ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007                                                                                             Справа № А23/330

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді – Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Верхогляд Т.А.

при секретарі –Заєць П.Л.

за участю представників

позивача: Міщенко В.В.

відповідача: Хлопко О.С.

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2006 року у справі № А23/330

за позовом Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Дочірнього підприємства „Парк-Мастер”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 117102,58 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2006 року у справі № А23/330 (суддя Добродняк І.Ю.) в задоволенні позовних вимог Центральної МДПІ у м. Кривому Розі  щодо стягнення з відповідача на користь бюджету заборгованості зі сплати за торгові патенти за ІІІ, ІV квартали 2004р. та І квартал 2005р. у сумі 117102,58 грн. відмовлено.

Вмотивовуючи постанову, господарський суд послався на те, що ставки вартості торгових патентів, встановлені Законами України про державний бюджет на відповідний рік повинні застосовуватись тільки з початку нового бюджетного року; відповідно до ч. 3 ст. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України „Про систему оподаткування” ставки та механізм справляння податків і зборів не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування та не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач – Центральна міжрайонна державна податкова інспекція, просить скасувати постанову господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому скаржник посилається на те, що перерахунок внесеної відповідачем плати за патенти здійснено на підставі Законів України „Про державний бюджет на 2004 рік” та „Про державний бюджет України на 2005 рік”, якими було внесено зміни до ставок плати за патенти у сторону їх подвійного збільшення; вказаними законами визначено одноразову плату у розмірі вартості торгового патенту за 3 місяці.

Відповідач у  відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що судом у прийнятому рішенні надана вірна та об’єктивна оцінка доказам та нормам чинного законодавства, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування.

В судовому рішенні оголошувалася перерва до 18.04.07р.

В судовому засіданні 18.04.07р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши апеляційну скаргу позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів справи, ДП „Парк-Мастер” на підставі придбаних торгових патентів протягом ІІІ, ІV кварталів 2004р. та І кварталу 2005р. здійснювало діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу.

Оплата вартості торгових патентів здійснювалася відповідачем за ставками, встановленими ч. 3 ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” для використання грального автомата з грошовим або майновим виграшем  у розмірі 1400 грн. за рік та у строки, визначені частиною 5 цієї статті (щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу).

Позивач посилається на те, що Законом України „Про державний бюджет України на 2004 рік” зазначену ставку було змінено на 2800 грн. за рік (700 грн. щоквартально), а  Законом України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, відповідно, на 4200 грн. за рік (1050 грн. щоквартально);  оскільки відповідачем плата за торгові патенти вносилася у розмірі меншому, ніж встановлено законодавством, в останнього утворився борг у сумі 107308,93 грн.; на дану заборгованість нараховано пеню у розмірі 9793,65грн.

Пунктом 19 ч.1 ст.14 Закону України „Про систему оподаткування” плата за патент віднесена до загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів).

Статтею 7 цього Закону встановлено, що зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Зміни ж і доповнення до законів про оподаткування, відповідно до ст. 1 цього Закону, стосовно зміни податків, механізму їх сплати тощо, вносяться до нього чи інших законів України про оподаткування не пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року.

Будь-які податки і збори (обов'язкові платежі), які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Всі інші закони України про оподаткування мають відповідати принципам, закладеним у цьому Законі.

Зміни щодо вартості торгових патентів на 2004 рік, внесені Законом України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, порушують вказаний вище строк та не знайшли свого відображення у ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

За викладених обставин здійснення позивачем перерахунку вартості торгових патентів за ІІІ, ІV квартал 2004р. не відповідає приписам чинного податкового законодавства.

З набранням чинності Законом України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” відповідні зміни щодо вартості торгового патенту були внесені в Закон України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” Законом України N 2505-IV від 25.03.05р., який набрав чинності з 31.03.05р.

Таким чином, вищевказаний строк запровадження відповідних змін в механізм оподаткування також порушено.

Окрім того, сплата відповідачем вартості патентів за І квартал 2005р. (у строк до 15.12.2004р.) відбулася за ставками, встановленими Законом України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”. Здійснення перерахунку вартості торгових патентів у І кварталі 2005р. з застосуванням збільшеної ставки, колегія суддів вважає неправомірним, оскільки Закон № 2505-ІУ не має зворотної сили і дія зазначеної норми не може розповсюджуватися на спірні правовідносини.

Рішенням Конституційного суду України від 09.02.99р. у справі № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припинення з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на відповідність висновків, викладених у постанові господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог позивача щодо скасування цієї постанови.  Доводи скаржника не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160,196,198,200,205,206 КАС України,  суд

УХВАЛИВ :

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.06 року у справі № А23/330 залишити без змін, а апеляційну скаргу Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складання ухвали в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                          І.В.Тищик

Судді:                                                                                     І.А.Сизько

Т.А.Верхогляд

З оригіналом згідно

помічник судді                           О.Л. Забєліна

18.04.07р.