ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.                                                                   Справа № 5/87

За позовом контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області

до Чернівецької міської ради, м.Чернівці

про визнання нечинними розпоряджень Чернівецького міського голови від 23.11.2004р. №662-р та від 23.11.2005р. №1060-к

Суддя         Дутка В.В.
Секретар судового засідання Назарко М.В.

Представники

від позивача –Котельбан Н.Д., довіреність від 13.12.2006р.
від відповідача –Власова Т.В., довіреність від 04.05.2007р.

в засіданні приймав участь - прокурор Швець О.А.

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 04.04.2007р. відкрито провадження в адміністративній справі за позовом контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Чернівецької міської ради про визнання нечинними розпоряджень Чернівецького міського голови від 23.11.2004р. №662-р та від 23.11.2005р. №1060-к.

Позов обґрунтований тим, що протягом 2004-2005 років працівникам управління охорони здоров’я Чернівецької міської ради, крім матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати кожна, зайво виплачено додаткової матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу в загальній сумі 3143 грн. та проведено відповідне перерахування до державних цільових фондів нарахувань на зазначену виплату в сумі 1162 грн. 91 коп.

Ухвалою від 03.05.2007р. провадження у справі зупинено до 29.05.2007р.

Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до п.п.13 п.3 ст.42 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх за призначенням, визначеним радою. Підпунктом 20 пункту 3 цієї статті передбачено, що міський голова видає розпорядження в межах своїх повноважень.

Отже, відповідачем в цій справі має бути Чернівецький міський голова, а не Чернівецька міська рада, як орган місцевого самоврядування.

Крім того, представник відповідача вважає, що видані міським головою оскаржувані розпорядження прийнятті у відповідності до ст. 21 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”.

В судовому засіданні 29.05.2006р. оголошувалась перерва до 14.06.2007р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнає, з підстав викладених у запереченнях.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, з’ясувавши фактичні обставини справи, суд відмовляє у позові враховуючи таке.

Відповідно до акту ревізії виконання кошторисів та збереження грошових коштів і матеріальних цінностей в управлінні охорони здоров’я Чернівецької міської ради позивачем встановлено, що працівникам управління, крім матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати, на підставі оскаржуваних розпоряджень Чернівецького міського голови від 23.11.2004р. №662-р та від 23.11.2005р. №1060-к та згідно ст. 21 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” зайво виплачено додаткової матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу в загальній сумі 3143 грн. та проведено відповідне перерахування до державних цільових фондів нарахувань на зазначену виплату в сумі 1162 грн. 91 коп.

Підпункт 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.1999р. № 2288 далі - Постанова), визначає право керівників органів і голів рад, зазначених у пункті 1 цієї постанови, в межах установленого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Стаття 21 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” (далі –Закон) містить положення про те, що посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Отже, Законом і Постановою передбачені різні матеріальні допомоги на оздоровлення: в першому випадку обов’язкову допомогу в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки, а в другому –за наявності відповідного рішення керівника органів і голів рад та в межах установленого фонду оплати праці (за наявності коштів) в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Такі висновки містить також і акт позивача від 30.06.2006р. № 24-32-21/36, зокрема на сторінці 18 (а.с.16).

Поряд з цим, слід зазначити, що норми Законів України мають вищу юридичну силу по відношенню до постанов Кабінету Міністрів України і не можуть змінюватися останніми.

Закон регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування.

Постанова приймалась з метою вдосконалення оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів Кабінет Міністрів України.

Таким чином, висновок позивача проте, що Законом і Постановою передбачено одну й ту ж саму допомогу, яка виплачується при наданні відпусток державним службовцям та посадовим особам місцевого самоврядування є юридично неспроможним.

Посилання позивача на лист Міністерства праці та соціальної політики від 18.12.2006р. №24-32-14/4045 є необґрунтованим, оскільки він не є нормативно - правовим актом, що регулює спірні правовідносини.

Згідно п.п.13, 20 п.3 ст.42 Закону України “Про місцеве самоврядування” міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до п.4. ст.42 вказаного вище закону, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Чернівецька міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє  територіальну громаду м.Чернівців та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В спірних правовідносинах міський голова приймаючи оскаржувані розпорядження діяв як посадова особа органу місцевого самоврядування в межах своєї компетенції по розподілу бюджетних коштів.

Позивач оскаржує розпорядження Чернівецького міського голови, а тому Чернівецька міська рада не є належним відповідачем у цій справі.

Керуючись статтями 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В  :

У позові відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо  строк  апеляційного  оскарження  буде поновлено,  то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                    В.В. Дутка