхом укладання договорів про уступку вимоги, ЗАТІІ “Концерн Регіони України” передали свої права вимоги до банку виплати вкладів та відсотків по них за договорами №9, №10, №11, №12 ТОВІІ “Екологія” (№9, №11), ТОВІІ “Іріола Фрахт” (№10), ТОВ ІІ “Торгова Група Планета” (№12), а останні зобов’язувались передати ЗАТІІ “Концерн Регіони України” векселі других підприємств по вартості, рівній вартості придбаного права вимоги.

01.04.03р. –02.04.03р. набувачі права вимоги до банку (ТОВІІ “Екологія”, ТОВІІ “Іріола Фрахт”, ТОВІІ “Торгова Група Планета”) уклали з банком договори про уступку вимоги, якими передали останньому свої права вимоги до банку (тобто до самого себе) виплати вкладів та відсотків по них згідно договорів №9, №10, №11, №12, а банк, у свою чергу, передав прості векселі ( 14 та 7 векселів згідно договорів №9, №11, та по 4 векселі - №10, №12) інших підприємств по ціні уступки вимоги.

04.04.03р. за актами приймання передачі  ТОВІІ “Екологія”, ТОВІІ “Іріола Фрахт”, ТОВІІ “Торгова Група Планета” передали отримані від банку векселі ЗАТІІ “Концерн Регіони України”,  виконавши свої зобов’язання за договорами №9, №10, №11, №12.

У січні 2006р. АКБ “Прем’єрбанк” звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсними договорів №9, №10, №11, №12 від 31.03.2003р., укладених між ним та ЗАТІІ “Концерн Регіони України”, договорів про уступку права вимоги від 01.04.03р., укладених ЗАТІІ “Концерн Регіони України” з ТОВІІ “Екологія”, ТОВІІ “Іріола Фрахт”, ТОВІІ “Торгова Група Планета”, договорів про уступку права вимоги від 01.04.03р.-01.04.2003р.  укладених ТОВІІ “Екологія”, ТОВІІ “Іріола Фрахт”, ТОВІІ “Торгова Група Планета” з АКБ “Прем’єрбанк” та застосування наслідків, передбачених ст.48 Цивільного кодексу УРСР.

23.10.2006р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Коваль Л.А.), залишеним без змін 20.12.2006р. постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді: Джихур О.В. –головуючий, Герасименко І.М., Виноградник О.М.) позов задоволено, мотивуючи порушенням ст.43, 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність” при укладанні договорів №9, №10, №11, №12 від 31.03.2003р., оскільки договори укладені з пов’язаною особою (інсайдером), передбачають нарахування відсотків за вкладами та депозитами (реальних відсотків), які більші ніж звичайні, при цьому  прибуток банку не дозволяв це здійснювати без шкоди для його фінансового розвитку.

У касаційній скарзі ТОВІІ “Екологія” посилались на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових актів, тому просили їх скасувати, а у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, заявник зазначав, що перевірками Управління НБУ в Дніпропетровській області не встановлено порушень норм діючого законодавства при укладанні спірних договорів, а лише акцентовано увагу банку на ризикованість укладання довготермінових договорів з авансовою сплатою відсотків.

У відзиві на касаційну скаргу АКБ “Прем’єрбанк” просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а законні та обґрунтовані рішення –без змін.

Заслухавши представників сторін та проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, попередні судові інстанції обґрунтовано виходили з того, що ЗАТІІ “Концерн Регіони України” підпадає під визначення пов’язаної з банком особи (інсайдер), оскільки на час укладення договорів про строковий депозит володів більше 10% статутного капіталу банку, у зв’язку з чим, стосовно нього неправомірно застосовано метод авансових виплат відсотків, що призвів до їх нарахування більших, ніж звичайні, в той час коли прибуток банку не дозволяв це здійснювати без шкоди для його фінансового розвитку.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги правильність установлення фактичних обставин справи на основі всебічного, повного та безпосереднього дослідження наявних у матеріалах справи доказах, судами правильно застосовано положення ст. 52 Закону України “Про банки і банківську діяльність” та ст. 48 Цивільного кодексу УРСР, тому підстав для скасування оскаржуваних рішень колегія судів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Екологія” залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського  апеляційного господарського суду від 20.12.2006р. та рішення  господарського суду Дніпропетровської області у справі №7/37 - без змін.

Головуючий суддя
В.Я. Карабань

Суддя
Л.В. Ковтонюк

Суддя
В.В. Чабан