ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"12" липня 2007 р.                                                           Справа № 13/248-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Цюрупинському районі

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Цюрупинському районі Херсонської області

за участю представників:

позивача –Байкової Т.В. (начальника управління),

відповідача – Буриченко Н.В. (юриста відділення),

про зобов’язання відповідача підписати акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за березень та квітень 2007 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на положення статті 21 Закону України  “Про  загальнообов’язкове державне соціальне страхування  від  нещасного  випадку  на виробництві та професійного захворювання, які  спричинили  втрату  працездатності”, статті 7 Закону України „Про страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків”, статті 1 Закону України „Про пенсійне забезпечення” відповідно до яких, на думку позивача, відповідач зобов’язаний прийняти до заліку Акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за березень та квітень 2007 року.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на положення статей 9, 10 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, за якими, як вважає відповідач, серед видів пенсійних виплат і соціальних послуг пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок зазначених причин, не передбачені. Крім того, відповідач вказує на той факт, що ним акти не підписані з причин включення до них громадян Сосоєнко М.І. та Євонової Л.В., які досягли загально встановленого пенсійного віку, а тому таким особам фонд не зобов’язаний компенсувати пенсійні витрати.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України. А тому, враховуючи суб’єктний склад оспорюваних правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до статті 23 Закону України “Про пенсійне  забезпечення”, за якою пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, а також загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), в березні та квітні 2006 р. позивач витратив на виплату та доставку пенсії по інвалідності  внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, 51 особі в березні на суму 5796,29 грн та 50 особам –в квітні на суму 5834,61 грн (а.с. 6, 7).

З метою проведення відповідних розрахунків з Відділенням  виконавчої  дирекції Фонду соціального страхування  від  нещасних  випадків  на виробництві та професійних захворювань в Цюрупинському районі позивач звернувся до останнього 28 квітня 2007 року зі складеними щомісячними актами звірки, проте останнє відмовилось прийняти до заліку  витрати  на виплату та доставку пенсії зазначеним особам, не підписавши ці акти, про що позивачем складено акт про відмову від підпису (а.с. 8).

В силу статті 6 Закону України “Про  загальнообов’язкове  державне  соціальне страхування  від нещасного випадку  на виробництві  та  професійного  захворювання, які  спричинили  втрату  працездатності” Фонд соціального страхування від нещасних  випадків на виробництві та професійних захворювань України є страховиком від нещасного  випадку.

Відповідно до статті 21 того ж Закону у разі   настання   страхового   випадку Фонд соціального страхування  від  нещасних  випадків  зобов'язаний у встановленому законодавством порядку  своєчасно та  в  повному обсязі  відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок  ушкодження його здоров'я або в  разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували  на його утриманні, зокрема пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  та професійного захворювання.

Пункт 2 статті 7 Закону України “Про  страхові тарифи  на загальнообов’язкове  державне  соціальне страхування від нещасного  випадку  на  виробництві  та  професійного  захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачає, що Фонд  сплачує  страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001  року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують  право  цих  працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати  та соціальні послуги,  або коли таке право встановлено в  судовому  порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду,  продовжують  отримувати  належні  виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду  соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасного  випадку на виробництві та професійного захворювання,  а між страховиками з інших видів страхування і Фондом  в  подальшому  відбуваються відповідні розрахунки.

Відшкодування  таких витрат регулюється  Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від  нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003  №5-4/4  та зареєстрований в Міністерстві юстиції України  16 травня 2003 р.  за  №376/7697 (надалі за текстом Порядок).

Як  вказано  в пункті 2  вказаного  Порядку він визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду  України  витрат,  пов'язаних  з виплатою  пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне   страхування   від   нещасного   випадку  на виробництві  та  професійного  захворювання, які спричинили втрату працездатності”  (крім  осіб,  зазначених  у  пункті  2 статті 8 цього Закону),  у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам,  право яких на  отримання  відшкодування  шкоди раніше  було встановлено  згідно  із  законодавством  СРСР  або законодавством  України  про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Згідно пунктом 3 Порядку відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів  "а",  "в",  "г"  статті  26,  статей  37,  38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в разі настання страхових випадків, визначених Переліком обставин,  за яких настає  страховий  випадок державного  соціального страхування громадян від нещасного випадку на  виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою  Кабінету  Міністрів  України  від  21 серпня 2001 року  №1094.

Відповідно до пункту 5 Порядку органи Пенсійного фонду щомісяця,  до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії  по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного  захворювання  та  пенсії  у  зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або  професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших  причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або  професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з  відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на  виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку   витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за  особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного  випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок  нещасного  випадку  на  виробництві  або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає  відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно  головним  управлінням  Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

За пунктом 7 Порядку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного  захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника,  який  помер внаслідок нещасного   випадку на  виробництві  або професійного захворювання (додаток  4), на централізованому  рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Посилання відповідача на факт включення до актів звірок громадян Сосоєнко М.І. та Євонової Л.В., які досягли загально встановленого пенсійного віку, судом до уваги не приймаються, оскільки акти звірок складені з урахуванням пенсії вказаним особам, що вбачається з відповідних розпоряджень № 113858 від 22.06.2007 р. та № 132033 від 05.04.2006 р.

Таким чином, вимоги позивача  є  законними  та обґрунтованими, у зв’язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.Позовні вимоги  задовольнити.

2.Зобов’язати Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання в Цюрупинському районі підписати акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за березень та квітень 2007 року.

3.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –16 липня 2007 року.

Суддя                                                                  М.К. Закурін