СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

24 квітня 2007 року

Справа № 2-29/14621-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

Сімферопольська міжрайонна природоохоронна прокуратура: Горна К.В., посвідчення № 04070 від 01.06.2004 року;

позивача: не з`явився;

відповідача: Столярова О.М., дов. б/н від 06.02.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Споживчого кооперативу "Рассвет" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 29 січня 2007 року у справі № 2-29/14621-2006

за позовом           Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора (вул. Дзержинського, 6, м.Сімферополь, 95000)

в інтересах держави в особі Партенітської селищної ради (вул. Паркова, 2, смт.Партеніт, м.Алушта, АР Крим, 98542)

до          Споживчого кооперативу з будівництва та експлуатації дачного поселення "Рассвет" (вул. Тавричеська, 31, м.Алушта, 98500)

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 29.01.2007 року у справі № 2-29/14621-2006 позов Сімферопольської міжрайонного природоохоронного прокурора задоволено частково. Суд зобов`язав відповідача за власний рахунок привести земельну ділянку загальною площею 4,4 га, розташовану в селищі Партеніт в районі вул. Васильченко, у придатний для використання стан шляхом звільнення її від розташованих на ній металевих місткостей для води, тераси з камінням буту та будь-якого іншого майна, стягнув з відповідача судові витрати. В частині позовних вимог про зобов`язання споживчого кооперативу "Рассвет" повернути Партенітській селищній раді самовільно зайняту земельну ділянку відмовлено.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції виходив з того, що між відповідачем та Партенітською селищною радою, на підставі рішення Партенітської селищної ради № 48-27 від 10.01.2006 року, був укладений договір оренди спірної земельної ділянки від 01.03.2006 року, у зв`язку з чим, земельна ділянка не може вважатись такою, що зайнята самовільно. В частині рішення про задоволення позовних вимог щодо приведення спільної земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом звільнення її від розташованих на ній об`єктів, суд першої інстанції встановив, що відповідно до умов договору оренди земельна ділянка передана під городництво, у зв`язку з чим, розміщення на ній капітальних будівель є неможливим.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим, споживчий кооператив "Рассвет" звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені а апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та не прийнято до уваги ті фати, що кооператив „Рассвет” з моменту його створення не скоював будь-яких дій з використання земельної ділянки, будівництву споруд та інженерних комунікацій. Відповідач також вказує на відсутність доказів, що підтверджують належність спірних об`єктів саме кооперативу „Рассвет”.

Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор також звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням на рішення господарського суду АР Крим від 29.01.2007 року у даній справі, в якому просить оскаржуване рішення скасувати, як винесене з порушенням норм земельного законодавства та при неповному дослідженні фактичних обставин справи, позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Партенітської селищної ради.

Повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

22.07.2005 року в результаті перевірки дотримання вимог земельного законодавства посадовими особами Держземінспекції АР Крим було виявлено факт самовільного захвату земельної ділянки площею 4.4 га споживчим кооперативом „Рассвет” на території Партенітської селищної ради в районі вул. Васильченка у північно-східної окраїни б/в „Айвазовське” під розміщення будівель, споруд, а також встановлено наявність на спірній ділянці 3 металевих місткостей для води, тераси з каміння буту, насаджень плодових дерев, що підтверджується актом перевірки (а.с.19).

За результатам перевірки, відносно директора споживчого кооперативу "Рассвет" Горіна С.Я., складено протокол про адміністративне порушення та припис про усунення порушень закону (а.с. 20-21).

27.10.2005 року під час перевірки виконання зазначеного припису, працівниками Держземінспекції АР Крим було встановлено, що порушення земельного законодавства не усунені, внаслідок чого, у відношенні керівника відповідача був складений протокол про адміністративне порушення та постанова про накладення адміністративного стягнення (а.с. 16-17).

Зазначені факти зв`явились підставою для звернення Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора до господарського суду АР Крим з позовом про зобов`язання споживчого кооперативу „Рассвет” повернути Партенітській селищній раді самовільно зайняту земельну ділянку та зобов`язання відповідача за власний рахунок привести земельну ділянку загальною площею 4,4 га у придатний для використання стан шляхом звільнення її від розташованих на ній об`єктів.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на той факт, що відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку за відсутності правовстановлюючих документів, підтвердженням чого є акт перевірки Держземінспекції АР Крим від 17.08.2006 року та довідка Алуштиського управління земельних ресурсів від 17.08.2006 року (а.с.22, 24).

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників прокуратури, відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційне подання Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора не підлягає задоволенню, апеляційна скарга споживчого кооперативу „Рассвет” підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміненню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2006 року між Партенітською селищною радою та споживчим кооперативом „Рассвет” був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,4001 га строком на один рік (а.с.33-38). Вказаний договір було укладено на підставі рішення Партенітської селищної ради від 10.02.2006 року № 48-27 (а.с.39).

Відповідно до пункту 14 вказаного договору, передача земельної ділянки в оренду відбувається без розробки проекту його відведення на підставі акту встановлення меж на місцевості.

У якості правового обгрунтування передачі земельної ділянки без проекту відведення зазначено такі норми законодавства: статті 36, 119, пункт 4 статті 124 Земельного кодексу України, Закон України „Про місцеве самоврядування в Україні”, пункт 4 статті 16 Закону України „Про оренду землі”, пункт 2 частини 2 „Порядку розробки проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 року.

Проаналізувавши зміст зазначених вище норм законодавства судовою колегією встановлено наступне.

Відповідно до пункту 4 статті 16 Закону України „Про оренду землі”, передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Згідно з пунктом 2 частини 2 „Порядку розробки проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004 року, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення.

Стаття 125 Земельного Кодексу України, визначає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Крім того, у статті 126 Земельного Кодексу України вказано, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини та норми земельного законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, договір оренди земельної ділянки від 01.03.2006 року є саме правовстановлюючим документом на право користування спірною земельною ділянкою.

На підставі викладеного, судова колегія не може погодитись з доводами апеляційного подання Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора про наявність самовільного користування земельною ділянкою.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача привести спірну земельну ділянку у придатний для використання стан, звільнивши її від розташованих на ній 2-х металевих місткостей для води, терас з каміннями буту та будь-якого іншого майна, судова колегія вважає такі позовні вимоги також необгрунтованими виходячи з наступного.

Із змісту рішення Партенітської селищної ради від 10.02.2006 року № 48-27 „Про продовження договору оренди земельної ділянки” вбачається, що спірна земельна ділянка передана відповідачу в оренду під огород.

Пунктом 1 договору оренди землі від 01.03.2006 року передбачено, що земля передається відповідачу для здійснення на ній городництва.

Відповідно до статті 36 Земельного кодексу України, громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається.

Із змісту матеріалів перевірок, покладених в основу позовних вимог, зокрема акту перевірки від 17.08.2006 року, вбачається наявність на спірній земельній ділянці об`єктів, які є несумісними з поняттям городництва.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави свої вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Так, із змісту плану розміщення ділянок членів споживного кооперативу „Рассвет”, зробленого Державним комітетом по земельних ресурсах, вбачається, що серед земельних ділянок, які належать членам кооперативу, є земельні ділянки, господарі яких членами споживчого кооперативу „Рассвет” не являються (а.с.63).

Проаналізувавши зміст протоколу про адміністративне порушення від 17.10.2005 року, постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.10.2005 року, судова колегія приходить до висновку про неможливість встановлення конкретних ділянок, на яких розташовані спірні об`єкти. У зв`язку з цим, судова колегія вважає недоведеним той факт, що спірні споруди, відносно яких заявлені позовні вимоги, зведені саме членами кооперативу.

Таким чином, має місце неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи щодо належного встановлення осіб, яким допущено порушення цільового використання земельної ділянки та невірне визначення відповідача в даній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103 п.2, 104 ч.1 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Споживчого кооперативу „Рассвет” задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 січня 2007 року у справі № 2-29/14621-2006 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

„У задоволенні позову Сімферопольської міжрайонного природоохоронного прокурора відмовити у повному обсязі”.

Головуючий суддя

Судді