СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007 р.                                                                                Справа
№ 12/81-07

за позовом   Барської міжрайонної державної податкової
інспекції (23000, Вінницька область, м. Бар, вул. К.Маркса, 5/2)

3-тя особа на стороні позивача без
самостійних вимог -ДПА у Вінницькій області

до             Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1)

про               стягнення 3208,25 грн. штрафних
санкцій.

Суддя                            М. Кожухар

Секретар судового засідання О.
Шевченко

Представники:

позивача       - Щур А.А. - за дорученням

відповідач     - ОСОБА_1

3-ї особи        - Томчук А.В.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення  3208,25 грн. штрафних санкцій, застосованих
рішенням НОМЕР_2 від 27.06.2006 р. на підставі акту перевірки щодо контролю за
порядком проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) від 22.06.2006
р.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник 3-ї особи підтримав доводи
позивача.

Відповідач проти позову заперечив.

З пояснень відповідача та представників
позивача і 3-ї особи, постанови Барського районного суду Вінницької області від
20.07.2006 р. та матеріалів справи № 12/81-07
вбачається таке.

22.06.2006 р. державними податковими
інспекторами ДПА у Вінницькій області здійснено перевірку у кіоску, який
розташований у АДРЕСА_2, щодо контролю за порядком проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
(далі -СПД).

Результати перевірки оформлено актом
від 22.06.2006 р., де зокрема зафіксовано, що СПД не забезпечено відповідність
сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі коштів,
яка зазначена в поточному звіті реєстратора розрахункових розрахунків,
розбіжність складає 624,85 грн., а також здійснення торгівлі за готівкові кошти
без торгового патенту.

На підставі цього акту Барською МДПІ
прийнято рішення НОМЕР_2 від 27.06.2006 р. про застосування до відповідача
3208,25 грн. за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Рішення про застосування штрафних
санкцій надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом, який повернутий
позивачу з поштовою відміткою про те, що поштовий працівник за адресою
реєстрації відповідача не застав, по поштовим повідомленням останній за рекомендованим
листом не являється.

Відповідач проти позову заперечила,
посилаючись на те, що при перевірці відповідності готівкових коштів
перевіряючими взято кошти її чоловіка, який здійснював торгівлю продовольчими
товарами у тому ж кіоску, а на отримання патенту нею подано заяву до Барської
МДПІ, який на час перевірки ще не був оформлений.

Заслухавши пояснення відповідача та
представників позивача і 3-ї особи, дослідивши і оцінивши надані докази, суд
дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Факт розбіжності готівкових коштів СПД
ОСОБА_1 на місці здійснення розрахунків встановлено постановою Барського
районного суду Вінницької області від 20.07.2006 р. по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за незабезпечення відповідності
сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, що не
потребує доказування у справі 12/81-07. Цей факт також випливає з письмового
пояснення, наданого СПД під час перевірки, та з пояснень свідка ОСОБА_2, заслуханого
судом на прохання відповідача.

Факт торгівлі за готівкові кошти без
торгового патенту з 09.06.2006 р., крім акту перевірки, стверджується заявкою
відповідача на придбання торгового патенту, з якої видно, що перший платеж за
торговий патент здійснений відповідачем після здійснення його перевірки
податковим органом, а також оглянутими  в
судовому засіданні книгами обліку РРО СПД ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 06.06.2006 р. та
обліку доходів і витрат СПД ОСОБА_1 (дані яких свідчать про здійснення відповідачем
торгівлі за готівкові кошти з 09.06.2006 р. по день перевірки), поясненнями
відповідача та представників позивача і 3-ї особи про те, що торговий патент
відповідачем отримано після перевірки, наслідки якої стали підставою
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»від 23 березня 1996
року № 98/96-ВР (із змінами і доповненнями) об'єктом правового регулювання
згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з
використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України,
діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з
готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними
картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та
побутових послуг.

Патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. (ч. 1
статті 1 Закону № 98/96-ВР (із змінами і доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №
98/96-ВР за здійснення   операцій,   передбачених   цим
Законом,  без одержання
відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового
патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у
подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності
суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Штрафи,  передбачені  цією
статтею,   підлягають   сплаті порушником у п'ятиденний термін
відповідно до законодавства (ч. 3 ст. 8 Закону № 98/96-ВР).

Відповідно до п. 13 ст. З Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та послуг" від 01.06.2000р. № 1776-111
(із змінами та доповненнями) (далі Закон про РРО) - суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у
випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Місцем проведення розрахунків згідно зі
ст. 1 Закону «Про РРО»є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо.

Згідно зі ст. 22 Закону про РРО, у разі
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті, а у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується
фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Посилання відповідача на те, що
перевіряючими з метою перевірки відповідності готівки взято загальну суму
коштів від продажу товарів, що здійснювалась двома СПД: відповідачем та її
чоловіком, судом не приймаються, оскільки вони, крім акту перевірки,  спростовуються постановою Барського районного
суду, письмовим поясненням, наданим відповідачем під час перевірки. Крім того
відповідачем на пропозицію суду не надано доказів щодо здійснення торгівлі за
готівкові кошти у кіоску, розташованому у АДРЕСА_2, будь-яким СПД, крім неї.

Відповідно до статті  25 Закону «Про РРО»суми  фінансових санкцій, які визначені статтями
17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької
діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Згідно з п. 7 ст. 11 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби
мають право застосовувати до підприємств, установ, організацій і громадян
фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених законом, який регулює
спірні правовідносини.

Рішення про застосування штрафних
санкцій вручено відповідачеві у порядку, передбаченому пп. 4.5-4.8, 7.7 Порядку
направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,
затвердженого  наказом ДПА України від
21.06.2001 р. № 253.

Пунктом 11 ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»до функцій державних податкових інспекцій в
районах, містах без районного поділу,
районах  у  містах, міжрайонних та  об'єднаних
державних  податкових  інспекцій зокрема віднесено подання   до  судів  позовів
до  підприємств,  установ, організацій та громадян про
стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими  фондами
за  рахунок  їх майна.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись   розділом УП, ст.ст. 2, 7, 71, 86, 94 ч. 4,
158, 160, 162, 163, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) до державного бюджету 3208
грн. штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Кожухар М.С.

Повний
текст постанови складено 02.04.2007 р.