ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.                                                           Справа № 12/264-НА

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:

Вітязя С.В. - представника за довіреністю від 14.03.2007р.,

Шмігель О.В. - представника за довіреністю від 14.03.2007р.,

від відповідачів:

- Ізяславської міської ради:

Закревської О.Л. - представника за довіреністю №482 від 16.06.2006р.,

- Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Ізяславського районного військового комісаріату,

м.Ізяслав Хмельницької області

на постанову господарського суду Хмельницької  області

від "21" вересня 2006 р. у справі № 12/264-НА

за позовом Ізяславського районного військового комісаріату, м.Ізяслав Хмельницької  області

до 1. Ізяславської міської ради, м.Ізяслав Хмельницької області,2. Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації, м.Ізяслав Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління  державного казначейства в Хмельницькій області

про - визнання відсутності повноважень Ізяславської міської ради про передачу у комунальну власність міста квартири №11 в буд. №44 по вул. Гагаріна в м.Ізяслав Хмельницької області, придбаної за кошти  субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для будівництва та придбання  житла військовослужбовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2.10.2003р. №1550;

- визнання недійсною реєстрації Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру  №11 в буд. №44 по вул.Гагаріна в м.Ізяслав від 28 квітня 2004 року, реєстраційний №4032746;

- визнання протиправним і скасування пункту 3 рішення виконавчого комітету  Ізяславської міської ради від 15 січня 2004 року №01  в частині визнання квартири №11 по вулиці Гагаріна, 44 в м.Ізяслав службовою;

- зобов'язання  виконкому Ізяславської міської ради внести відповідні зміни до свого рішення від 29 січня 2004 року №17 і викласти його в редакції, виключивши термін "службова, службову, службової" та виключивши пункт 3 цього рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Хмельницької області від 21.09.2007р. у справі №12/264-НА відмовлено в позові Ізяславського районного військового комісаріату (м.Ізяслав Хмельницької області) до Ізяславської міської ради (м.Ізяслав Хмельницької області) та Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації (м.Ізяслав Хмельницької області) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державного казначейства в Хмельницькій області про визнання відсутності повноважень Ізяславської міської ради про передачу у комунальну власність міста квартири №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі Хмельницької області, придбаної за кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для будівництва та придбання житла військовослужбовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2003р. №1550; визнання недійсною реєстрацію Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі від 28 квітня 2004 року, реєстраційний №4032746; визнання протиправним і скасування пункту 3 рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 15 січня 2004 року №01 в частині визнання квартири №11 по вулиці Гагаріна,44 в м.Ізяславі службовою; зобов'язання виконкому Ізяславської міської ради внести відповідні зміни до свого рішення від                  29 січня 2004 року №17 і викласти його в редакції, виключивши термін „службова, службову, службової” та виключивши пункт 3 цього рішення.

Вважаючи, що при прийнятті постанови суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а висновки суду, викладені у постанові, не відповідають обставинам справи, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Апеляційна скарга позивача мотивована наступним:

- висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся з позовом в інтересах Вітязя С.В. про неправомірне виділення йому квартири №11 по вул.Гагаріна,44 в м.Ізяславі під грифом "службова" й права військового комісаріату рішенням міської ради не порушено, є надуманим та не відповідає обставинам справи, оскільки рішенням виконкому Ізяславської міської ради №17 від 29.01.2004р.   було виділено службове житло – квартира №11 по вул.Гагаріна,44 - військовому комісару Ізяславського району підполковнику Вітязю С.В., який на час прийняття цього рішення очолював Ізяславський районний військовий комісаріат;

- суд не пересвідчився у тому, що права позивача все ж було порушено, оскільки, неправомірно включивши житлову квартиру, виділену для військовослужбовців згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2003р. №1550, в категорію "службова", відповідач порушив відповідні норми Житлового кодексу УРСР, які чітко встановлюють правила визначення і виділення службового житла для окремих категорій громадян, а також постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р. р.№37;

- висновок суду про правомірність державної реєстрації права власності на спірну квартиру, проведену Ізяславським районним БТІ у відповідності до вимог "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно", жодного відношення до справи не має, оскільки такого спору не існує, а позивач у своїх вимогах до суду такого питання не ставив. Таким чином, в цій частині суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Водночас, позивач ставив перед судом питання про визнання недійсною реєстрацію Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна  в м.Ізяславі від 28.04.2004р., інвентаризаційний №4032746, так як квартира була зареєстрована як комунальна власність, хоча постановою Кабінету Міністрів України №1550 від 02.10.2003р., якою встановлено правила надання військовослужбовцям і їх сім'ям придбаного за державні кошти житла, не передбачено передачі цього житла у комунальну власність.

Відповідач (Ізяславська міська рада) з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, не погодилось, зазначивши у письмових запереченнях №1093 від 17.11.2006р. на позов (а.с.78-79), що відмова міської ради у знятті грифу "службова" з квартири №11 по вул.Гагаріна,44 у м.Ізяславі була цілком правомірною, оскільки сім'я Вітязя С.В. у вказаній квартирі після отримання службового ордеру на вселення у квартиру не проживала й, припинивши службові відносини, відмовилась від звільнення даної квартири.

Відповідач (Комунальне підприємство "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації Хмельницької області") також заперечило проти апеляційної скарги (а.с.81), стверджуючи, що реєстрація права комунальної власності на спірну квартиру була проведена у відповідності до чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені у ній доводи. Просить постанову суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти новий судовий акт, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

Представник відповідача (Ізяславської міської ради) проти апеляційної скарги заперечила, надавши пояснення в обґрунтування своїх заперечень. Просить оскаржену постанову залишити без змін, а подану позивачем апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник відповідача (Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації) в засідання суду не з'явився. У письмовому клопотанні за №354 від 29.12.2006р. просив розглядати справу за відсутності його повноважного представника.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Управління державного казначейства в Хмельницькій області) в засідання суду не з'явився. Про причини його нез'явлення суд апеляційної інстанції не повідомлено.

Як передбачено ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зважаючи на заявлене Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації клопотання, ту обставину, що про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги третя особа була повідомлена належним чином (про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки представнику Управління держказначейства в Хмельницькій області, а.с.92), враховуючи положення ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала можливим здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представників Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації та Управління державного казначейства в Хмельницькій області.

Судова колегія, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників, розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційній скарзі позивача, перевіривши матеріали справи, повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права  при прийнятті оскарженої постанови, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором купівлі-продажу від 19.12.2003р. Ізяславська міська рада придбала у гр.Якубця В.П. трьохкімнатну квартиру під номером 11 загальною площею 76,3кв.м., в т.ч.49,6кв.м. жилої площі, що знаходиться в м.Ізяславі по вул.Гагаріна в будинку №44.

15.01.2004р. виконавчим комітетом Ізяславської міської ради було прийняте рішення за №01 (а.с.6) "Про затвердження списків квартирного обліку та виділення квартир", яким, з посиланням на Правила квартирного обліку і постанову Кабінету Міністрів України №1550 від 02.10.2003р. "Про затвердження порядку використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом на будівництво та придбання житла окремим категоріям громадян", затверджено списки квартирного обліку станом на 1 січня 2004 року по Замковій виправній колонії №58, Ізяславській виправній колонії №31, Ізяславському районному військовому комісаріату, військовій частині А-0553, а також виділено для забезпечення військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та військових конфліктів у зарубіжних країнах, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання службових обов'язків, а також військовослужбовцям, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та в зв'язку з скороченням штатів квартири, перелік яких зазначено у рішенні.

Вказаним рішенням Ізяславській міській раді було виділено, зокрема,                        3-х кімнатну квартиру №11 загальною площею 76,3кв.м. по вул.Гагаріна,44 у м.Ізяславі, для виділення згідно черги, а також визнано вказану квартиру "службовою".

29.01.2004р. виконавчий комітет Ізяславської міської ради, розглянувши матеріали житлової комісії міської ради, прийняв рішення за №17 (а.с.8) про виділення службової квартири військовому комісару підполковнику Вітязю Сергію Вікторовичу та його сім'ї у складі 3-х чоловік й дозволив житлово-комунальному підприємству видати Вітязю С.В. ордер на службову 3-х кімнатну квартиру №11 по вул.Гагаріна,44. Даним рішенням постановлено не знімати Вітязя С.В. з квартирного обліку.

28.07.2006р. в господарський суд Хмельницької області звернувся Ізяславський районний військовий комісаріат з адміністративним позовом до Ізяславської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Управління державного казначейства в Хмельницькій області, про визнання відсутності повноважень Ізяславської міської ради про передачу у комунальну власність міста квартири №11 в будинку №44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі, придбаної за кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для будівництва та придбання житла військовослужбовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України №1550 від 02.10.2003р.; визнання недійсною реєстрацію Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі від 28.04.2004р., реєстраційний №4032746; визнання протиправним та скасування п.3 рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 15.01.2004р. №01 в частині визнання квартири №11 по вул.Гагаріна,44 службовою, а також зобов'язання виконавчого комітету Ізяславської міської ради внести відповідні зміни до свого рішення від 29.01.2004р. №17 з викладенням його в редакції, виключивши термін "службова, службову, службової" та п.3 цього рішення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що відповідач відмовив Ізяславському районному військовому комісаріату в задоволенні клопотання про виключення квартири №11 по вул.Гагаріна,44 в м.Ізяславі з числа "службових" з тієї причини, що вказана квартира зареєстрована в Ізяславському районному БТІ як комунальна власність територіальної громади м.Ізяслав і цілком закономірно включена до числа "службових", однак, така відмова відповідача є неправомірною, оскільки виконком Ізяславської міської ради перевищив свої повноваження, включивши житло, що призначалося для розподілу згідно черги для військовослужбовців, до комунальної власності міста з визначенням його статусу як "службового", рішення виконкому від 15.01.2004р. №01 не містить посилань на будь-які закони, на підставі яких вищезазначена квартира стала комунальною власністю, а постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003р. №1550 "Про затвердження порядку використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла окремим категоріям громадян", якою встановлено механізм використання коштів…для будівництва та придбання житла військовослужбовцям, не передбачено можливості передачі житла, побудованого або придбаного за державні кошти, у…комунальну власність.

Крім того, як стверджує позивач, відповідач, неправомірно перевівши квартиру №44 в будинку №44 по вул.Гагаріна у м.Ізяславі в статус "службова", тим самим  визначив проживання військовослужбовця Вітязя С.В. та членів його сім'ї тільки на період виконання ним службових обов'язків, а відмовляючи у задоволенні клопотання позивача, не взяв до уваги, що відповідно до п.9 ст.12 Закону України від 20.12.1991р. "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", де вказано, що офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби, що мають вислугу не менше 20 років, при звільненні з військової служби за станом здоров'я… мають право на безплатне одержання в особисту власність жилого приміщення, яке вони займають в будинках житлового фонду.

На думку позивача, він правомірно звернувся до відповідача з клопотанням  про зняття статусу "службової" з квартири №44 в будинку №44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі, оскільки ч.2 п.6 постанови Ради Міністрів УРСР №37 від 04.02.1988р. "Про службові жилі приміщення" встановлено, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів.

Ізяславський районний військовий комісаріат, вважає своє право порушеним, оскільки вищезазначена квартира мала бути виділена згідно черги військовому комісару, який мав потребу в отримані житла на сім'ю у складі п'яти осіб і знаходився на черзі на отримання житла, а звернення до місцевої ради з проханням зняти статус з квартири ”службова” не було задоволене.

Все переховане, стверджує позивач у поясненнях до адміністративного позову (а.с.54-55),  дає можливість зробити висновок про правомірність подання Ізяславським районним військовим комісаріатом позову з вимогами, зазначеними в ньому і необхідністю розв'язання спору відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 15.08.2006р. суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості другого відповідача Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації (а.с.32), оскільки однією з вимог є вимога про визнання недійсною реєстрації районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру№11 в будинку №44 по вул.Гагаріна у м.Ізяславі.

Відповідач проти позову заперечив та вказав на те, що забезпечив військового комісара підполковника Вітязя Сергія Вікторовича службовою квартирою у відповідності до Програми житлового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи та органів внутрішніх справ, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах на             2004 рік, затвердженої рішенням десятої сесії Ізяславської районної ради від 10.03.2004р. №3, однак, одержавши службовий ордер на вселення в квартиру №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна, сім'я Вітязя С.В. в ній не проживала, а, припинивши службові відносини, Вітязь С.В. відмовився від звільнення цієї квартири, хоча втратив на квартиру право (а.с.28-29).

Крім того, як стверджує відповідач, гр.Вітязь С.В. звертався до Ізяславського районного суду з позовом до Ізяславської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання зняти з квартири гриф "службова", проте, постановою Ізяславського районного суду від 02.12.2005р. гр.Вітязю С.В. було відмовлено в позові.

Відповідач - Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації – у письмових запереченнях №233 від 05.09.2006р. на позовну заяву (а.с.52) зазначив, що зареєстрував право комунальної власності на квартиру №11 по вул.Гагаріна,44 у м.Ізяславі за відповідним клопотанням Ізяславської міської ради, яка надала для цього оригінал і копію посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу квартири міською радою і, враховуючи, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2005р. №7/5 й зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445, договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема договори купівлі – продажу, є правовстановлювальними документами, на підставі яких може проводитись реєстрація права власності на об’єкти нерухомого майна , підстав для відмови у реєстрації права власності на дану квартиру - не було і реєстрація проведена у відповідності до чинного законодавства.

Судовою колегією враховується наступне.

Стаття 104 Кодексу адміністративного судочинства України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Суд, насамперед, повинен з'ясувати, чи існує суб'єктивне право, за захистом якого позивач звернувся до суду, чи належить воно позивачу, чи дійсно воно порушене або оспорюється, чи порушив або оспорив його відповідач.

Враховуючи, що за змістом ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доказування та надання доказів розподіляється між сторонами, виходячи із того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення, позивач має довести наявність підстав для задоволення його позову.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду, вважаючи, що його право порушене.

Однак, аналізуючи доводи позивача та відповідача, фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову Ізяславського районного військового комісаріату відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що фактично позивачем поставлене питання про неправомірне присвоєння квартирі №11 по вул. Гагаріна, 44, яка в подальшому була виділена сім"ї Вітязя С.В., статусу “службової”.

З метою захисту своїх інтересів гр.Вітязь С.В. звертався в Ізяславський районний суд Хмельницької області з позовом до Ізяславської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання зняти з спірної квартири гриф "службова".

Постановою Ізяславського райсуду (а.с.98) в позові гр.Вітязя С.В. було відмовлено. Докази скасування цієї постанови в матеріалах справи відсутні.

Не доведено позивачем належними доказами, що квартира №11 по вул.Гагаріна,44 у м.Ізяславі  виділялась Ізяславському районному військовому комісаріату, а також того, що переведенням цієї квартири в статус "службової" відповідач порушив права військового комісаріату, як юридичної особи.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради №01 від 15.01.2004р. "Про затвердження списків квартирного обліку та виділення квартир", вимогу про скасування пункту 3 якого ставить позивач, Ізяславському районному військовому комісаріату було виділено три квартири (№11 по вул.Гагаріна,36, №23 по вул.Гагаріна,40 та №14 по вул.Жовтневій,106"г") відповідно до його заявки згідно кількості працівників які перебували на черзі у військоматі.

Позивач помилково пов'язує права та інтереси Вітязя С.В., як посадової особи, безпосередньо з інтересами Ізяславського районного військового комісаріату, як юридичної особи, а тому, доводи позивача про невідповідність висновку суду про те, що позивач звернувся з позовом в інтересах Вітязя С.В. й права військового комісаріату рішенням міської ради не порушено, до уваги не беруться.

До того ж, слід звернути увагу позивача на те, що пунктом 6 чинного на даний час "Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР", затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №37 від 04.02.1988р., встановлено, що сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили  трудові  відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення вимоги позивача про визнання протиправним та скасування п.3 рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 15.01.2004р. №01 в частині визнання квартири №11 по вул.Гагаріна,44 службовою, а також зобов'язання виконавчого комітету Ізяславської міської ради внести відповідні зміни до свого рішення від 29.01.2004р. №17 з викладенням його в редакції, виключивши термін "службова, службову, службової" та п.3 цього рішення, відсутні.

Вимога позивача про визнання відсутності повноважень Ізяславської міської ради про передачу у комунальну власність міста квартири №11 в будинку №44 по вул.Гагаріна в м.Ізяславі, придбаної за кошти субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для будівництва та придбання житла військовослужбовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України №1550 від 02.10.2003р., також є необґрунтованою, оскільки Ізяславська міська рада, як законний власник спірної квартири, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2003р., відповідно до ст.4 Закону України "Про власність", вправі розпоряджатися нею на власний розсуд.

Докази того, що вказаний договір в установленому законом порядку був визнаний недійсним, в матеріалах справи відсутні.

Стосовно вимоги позивача про визнання недійсною реєстрації Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності Ізяславської міської ради на спірну квартиру, слід зазначити, що Ізяславське районне БТІ є органом, що проводить реєстрацію прав власності на підставі встановлених законодавством документів і ні в якому разі не заперечує, не оспорює та не порушує прав позивача на спірну квартиру.

Реєстрація права власності Ізяславської міської ради була проведена у відповідності до вимог "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2005 р. № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 й вини в діях Ізяславського районного БТІ судом не встановлено.

Твердження позивача про те, що, встановивши, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру, проведена Ізяславським районним БТІ, є правомірною, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки районний військовий комісаріат ставив перед судом лише вимогу про визнання недійсною реєстрацію Ізяславським районним бюро технічної інвентаризації права власності на квартиру №11 в буд.№44 по вул.Гагаріна  в м.Ізяславі, є безпідставними, оскільки дана вимога вимагала безпосередньої юридичної оцінки судом правомірності чи неправомірності дій Ізяславського районного БТІ.

На думку судової колегії, суд першої інстанції повно, всебічно дослідив надані сторонами докази і доводи, належно їх оцінив та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, а тому передбачені законом підстави для скасування оскарженої постанови суду відсутні.

Постанову господарського суду Хмельницької області від 21.09.2006р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Ізяславського районного військового комісаріату - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Ізяславського районного військового комісаріату, м.Ізяслав Хмельницької  області залишити без задоволення, а постанову господарського суду Хмельницької області від 21 вересня 2006 року у справі №12/264-НА - без змін.

2.Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

3.Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3,4 - відповідачам,

5 - третій особі,

6 - в наряд