СУД
СУД
УХВАЛА

18.05.07                                                                                 Справа № 15/187.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Державної податкової інспекції в м. Красний Луч Луганської області

до Державного підприємства “Краснолуцьке шахтопрохідницьке управління”, м. Красний Луч Луганської області

про звернення стягнення на активи на суму 553159 грн. 64 коп.

За участю представників сторін:

від позивача – Калашнік Г.А., держ. подат. інсп., довіреність від 22.01.07р. №420/10-25;

від  відповідача –не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про звернення стягнення на активи відповідача на суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 553159 грн. 64 коп. В судовому засіданні 18.05.2007р. представником позивача подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог.

Позов заявлено на підставі положень господарського процесуального кодексу. Тому, відповідно провадження у справі порушено теж за правилами Господарського процесуального кодексу України, про що винесено ухвалу.

Проте, даний позов підлягає розгляду адміністративним судом в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Органи Державної податкової служби є суб'єктами владних повноважень.

Згідно п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках,  в  межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Відповідно до пп. 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення),  є виключно податкові органи.

З урахуванням наведеного справи за позовами органів Державної податкової служби про звернення стягнення на активи підприємств, що мають податковий борг підлягають розглядові місцевими та апеляційними господарськими судами в порядку, встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України.

За таких обставин, суд має розглядати зазначений позов відповідно до порядку встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України, тоді як позивачем позов подано та провадження за ним відповідно порушено за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 7 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень»Кодексу адміністративного судочинства України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом (частина 7 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України»).

Отже, право розгляду позовних заяв, поданих за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно господарських справ, за правилами КАС України було надано господарським судам лише по справах, що були порушені, але не розглянуті на момент набрання чинності КАС України.

В інших випадках, а саме у разі подачі заяви з посиланням на норми ГПК України та відповідно порушення провадження у справі на підставі ГПК України, чинне процесуальне законодавство, як Господарський процесуальний кодекс України так і Кодекс адміністративного судочинства України не передбачають права суду переведення розгляду справи з одного процесуального закону на інший.

Таким чином, дана справа порушена за позовною заявою, поданою за правилами Господарського процесуального кодексу України не підлягає розглядові в господарському суді (саме як господарському, а не адміністративному суді) за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно провадження у даній господарській справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

У зв’язку з цим суд роз’яснює, що позивач має право на звернення з даними позовними вимогами за адміністративним позовом в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47, п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, суддя

у х в а л и в:

1.          Провадження у справі припинити.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко