ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.07.07
Справа № 14/265-07.

за позовом           Дочірнього підприємства «Агрофірми «Діамант» Товариства зобмеженою відповідальністю «Горобина»

до відповідача           Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми «Агро»

Третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Горобина»

про стягнення 45 495 грн.

Суддя  Миропольський С.О.

За участю:

Представника позивача: Турченко С.П.

Представника відповідача: Челядін С.В.

Третя особа: не з’явився

Секретаря судового засідання: Ємельяненко С.В.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 45 495 грн. 95 коп. збитків завданих йому, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань по договору від 12.09.2006р. відповідно до якого відповідач надав позивачу послуги по збиранню врожаю, а саме 4 596 грн. 00 коп. штрафу нарахованого відповідно до п. 1.4 договору за несвоєчасне виконання робіт, 4 578 грн.75 коп. збитків спричинених недотриманням норм використання паливних матеріалів, 14 432 грн. 40 коп. збитків понесених внаслідок простою автомобілів в продовж 105 годин та 21 888 грн. 00 коп. збитків понесених внаслідок простою автомобілів в продовж восьми днів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача не визнає, посилаючись на те, що свої зобов’язання за договором він виконав належним чином, також зазначає що саме відповідачу з вини позивача було завдано збитки, внаслідок несвоєчасного надання ним транспортних засобів.

Третя особа в судове засідання не з’явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, тому, відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази, які мають значення для вирішення справи по суті, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

12.09.06р. між ТОВ «Агрофірма «Агро» як Виконавцем (далі - Відповідач) та ДП ТОВ «Горобина» «Агрофірма «Діамант» як Замовником (далі - Позивач) було укладено договір на проведення робіт по збиранню цукрового буряка.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до п.1.4. Договору роботи по збиранню цукрового буряка повинні бути виконані до 28.09.06р. Фактично роботи виконані лише 24.10.06р., що підтверджується актом від 24.10.06р., видатковою накладною №РН-00049 від 27.10.06р. Тобто, прострочення виконання робіт по договору з 28.09.06р. по 24.10.06р. становить 26 днів. На підставі п.5.3. Договору за прострочення виконання робіт Виконавцю нараховано штраф у розмірі 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення виконання робіт, що становить 4596,80грн. Акт по результатам виконання робіт у відповідності до п.2.5. Договору не підписаний.

У відповідності до п.3.1. Договору сторонами визначено норму витрат дизпалива у розмірі 40 літрів на 1 гектар площі збирання врожаю. Загальний розмір використаного палива повинен бути не більше 8820 літрів, проте виконавець отримав 10041 літрів палива, що підтверджується лімітно-забірними картами від 16.09.06р. на 5321 літрів, та від 01.10.06р. на 4720 літрів. Надлишок пального виконавець не повернув, використав палива на 1221 літрів більше. Замовник придбав зазначене паливо за ціною 3,75грн. за літр, що підтверджується видатковою накладною № От-00001116 від 04.10.2006р. Розмір збитків, спричинених у зв'язку з недотриманням норм використання палива, становить 4578,75 грн.

У відповідності до п.2.4. Договору перевезення цукрового буряка здійснюється транспортом Замовника. Відповідно п.4.2.3. Договору виконавець повинен забезпечити відсутність простою техніки з його вини.

Однак, як зазначає позивач, під час збирання врожаю виконавець систематично, без пояснення будь-яких причин, припиняв збирати врожай, чим спричинив додаткові збитки замовнику у вигляді витрат по оплаті транспортних послуг залученому до збирання врожаю підприємству. Для забезпечення збирання врожаю (цукрового буряку) Замовник уклав договір №09-01 від 01.09.06р. про перевезення вантажу з ТОВ «Горобина». У відповідності до п. 1.4.1. цього договору за одну годину використання автомобіля для перевезення вантажу встановлено ціну 34,20грн., додатково за один кілометр пробігу при перевезенні вантажу перевізнику сплачується 3,42грн. На виконання умов договору перевезення ТОВ «Горобина» щоденно надавало замовнику чотири вантажних автомобіля до місця збирання врожаю (з м. Суми в м. Буринь), що підтверджується талонами замовника (в матеріалах справи).Факт ухилення від виконання робіт по збиранню цукрового буряка підтверджується актом від 27.09.2006р. простій 11 год. 00 хв., актом від 29.09.2006р. простій 10 год. ЗО хв., актом від 29.09.2006р. простій 16 год. 00 хв., актом від 20.09.2006р. простій 10 год. 00 хв., актом від 15.10.2006р. простій 10 год. 00 хв., актом від 17.10.2006р. простій 16 год. 00 хв., актом від 18.10.2006р. простій 16 год. 00 хв., актом від 19.10-.2006р. простій 16 год. 00 хв. Протягом восьми днів загальний час простою складає 105 год. 30 хв.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідно до рішення господарського суду Сумської області по справі №17/84-07 від 26.03.2007р. залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду №17/84-07 від 29.05.2007р., встановлено: договір від 12.09.2006р. виконаний належним чином (Абзац 24 мотивувальної частини постанови від 29.05.2007р.)

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник в господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані збитки суб'єкту, права або інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані доходи, які управлена сторона одержала б в разі належного виконання зобов'язань або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України відшкодування збитків є господарською санкцією. Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, й відшкодування збитків.

Згідно ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Таким чином, юридичною підставою для усіх видів цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного (господарського) правопорушення. Необхідними умовами цивільно-правової та господарсько-правової відповідальності за загальним правилом є: протиправність поведінки особи; шкода як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, що заподіяла шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Зокрема судовими рішеннями по справі №17/84-07, встановлений факт належного виконання відповідачем умов договору від 12.09.2006р.

Позивачем не надано доказів, що інші збитки вказані в позовній заяві, наступили внаслідок протиправних дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми «Агро»

За таких обставин позивач не довів належними засобами доказування наявності всіх умов, необхідних для застосування цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності, а саме - не довів протиправності поведінки відповідача, яка полягала в неналежному виконанні умов договору, причинного зв'язку між поведінкою відповідача та шкодою, яку, на думку позивача, йому було спричинено, а також не довів вини відповідача у заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було надано обґрунтованих доказів не виконання відповідачем свої зобов’язань.

Отже вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.