ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  27/266

13.06.07

За позовом                 Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової

втрати працездатності

до                                 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юклас ЛТД»

про                               стягнення 723,00 грн.

Суддя: Дідиченко М.А.

Секретар: Приходько Є.П.

Представники:

від позивача               Рябко Є.О. –довіреність № 01-38-09 від 26.01.07р.

Дмитрук С.Л. –довіреність № 01-38-74 від 09.11.06р.

від відповідача           Білоус Ю.М. –довіреність №1 від 11.06.07р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за Договором № 18-ВД-05 від 31.10.05р. у розмірі 723,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва  від 18.05.2007р. було порушено провадження у справі та призначено розгляд на 13.06.2007р.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні надав суду заперечення на позовну заяву, у якому стверджував, що дійсно прострочив виконання робіт за Договором № 18-ВД-05 від 31.10.05р., але стверджував, що завчасно попередив позивача про можливість порушення терміну виконання робіт за договором, що підтверджується листом № 22/11 від 25.11.05р. Крім того, відповідач клопотав про застосування судом строку позовної давності стосовно вимог позивача про стягнення пені.

Позивач стверджував, що строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення пені не сплив, оскільки положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовуються лише до вимоги про стягнення неустойки, та не стосується пені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2005р. між сторонами було укладено Договір № 18-ВД-05 (далі –договір), відповідно до умов якого відповідач зобов’язувався виконати роботи по встановленню напівавтоматичної системи сніготанення на покрівлі будинків позивача, а останній зобов’язувався прийняти та оплатити її.

Згідно п.4.1 договору сторони встановили, що загальна вартість робіт становить 63 200,00 грн.

Відповідно до п.5.2 договору, відповідач зобов’язувався виконати роботи протягом одного місяця з дня підписання договору. Моментом закінчення виконання робіт за договором є дата підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Виконуючи умови договору, позивач перерахував відповідачу 63 200,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 1195 від 04.11.05р. та № 1457 від 23.12.05р.

На підставі наданих сторонами доказів, судом встановлено, що відповідач виконав роботи передбачені договором 23.12.05р., що підтверджується Актом приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) за грудень 2005р., який доданий до  матеріалів справи.

Враховуючи той факт, що договір був підписаний сторонами 31.10.05р., то, згідно 5.2 договору, відповідач повинен був виконати роботи до 01.11.05р.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 ЦК України).

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач прострочив строк виконання робіт за договором на 22 дні.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивач просить стягнути з останнього пеню у розмірі 723,00 грн. за період з 02.11.05р. по 23.11.05р.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 ЦК України).

Згідно п.9.3 договору, у разі порушення відповідачем термінів виконання робіт останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5% від вартості робіт, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Таким чином розмір пені становить: 723,00 грн.

63 200,00 грн. (вартість робіт за договором) х 22 дні (період з 01.11.05р. по 23.11.05р.) х 19% (подвійна ставка НБУ) : 365 днів.

Відповідач у судовому засіданні клопотав про застосування судом строку позовної давності стосовно вимог про стягнення пені.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України  позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність - це строк,  у  межах  якого  особа  може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком  виконання  перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України ).

Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов’язаний був виконати роботи до 01.11.05р., то строк позовної давності стосовно вимоги позивача про стягнення пені почав спливати 02.11.05р.

Позовна давність в один рік  застосовується,  зокрема,  до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України).

Таким чином, строк позовної давності до вимоги позивача про стягнення з відповідача пені сплив 02.11.06р.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 11.05.07р., тобто після спливу строку позовної давності.

Сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Суд відхиляє заперечення позивача стосовно того, що строк позовної давності за вимогою про стягнення пені не сплив, оскільки положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовуються лише до вимоги про стягнення неустойки, та не стосується пені, оскільки у ч.2 ст. 258 ЦК України чітко передбачено, що позовна давність в один рік  застосовується,  зокрема,  до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги пр стягнення пені.

Згідно зі ст.49 ГПК України при відмові у позові держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Приймаючи до уваги вищезазначене та керуючись ст.ст. 33,34,49,82-85 Господарського процесуального кодексу, ст.ст. 256,258,261,267,525,526,548,549,837,854 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                                        М.А. Дідиченко