ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2007 р.                                                           Справа № 9/394-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:

Голуб Н.Є., довіреність від 27.03.2007 року,

від відповідача:

Осьмірко О.П., довіреність №07/1255 від 15.09.2005 року,

Гнатюк М.А., довіреність №07/1327 від 03.10.2005 року,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницькоїобласті , м. Козятин Вінницької області

на постанову господарського суду Вінницької області

від "22" листопада 2006 р. у справі № 9/394-06 (суддя Балтак О.О.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницькоїобласті, м.Козятин Вінницької області

до Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Вінниця

про скасування рішення №1288 від 11.08.2006 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Вінницької області від 22 листопада 2006 року у справі №9/394-06 відмовлено в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницької області до Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення №1288 від 11.08.2006 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницької області (а.с.2-6 т.2) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову господарського суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального права.

В підтвердження своїх доводів посилається на ст. 46 Конституції України, норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 року №2240-ІІІ, Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001року №1266.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, наступним:

- листки непрацездатності Ліпчинської Л.В. серії АЕ №543437, серії 26527 №095759, серії ААЗ №200430, серії 21725 №008952, серії 21723 №008993 видані Козятинською центральною районною лікарнею як свідчення тимчасової втрати працездатності Ліпчинською Л.В. через загрозу переривання вагітності. Позивач зазначає, що в даній ситуації "страховий випадок" існує один, подія одна (тривала) - загроза переривання вагітності, а тому і обчислення допомоги в зв'язку із тимчасовою втратою працездатності за вищенаведеними листками непрацездатності проводилось із розрахунку одного страхового випадку у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням;

- постановою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2006 року у справі №2-а-216-1/06 визнано незаконним та невідповідним  правовим актам вищої юридичної  сили Наказу Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань України від 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406 "Про затвердження зразка, технічного опису листка непрацездатності та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності" в частині розміщення в листку непрацездатності інформації про первинний, заключний діагнози та коду захворювання, в зв'язку з чим позивач вважає, що врахування судом першої інстанції як факт, що листок непрацездатності - первинний лише за наявності коду "1" не є належним підтвердженням.

Вважає також, що відповідачем при прийнятті спірного рішення та господарським судом не враховані норми ст. 36 Закону України №2240-ІІІ, яка зазначає перелік підстав для відмови в наданні відповідної допомоги, серед яких відсутня така підстава, як відсутність висновку МСЕК, коли особа тимчасово непрацездатна більше 4 місяців;

- судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи щодо застосування  фінансових санкцій.

Представник позивача в засіданні суду підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає постанову господарського суду Вінницької області необґрунтованою  та такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просив  апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову господарського суду Вінницької області скасувати та прийняти новий судовий акт про задоволення позову.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу (а.с.17-22 т.2) відповідач не погоджується з доводами скарги. Зазначає, що при перевірці правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та порядку витрачання страхових коштів Управлінням Пенсійного фонду в Козятинському районі було встановлено, що по листках тимчасової непрацездатності Ліпчинській Л.В. переплачено 742 грн. 93 коп. та недоплачено 24 грн. 50 коп., внаслідок невірно визначеного розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата і відповідно до чого завищено та занижено середньоденний розмір заробітної плати. Крім цього, прийняті до оплати листки непрацездатності, по яких термін непрацездатності Ліпчинської Л.В. перевищував 5 місяців, при відсутності у листках висновку медико-соціальної експертної комісії (МСЕК).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає постанову господарського суду Вінницької області обґрунтованою, просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно розпорядження в.о. голови Житомирського апеляційного господарського суду від 28 березня 2007 року №330 розгляд апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницької області здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді Горшкової Н.Ф., суддів  Майора Г.І. та Філіпової Т.Л.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

Козятинською районною виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено перевірку правильності нарахування, своєчасності і повноти слати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та порядку витрачення страхових коштів Управлінням Пенсійному фонду України у Козятинському районі, за результатами якої складено акт від 31 липня 2006 року (а.с.5-8 т.1). На підставі акту, за результатами перевірки директором Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення ФСС з ТВП 11 серпня 2006 року прийнято рішення №1288 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов"язкове державне соціальне страхування, яким не прийнято до заліку 742,93 грн. витрат та застосовано до управління Пенсійного фонду України в Козятинському районі (надалі - управління) штрафну санкцію в розмірі 371,47грн. на підставі ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач - Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі подав до суду першої інстанції позовну заяву про його скасування.

Задовольняючи позов, господарський суд Вінницької області виходив з того, що факти, викладені в акті перевірки, підтверджується матеріалами справи, а оспорюване рішення №1288 від 11.08.2006 року відповідає чинному законодавству, зокрема, Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 року №2240-ІІІ.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає скаргу необґрунтованою, виходячи з наступного:

Відповідно до пунктів 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів  України від 16.09.2001року №1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням" розрахунковим періодом для застрахованих осіб є останні 6 календарних місяців (з 1 до 1-го числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески менш як 6 календарних місяців, середня заробітна плата (дохід) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці, за які сплачено страхові внески.

При проведенні розрахунків по листках непрацездатності в період з 10.02.2005року по 17.11.2005 року Ліпчинській Л.В.,  в порушення пунктів 4 та 5 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів  України позивачем здійснено переплату в розмірі 445,63 грн. а саме:

- листок непрацездатності серії АЕ №543437 з 21.03.2005р. по 06.04.2005р. оплочено як продовження лікарняного листка серії 21723 №008952 (з 10.02.2005р. по 28.02.2005р.) та серії 21723 №008993 (з 01.03.2005р. по 18.03.2005р.), коли цей лікарняний листок виданий Козятинською центральною районною лікарнею як первинний, що підтверджується зазначенням в полі для кодування цифрою „1", розрахунковий період становить з вересня 2004р. по лютий 2005р. включно, відповідно за який нараховано заробітної плати в сумі 2491 грн.97 коп. та відпрацьовано 109 днів, середньоденний розмір становить 22 грн.86 коп. з урахуванням трудового стажу (до                                                 5-ти років - 60%) - 13 грн. 72 коп., а не 13 грн.75 коп., переплата становить 0,39 грн.;

- аналогічно листок непрацездатності  серії 26527 №095759 терміном непрацездатності з 07.04.2005р. по 18.04.2005р., який є продовженням лікарняного листка серії АЕ №543437, відповідно до чого середньоденний розмір становить 13 грн.72 коп., переплата - 0,24 грн.;

- листок непрацездатності серії ААЗ №200430 терміном непрацездатності з 15.07.2005 р. по 17.11.2005 р. (допологова та післяпологова відпустка), який оплочено з розрахунку денної допомоги в сумі 22 грн.92 коп., належить провести розрахунок середньоденної допомоги в сумі 17 грн. 92 коп. (за розрахунковий період з 01.01.2005 р. по 30.06.2005р. заробітна плата становить 465 грн.89 коп., відпрацьовано 26днів), переплата становить 445 грн. (оплачено 2039 грн.88 коп., належить оплатити 1594 грн.88 коп.).

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі на заперечення вказаного порушення, не є переконливим, оскільки при огляді листків непрацездатності (оригінали надавались в судове засідання, а їх копії - в матеріали справи), встановлено, що листок непрацездатності №543437 виписаний як первинний (переплата на суму 0,63грн.), листок непрацездатності серії ААЗ №200430  терміном непрацездатності з 15.07.2005 року по 17.11.2005 року (допологова та після пологова відпустка) не є продовженням листка непрацездатності серії ААБ №272487, який був виданий Ліпчинській Л.В. у зв'язку з загрозою переривання вагітності, оскільки вказані причини видачі цих листків непрацездатності є різними страховими випадками, у листку серії ААБ №272487 вказано "стати до роботи 15 липня 2005 року" (тобто листок непрацездатності закритий), після чого виданий листок непрацездатності у зв'язку з допологовою та післяпологовою відпусткою (переплата 445 грн.).

Крім цього, в порушення п.4.1 розділу 4 та п.6.10 розділу 6 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.01р. № 455, комісією із соціального страхування Управління Пенсійного Фонду України у Козятинському районі прийнято рішення про оплату листків непрацездатності серії ААБ №272477 з 07.06.05р. по 25.06.05р, та серії ААБ №272487 з 29.06.05р. по 14.07.06р., коли вказані лікарняні перевищують термін непрацездатності більше чотирьох місяців при відсутності висновку медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Ліпчинська Л.В., згідно виданих листків непрацездатності, була звільнена від роботи протягом 5-ти місяців та 4-х днів (з 10.02.05р. по 14.07.05р. листки непрацездатності серія 21723 №008952, серія 21723 №008993, серія АЕ №543437, серія 26527 №095759, серія 21730 №060876, серія ААБ №272114,  серія ААБ №272469, серія   ААБ  №272477 та серія ААБ  №272487).

Відповідно до вищевказаної Інструкції, при тимчасовій непрацездатності протягом чотирьох місяців, термін яких настав 10.06.2005р., в листку непрацездатності Ліпчинської Л.В. мав бути висновок МСЕК щодо її подальшої непрацездатності. В лікарняних листках серії ААБ №272477 (з 07.06.05р. по 25.06.05р. та серії ААБ №272487 (з 29.06.05р. по 14.07.05р.) така відмітка відсутня, відповідно ці лікарняні листки оплачені безпідставно і не прийняті до заліку на суму 297грн.30коп.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.12.2001року за №1005/6196 передбачено, що листок непрацездатності у разі  захворювання чи травми видається на весь  період  тимчасової непрацездатності, до її відновлення  або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК).

Відповідно до  підпункту 2.2. пункту 2 вказаної Інструкції, при втраті працездатності  внаслідок  захворювання  або травми  лікуючий  лікар  в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати  листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.

Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником  лікувально-профілактичного  закладу, після комісійного огляду хворого,  з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів,  але не більше терміну,  встановленого для направлення до МСЕК.

В окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням  листка  непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання.

Згідно п.4.1 розділу 4 вказаної Інструкції, направлення хворого для огляду до МСЕК здійснюють ЛКК лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або лікування при наявності стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п'яти місяців у зв'язку з одним і тим самим захворюванням за останні дванадцять місяців, а при захворюванні на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

Пунктом 6.10. розділу 6 Інструкції визначено, що у разі тривалого лікування з приводу патологічного перебігу вагітності продовження листка непрацездатності здійснюється у порядку, передбаченому п.4.1 цієї Інструкції.

Згідно п.3 ст.50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією із соціального страхування, що створюється на підприємстві, до складу якої входять представники адміністрації та застрахованих осіб.

Комісія із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія із соціального страхування виконує свої функції відповідно до Положення про комісію із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, згідно з яким вона бере участь у перевірках обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства, а також дотриманням ними режиму, визначеному лікарем на період тимчасової непрацездатності.

Першим та третім абзацами п.2.1 розділу ІІ Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 09.07.2001 року №21 передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства має право:

-  проводити   перевірки  правильності  нарахування  та  виплати допомоги  застрахованим  особам  власником  або  уповноваженим ним органом за рахунок коштів Фонду як за власною ініціативою,  так  у зв'язку із зверненнями застрахованих осіб;

- брати участь   у   перевірках   обґрунтованості   видачі   та продовження    листків   непрацездатності   застрахованим   особам підприємства,  а також дотримання ними режиму, визначеному лікарем на період тимчасової непрацездатності.

Таким чином, вищевказана комісія, сформована в УПФ України у Козятинському районі, зобов'язана була перевірити відповідність листків непрацездатності Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують  тимчасову непрацездатність.

Згідно із ч.1 ст.23 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" страхувальник-роботодавець сплачує до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам з тимчасової втрати працездатності.

Пунктом 2 частини 2 ст.27 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" передбачено, що страхувальник повинен нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Отже, порушення страхувальником пункту 2 частини 2 ст.27 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" по нарахуванню і сплаті в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків тягне за собою відповідальність згідно ст.30 цього ж Закону. Тобто, відповідно до абзацу 5 пункту 1 ст.30 вищевказаного Закону за порушення порядку витрачання страхових коштів - накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових коштів. А відповідно до пункту 2 частини 1 ст.19 цього ж Закону джерелами формування страхових коштів Фонду є - суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника, пені, штрафів та інших фінансових санкцій, застосованих до страхувальників та посадових осіб відповідно до цього Закону та інших актів законодавства.

Оскільки Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є некомерційною самоврядною організацією, діяльність якої регулюється Законом України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності - та витратами, зумовленими народженням та похованням" та його статутом, який затверджується правлінням і реєструється в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади, тому він (Фонд) не відноситься до кола органів, нормативно - правові акти яких, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.8.7 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 26.06.01р. №16, із змінами та доповненнями, витрати коштів Фонду, які були проведені з порушенням законодавства і заподіяли йому збитки, не приймаються до заліку.

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що господарський суд Вінницької області прийшов до правильного висновку, що оспорюваним рішенням №1288 від 11.08.2006 року відповідач обґрунтовано не прийняв до заліку 742,93 грн. витрат по оплаті листків непрацездатності Ліпчинської Л.В. та застосував штрафну санкцію відповідно до ст. 30 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" в розмірі                                                 371 грн. 47 коп.

З огляду на викладене, постанова господарського суду Вінницької області від 22 листопада 2006 року у справі №9/394-06 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Вінницької області від 22 листопада 2006 року у справі №9/394-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Козятинському районі Вінницької області, м.Козятин Вінницької області - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3. Справу №9/394-06 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.:

1 - досправи

2,3 - сторонам

4 - в наряд