СУД
Постанова

Іменем України

13
червня 2007 року

Справа
№ 2-1456/06 (22-ц-8456/2006)

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю
представників сторін:

позивачів:
не з'явились;

відповідачів:
не з'явились;

третіх
осіб: не з'явились;

розглянувши
апеляційну скаргу
закритого акціонерного товариства "Кримсько-американська
торгово-промислова компанія" на рішення Киівського районного суду міста
Сімферополя (суддя Чумаченко Р.Д.) від 15.06.2006 у справі № 2-1456/06
(22-ц-8456/2006)

за
позовом           ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

ОСОБА_2
(АДРЕСА_2)

ОСОБА_3
(АДРЕСА_3); (представнику: ОСОБА_4 АДРЕСА_4)

до           закритого
акціонерного товариства "Кримсько-американська торгово-промислова
компанія" (а/с 1595,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95034); (вул.
Москальова, 1, м. Сімферополь, 95000)

товариства
з обмеженою відповідальністю "ДжіЕлБі Іст-Вест Трейдінг Компані"
(США) (а/с 1605,Сімферополь,95034); (вул. Мате Залки, 15, кв. 34, м.
Сімферополь, 95034); (а/с 1595,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95034)

товариства
з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона
- 575" (вул. Бородіна, 18-а,Сімферополь,95000)

Міністерства
економіки Автономної Республікі Крим (пр. Кірова, 13,м.Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95005)

3-ті
особи:  ОСОБА_5  (АДРЕСА_5); (АДРЕСА_6)

ОСОБА_6  (АДРЕСА_7); (АДРЕСА_8 )

ОСОБА_7  (АДРЕСА_9)

про
визнання недійсним контракту про спільну інвестиційну діяльність (виробничої
корпорації) від 01.03.2004 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду
міста Сімферополя від 15.06.2006 року у справі № 2-1456/2006 позов ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Суд визнав недійсним контракт про спільну
інвестиційну діяльність від 01.03.2004 року між товариством з обмеженою
відповідальністю „Спеціалізована пересувна механізована колона-575”,
товариством з обмеженою  відповідальністю
„Джі Ел Бі Іст-Вест Трейдінг Компані” (США) та закритим акціонерним товариством
„Кримсько-американська торгово-промислова компанія”.

При
прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, при укладенні
вказаного контракту, директором товариства з обмеженою відповідальністю
„Спеціалізована пересувна механізована колона-575” -Герасимовим Ф.Є. (який в
контракті зазначений як партнер-3) було перевищено надані йому статутом
товариства повноваження та даний факт, в силу статей 203 та 215 Цивільного
кодексу України, є підставою для визнання такого контракту недійсним.

Не
погодившись з цим судовим актом, закрите акціонерне товариство
„Кримсько-американська торгово-промислова компанія” звернулось до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
суду першої інстанції скасувати.

Доводи
відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої
інстанції було неповно досліджено умови спірного контракту від 01.03.2004 року
стосовно місця арбітражу для вирішення спорів за контрактом, а також порушено
норми Законів України „Про міжнародне приватне право”, „Про міжнародні договори
України”, „Про режим іноземного інвестування”, Конвенції про порядок вирішення
інвестиційних спорів між державами та іноземними особами.

Сторони
та треті особи у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на
участь у судовому засіданні не скористались.

До
початку судового засідання, від закритого акціонерного товариства
"Кримсько-американська торгово-промислова компанія" до суду надійшло
клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Інші
учасники судового процесу про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно
до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового
процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України, зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в
судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова
колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності нез'явившихся
представників сторін та третіх осіб за наявними документами в матеріалах
справи.

Повторно
розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України судовою колегією встановлено наступне.

01.03.2004 року між
товариством з обмеженою  відповідальністю
„Джі Ел Бі Іст-Вест Трейдінг Компані” (США) -Партнер-1, закритим акціонерним
товариством „Кримсько-американська торгово-промислова компанія” -Партнер-2, та
товариством з обмеженою відповідальністю ”Спеціалізована пересувна механізована
колона-575”- Партнер-3, було укладено троьхсторонній контракт про спільну
інвестиційну діяльність (том 1 а.с.6-12).

Пунктом 1 Контракту
встановлено, що сторони дійшли згоди
організувати виробничу кооперацію по реконструкції виробничої бази
товариства з обмеженою відповідальністю „Спеціалізована пересувна механізована
колона-575” з метою поліпшення існуючих видів продукції (товарів, робіт,
послуг) і створення нових.

Відповідно
до частини 2 статті 6 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність”,
зовнішньоекономічний договір (контракт)
укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його
представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено  міжнародним договором України чи законом.
Повноваження представника  на укладення
зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення,
статутних документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому
Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб'єкта   зовнішньоекономічної діяльності суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності  України,
уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності.

Судовою колегією
встановлено, що контракт підписано: від імені товариства з обмеженою  відповідальністю „Джі Ел Бі Іст-Вест Трейдінг
Компані” (США) - повіреною особою Дударєвим В.П., від імені закритого
акціонерного товариства „Кримсько-американська торгово-промислова компанія” -
повіреною особою ОСОБА_5 та від імені товариства з обмеженою відповідальністю
„Спеціалізована пересувна механізована колона 575” - генеральним директором
Герасимовим Ф.Е.

У вересні 2005 року фізичні
особи ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які являються акціонерами товариства з обмеженою
відповідальністю „Спеціалізована пересувна механізована колона-575”, звернулись
до Київського районного суду м.Сімферополя з позовом до відповідачів: ТОВ „Джі
Ел Бі Іст-Вест Трейдінг Компані” (США), ЗАТ „Кримсько-американська
торгово-промислова компанія” та ТОВ ”Спеціалізована пересувна механізована
колона-575” про визнання недійсним
контракту від 01.03.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на наступні обставини:

- в порушення вимог статті
145 Цивільного кодексу України, пунктів 4.4.1, 4.4.12, 4.13, 4.15 Статуту
товариства з обмеженою відповідальністю „Спеціалізована пересувна механізована
колона-575” від імені вказаного товариства контракт підписано генеральним
директором - Герасимовим Ф.Є. без згоди учасників товариства та без
затвердження контракту загальними зборами товариства;

- в порушення статті 79
Господарського кодексу України, статті 84 Цивільного кодексу України,  пункту 2.1 Статуту  товариства з обмеженою відповідальністю
„Спеціалізована пересувна механізована колона-575” майно товариства має бути
передано закритому акціонерному товариству „Кримсько-американська
торгово-промислова компанія” у користування безкоштовно, що є порушенням
цілі діяльності товариства.

- угоду за контрактом
укладено без наміру створити реальні правові наслідки, спрямованих на його
виконання.

Вислухавши
пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга закритого
акціонерного товариства „Кримсько-американська торгово-промислова компанія”
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною
1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено,
господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України,
Закону України „Про господарські суди”, цього Кодексу, інших законодавчих актів
України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно
до статті 2 Закону України „Про міжнародне приватне право”, цей Закон
застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин
з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2)
процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та
іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним
елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні
рішень іноземних судів.

Відповідно
до статті 32 Закону України „Про міжнародне приватне право”, дійсність
правочину, його тлумачення та правові наслідки недійсності правочину визначаються
правом, що застосовується до змісту правочину.

Так,
у даному випадку, при укладенні спірного контакту від 01.03.2004 року, пунктом
39 розділу 8 сторони передбачили, що право, що регулює відносини за цим
контрактом є матеріальне право США.

Згідно
з частиною 1 статті 47 Закону України „Про міжнародне приватне право”, право,
що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює: 1) дійсність
договору; 2) тлумачення договору; 3) права та обов'язки сторін; 4)
виконання договору; 5) наслідки невиконання або неналежного виконання договору;
6) припинення договору; 7) наслідки недійсності договору; 8) відступлення  права
вимоги  та переведення боргу
згідно з договором.

Пунктом
38 контракту від 01.03.2007 року сторонами також встановлено, що в процесі
розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Конвенція про порядок вирішення
інвестиційних спорів між державами та іноземними особами, яку ратифіковано
Законом України № 1547-ІІІ.

Судовою
колегією також встановлено, що згідно з пунктом 40 контракту від 01.03.2004
року, будь-який спір, що виник по цьому контракту або у зв`язку з ним не належить
до компетенції міжнародного центру по врегулюванню інвестиційних спорів, то він
повинен бути вирішений у третейському суді м. Нью Йорк, США.

Так,
частиною 1 статті 25 Конвенції про порядок вирішення інвестиційних спорів між
державами та іноземними особами встановлено, що до компетенції Центру належить
вирішення правових спорів, що виникають безпосередньо з відносин, пов'язаних з
інвестиціями, між Договірною державою (або будь-яким уповноваженим органом
Договірної держави, про який повідомлено Договірною державою Центру) та особою
іншої Договірної держави, при умові наявності письмової згоди учасників спору
про передачу такого спору для вирішення Центру. Сторони, що досягли такої згоди
не вправі відмовитися від неї в односторонньому порядку.

Пунктом
„б” частини 2 статті 25 Конвенції про порядок вирішення інвестиційних спорів
між державами та іноземними особами закріплено, що під особою договірної
держави слід розуміти будь-яку юридичну особу, що є юридичною особою
Договірної держави, відмінної від Держави, що виступає в якості сторони в
спорі до дня  досягнення згоди про
передачу спорів Центру для вирішення шляхом примирення або арбітражу, а також
будь-якою юридичною особою, що є юридичною особою Договірної держави, яка
виступає в якості сторони в  спорі,  до
дня  досягнення  згаданої згоди,  якщо в силу контролю, який здійснюється
іноземними особами по відношенню до такої юридичної особи, сторони домовились
про те, щоб розглядати таку юридичну особу в якості особи іншої Договірної
держави для цілей цієї Конвенції.

У
даному випадку оскаржуваний контракт є контрактом про інвестиційну діяльність.
При цьому, предметом спору є дійсність вказаного контракту.

Тому,
оскільки такий спір не є таким, що безпосередньо пов'язаний з інвестиціями, у
зв`язку з чим не підлягає передачі на розгляд міжнародного центру по
врегулюванню інвестиційних спорів, спір за таким контрактом, згідно з його
пунктом 40, має вирішуватись у третейському суді м.Нью Йорк, США.

Статтею
16 Господарського процесуального кодексу України закріплено виключну
підсудність справ господарським судам України. При цьому, нормами
процесуального закону не закріплено порядок вирішення справи в спорах, у яких
відповідачем є нерезидент України, що не має представництва на території
України (у даному випадку такою особою виступає товариство з обмеженою  відповідальністю „Джі Ел Бі Іст-Вест Трейдінг
Компані” (США) -Партнер-1).

При
цьому, статтею 76 Закону України „Про міжнародне приватне право” закріплено, що
суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з
іноземним елементом у таких випадках:

1)
якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом
судам України,  крім випадків,  передбачених у статті 77 цього Закону;

2)
якщо  на
території  України відповідач у
справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно,
на яке можна   накласти   стягнення, або знаходиться  філія
або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у
справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4)
якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має
місце проживання в Україні;

5)
якщо у справі про відшкодування шкоди
позивач  -  фізична особа має    місце
проживання    в    Україні
або   юридична особа - відповідач
- місцезнаходження в Україні;

6)
якщо у справі про спадщину спадкодавець
у  момент  смерті був
громадянином   України  або
мав  в  Україні
останнє  місце проживання;

7)
дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території
України;

8)
якщо   у
справі  про  визнання
безвісно  відсутнім  або оголошення померлим особа мала останнє
відоме місце проживання  на території
України;

9)
якщо  справа  окремого
провадження  стосується особистого
статусу або дієздатності громадянина України;

10)
якщо справа проти громадянина України,
який за  кордоном діє  як
дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої
юрисдикції,  відповідно до міжнародного
договору не  може бути порушена за кордоном;

11) в
інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Статтею
77 Закону України „Про міжнародне приватне право” встановлено, що підсудність
судам є виключною у таких справах з
іноземним елементом:

1)
якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України;

2)
якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві
сторони мають місце проживання в Україні;

3)
якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце
проживання;

4)
якщо спір пов'язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке
потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5)
якщо спір пов'язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України
іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6)
якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7)
якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до
законодавства України;

8)
якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в
Україні;

9)
справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на
території України;

10) в
інших випадках, визначених законами України.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх
вимог і заперечень.

Однак,
позивачами не доведено суду тих фактів, що спір про дійсність інвестиційного
контракту за участю іноземного елемента, який не має постійного представництва
на території України, може бути вирішено в судах України, така справа
відноситься до виключної підсудності судам України або існують інші випадки,
передбачені законом, які дозволяють судам України вирішувати даний спір.

Згідно
з пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

На
підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,
провадження у справі підлягає припиненню.

Керуючись статтями 80 ч. 1 п.1, 101,
103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства „Кримсько-американська
торгово-промислова компанія” на рішення Київського районного суду міста
Сімферополя від 15 червня 2006 року у справі № 2-1456/2006 задовольнити.

2.
Рішення Київського районного суду міста Сімферополя від 15 червня 2006 року у
справі № 2-1456/2006 скасувати.

3.
Провадження у справі № 2-1456/2006 припинити.

Головуючий
суддя

Судді