СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.07                                                                                 Справа № 4/180.

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Донбаського  Державного технічного університету, м. Алчевськ   Луганської області

до  Багатопрофільного приватного підприємства  Булат - С, м. Алчевськ   Луганської області

про стягнення 6407 грн. 99 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Манькевич В.С.,  дов. б/н   від 16.10.06 ;

від відповідача –Бєлоконова Н.З., дов. б/н від 04.05.07.

Представником позивача та відповідача  подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке судом задовольняється.

Суть справи: заявлені вимоги про стягнення  з відповідача збитки у розмірі 6407 грн. 99 коп. за договором оденди державного майна  № 100850/09 від 07.11.02.

Відповідно до довідки Головного управління статистики  у Луганській області від 12.04.07 № 13-48/1556  правильна назва відповідача Приватне багатопрофільне підприємство  «Булат –С».

На підставі викладеного відповідачем по справі слід вважати Приватне багатопрофільне підприємство  «Булат –С».

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 03.05.07 № 01/07- гс,  зданого до суду 15.05.07,  позовні вимоги відхилив у повному обсязі , посилаючись на те, що,  у відповідності до положень п. 4 Заключних Положень ГК України до взаємовідносин, які виникли відповідно до договору оренди державного майна  № 100850/09 від 07.11.02 можна застосовувати норми ГК  України та ЦК  України; договір оренди державного майна  № 100850/09 від 07.11.02 між сторонами було укладено у відповідності до Положень Закону України " Про  оренду державного  та комунального майна" від 10.04.92р № 2269- ХІІ;  позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на висновок акта КРУ в Луганській області від 18.05.06 №03-21/025, але у вказаному акті немає відмітки про відповідача та несплату останнім грошових коштів на користь позивача,  та з інших підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані представниками сторін документи, вислухавши доводи представників сторін,  суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди державного майна  № 100850/09 від 07.11.02.

Відповідно до п. 1.1 договору «Орендодавець»(позивач у справі) передає, а «Орендар» (відповідач у справі) приймає в строкове платне користування нежитлову споруду, яка примикає до другого  навчального корпусу ( згідно з планом експертної оцінки) площею  299 м.кв., яке знаходиться на балансі Донбаського гірничо –металургійного інституту ( далі ДГМІ)  та розташоване за адресою : вул. Фрунзе, 39.

Згідно п. 3.1.1 договору,  орендна плата перераховується : - 30 відсотків від загальної суми місячної  орендної плати  ( у розмірі 108, 47 грн./ за станом на 01.10.02 ) –в державний бюджет України; 70 відсотків від загальної суми місячної  орендної плати  (  у розмірі 253, 10 грн. / за станом на 01.10.02) –балансоутримувачу ДГМІ –щомісячно не пізніше 8 числа місяця, наступного за звітним. Орендна плата підлягає коригуванню з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згідно п. 5.2 та 5.3 договору, «Орендар»(відповідач у справі) зобов’язується : вчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату в державний бюджет України «Орендодавцю»( позивачу у справі) та балансоутримувачу; щомісячно до 8 числа місяця, наступного за звітним, представляти «Орендодавцю»платіжні доручення про фактичну оплату орендної  плати  в державний бюджет України.

Так,  на підставі діючого законодавства,   підприємство відповідача уклало всі необхідні для робочого процесу договори  з підрядниками: Міськелектромережа, Водоканал.

Підприємство позивача,  для охорони будівель та споруд уклало договір з охоронною фірмою Витязь. Так як приміщення, яке  орендувалось підприємством відповідача по справі , знаходилось у другому навчальному корпусі, а охорона Витязь, охороняла увесь  корпус, при перевірці КРУ  підприємству позивача було здійснено донарахування за несплату  підприємством відповідача за охорону. Підприємство позивача повідомило  підприємство відповідача про необхідність сплати за охорону, проти якого відповідач не  заперечував, після укладення договору.

Відповідач, суму, яка нарахована КРУ не визнає, посилаючись на  відсутність укладеного між сторонами  по справі  договору.

Позивач посилається на те, що між їх підприємствами на протязі майже чотирьох років склались господарські зобов’язання. Так, господарськими  зобов’язаннями  визнаються зобов’язання , які виникають між суб’єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання на підставі ГК України.  В силу якого один суб"єкт зобов’язальна сторона  у тому числі боржник зобов’язаний здійснити  відповідні дії  господарського характеру на користь другого суб’єкта , сплатити  кошти , а другий  суб"єкт уповноважена  сторона  у тому числі кредитор мають право вимагати зобов’язальної  сторони виконання її зобов’язань.

Позивач вважає, що охорона Витязя необхідна обом сторонам, оскільки жодного випаду  проникнення або розкрадання на територію підприємства. Оскільки послуга по охороні була надана у повному обсязі, а підприємство  позивача сплачує за вказану послугу, тому  має право на відшкодування  спричинених йому збитків.

Відповідач відзивом на позовну заяву позивні вимоги відхилив, з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача збитків у розмірі 6407 грн. 99 коп. за договором оренди державного майна  №100850/09 від 07.11.02.

Відповідно до п.1 ст. 623 ЦК України, боржник , який порушив зобов»язання , має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором.

Відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, є окремим випадком застосування загального принципу цивільного права ( ч.1 ст.22 ЦК України), за яким особа , якій завдано збитків у результаті порушення її  цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Тому кредитор ( позивач у справі) має довести не лише  розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, але й сам факт порушення боржника його обов»язку та причинний зв»язок  між цим порушенням і шкодою.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди державного майна  № 100850/09 від 07.11.02. Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлову споруду, яка примикає до другого  навчального корпусу ( згідно з планом експертної оцінки) площею  299 м.кв., яке знаходиться на балансі Донбаського гірничо –металургійного інституту та розташоване за адресою : вул. Фрунзе, 39.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди державного майна № 100850/09 від 07.11.02 між позивачем та відповідачем було укладено у відповідності до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна»від 10.04.1992 №2269-Х11. Згідно ч. 1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»від 10.04.1992 №2269-Х11 орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Для створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду індивідуально визначеного майна державних організацій було розроблено Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 №786. У пункті 3  вказаної Методики зазначено, що до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов'язується надавати орендарю державне підприємство, на балансі якого перебуває  це  майно.   Фонд  державного  майна  України  у  пункті 3 роз'яснень   і рекомендацій до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого Наказом ФДМУ від 22.08.2000. №1765 дав пояснення, що плата за послуги, які надає балансоутримувач орендареві, сплачується балансоутримувачу за окремою угодою, яку укладають орендар з балансоутримувачем орендованого майна.

Отже відповідно до вказаних нормативних актів виникнення у відповідача зобов'язання по сплаті послуг охорони настає тільки у разі укладення окремого договору по наданню вказаних послуг.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у листі №213 від 24.05.06 повідомив, що згоден укласти договір про надання послуг охорони з позивачем при наявності у такому договорі положень про матеріальну відповідальність сторін, але такий договір між позивачем та відповідачем укладено не було.

Судом встановлено, що позивач 04.01.06  у листі №13-82 просив відповідача надати згоду на дострокове розірвання договору оренди №100850/09 від 07.11.02, відповідач погодився з такою пропозицією, про що повідомив позивача у листі №123 від 05.03.07.  Відповідач 24.05.07 повернув позивачу орендоване приміщення про, що було складено двосторонній акт прийому- передачі державного майна, яке знаходиться на балансі позивача, який підписаний сторонами у справі без доповнень та зауважень, скріплений печатками їх підприємств.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на висновок акта КРУ в Луганській області від 18.05.06 №03-21/025.

Як вбачається з матеріалів справи,  у вказаному акті,  на який посилається  позивач, як на підставу своїх позовних вимог,   немає посилання про  несплату відповідачем грошових коштів на користь позивача.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідності до 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано обґрунтованих доказів , які підтверджують   викладені в позовній заяві обставини.

Суд вважає, вимоги позову про відшкодування  понесених збитків у розмірі 6407 грн. 99 коп. такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не  підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин позовні вимоги слід визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення .

З огляду на викладене слід визначити, що позивачем не доведені вимоги на відшкодування  понесених збитків у розмірі 6407 грн. 99 коп., у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог  слід відмовити.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано безспірних доказів, що відповідач повинен  відшкодувати   понесені збитки у розмірі 6407 грн. 99 коп.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що позивач не надав суду безспірних доказів своїх позовних вимог тому, у задоволенні позову слід відмовити.

За таких обставин позовні вимоги слід визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення .

У судовому засіданні 15.05.07 за згодою сторін судового процесу була оголошена  вступна  та резолютивна частина рішення.

На підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по державному миту та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст.22,623 ЦК України, ст.ст. 44,49,82,84,85 Господарського процесуального  кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення –21.05.07.

Cуддя                                                                                                    Г.М.Батюк

Пом. Судді                                                                                          Ю.А.Зайцева