СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

30.01.2007

Справа №2-17/16880-2006А

За позовом Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі АР Крим, смт. Леніно

До відповідача    СПД
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про
стягнення   76,84  грн.

Суддя В.І. Гайворонський

при секретарі судового засідання

Шенягіной Т.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача -   Бойку О.Г., дов. № 16 від  20.11.2006 року

Від відповідача - не з'явився

Сутність спору: Управління ПФУ
в  Ленінському районі АР Крим звернулося
до господарського суду АР Крим з позовом
про стягнення з відповідача заборгованості в сумі  76,84
грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, був сповіщений належним чином - рекомендованою кореспонденцією на
його юридичну адресу. Згідно ст.ст. 51, 93 ЦК України  СПД
повинен знаходитися  за  адресою своєї реєстрації. Якщо СПД  не знаходиться  за місцем своєї реєстрації,  це не може бути поважною причиною його не
участі в розгляді справи, та підставою не розглядати справу, оскільки порушення  законодавства поважною причиною не є.

Згідно  Звіту відповідача про нарахування та сплату
суми страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування за
2005 рік,  сам відповідач  указав, що він повинен сплатити 132,84 грн.

Згідно Вимоги  від 05.04.2006 року НОМЕР_1  загальна сума ьоргу СПД ОСОБА_1 складає 83
грн. 84 коп.

По справі проголошена вступна та
резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд,
-

в с т а н о
в и в:

СПД ОСОБА_1 зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в  Ленінському
районі  АР Крим як платник збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується  (указується) самим відповідачем  у Звіті
про нарахування та сплату суми
страхових внесків на загальнообов”якове державне пенсійне страхування  за 2005 рік.

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону
України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник
зобов'язаний нараховувати,  обчислювати й
сплачувати у встановлений термін й у повному обсязі страхові внески.

Відповідно до абзацу 1 п.п. 4.1 п. 4
Інструкції про порядок вирахування й сплати страхувальником і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  в Пенсійний фонд України, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. під № 64/8663, відповідач повинен був
сплатити страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Сам відповідач у своєму “Звіті про
нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування за 2005 рік” указав, що він повинен сплатити 132,84 грн.

Указаний правочин  у встановленому Законом порядку не визнаний
нечинним, і згідно статті 204 ЦК України у суду немає підстав не приймати його
до уваги.

Крім цього, позивачем  виставлено відповідачу вимогу про наявність
боргу,  яка у встановленому Законом
порядку  не визнані недійсною (нечинною),
не відмінена, і є достатньою підставою
вважати наявність заборгованості згідно статті 106  Закону України № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач не представив доказів
того, що указана сума ним сплачена.

Оскільки відповідні докази по справі
не представлені до винесення постанови, немає підстав їх залучати до
матеріалів  справи після прийняття
постанови по цій справі.

Якщо відповідач погасив
заборгованість до прийняття цієї  постанови,
він вправі звернутися в суд з завою про
перегляд  постанови  за нововиявленими обставинами.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню.

З врахуванням  позовних вимог заборгованість  підлягає стягненню в сумі 76,84  грн.

Позивач, згідно ст.  81 ЦК України є юридичною особою публічного
права. Відповідно, відношення, які виникають при реалізації ним своїх
повноважень є публічно-правовими відношеннями і підлягають розгляду за нормами
КАС України згідно п. 4 ч. 1 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства України, яка  є відносно інших норм спеціальною.

Згідно Постанови Верховного Суду
України № 06/035 від 24.01.2006 року та Постанови Верховного Суду України від
06.07.2006 року № 06/246 (справа № 14/3 об пн), а також згідно Постанов
Верховного Суду України від 24.01.2006 року у справах №№ 11/268, 6/140, 23/178,
11/261, 13/212, 11/206, 11/266, 27/231 аналогічні спори  повинні розглядатися за нормами КАС України.

Згідно ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України судові витрати у даному випадку відшкодуванню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути  з
відповідача СПД  ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; ЗКПО НОМЕР_2)   на  користь
Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі АР Крим (98200,
АР Крим, смт. Леніно, вул. Трудовая 2; р/р 6501 у ВАТ “Державний
Ощадний банк України”, МФО 324805, ЗКПО 22259945)  заборгованість в сумі    76,84
грн.

Ст. 254 КАС України передбачено,
що  постанова першої інстанції, якщо інше
не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна

скарга не була подана у строк,
встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то
вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути
оскаржена  у порядку і строки,
передбачені ст. 186 КАС України у Севастопольський апеляційний господарський
суд, якою встановлено, що:   про
апеляційне оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку
подається  заява.     Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення,  а  в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 КАСУ -  з  дня
складення  в  повному
обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви   про
апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про
апеляційне  оскарження  чи
апеляційна скарга, подані
після  закінчення  строків,
встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про  що
постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гайворонський В.І.