ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.07 р.                                                                               Справа № 10/38

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання –  Черняк Л.А.;

за участю представники сторін:

за участю:    від позивача –Горбань О.Е. - довіреність;

від відповідача – не  з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом  відкритого  акціонерного  товариства „Нікопольський завод феросплавів”                         м. Нікополь,

до  закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” м. Єнакієве,

про  стягнення  1 612,41грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся  позивач - відкрите  акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь, з  позовом  до відповідача - закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” м. Єнакієве, про стягнення суми вагової недостачі коксової продукції в розмірі 1612,41грн., у тому числі залізничний тариф – 70,43грн. та ПДВ в сумі 268,73грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався  на  договір №685/4592 від 20.12.2004р., акти №3930/1 від 29.09.2005р. та №3930/2 від 29.09.2005р., на підставі яких було визначено недостачу продукції; накладні №№52287896, 52287973, 52287972, 5228790; оплату товару у повному обсязі.

Відповідач в  судовому засіданні та відзиві проти позову  заперечував,  вважає,  що визначення ваги “нетто” шляхом відрахування ваги тари із ваги “брутто” по даним вказаним у супровідних та транспортних документах, без перевірки фактичної ваги “брутто” та ваги тари не допускається. Також, наполягає  на тому, що акт №3930/2 від 29.09.2005р. не містить відомості про те, що відсутня продукція  у вагоні вміститися могла або не могла, коли як, залізничні накладні вказують на те, що вантаж занурений до повної місткості відповідно розділу 2 Технічних умов, відповідно якому висота шапки складає 300мм, але в акті про наявність, або відсутність шапки, а також про її висоту не вказується. Крім того, оскільки позивач здійснював оплату коксу по сухій ваги, суттєве значення для визначення кількості нестачі  та правильного вказання ваги надійшовшої продукції має вологість.

В  останнє  судове  засідання  представник  відповідача  не  зявився,  про  час  і  місце  слухання  справи  був  належним  чином  повідомлений, поважної  причини  неявки  до  суду  не сповістив.

Відповідно  до  положень  статті  75  Господарського  процесуального  кодексу  України,  справу  розглянуто  за  наявними в  ній  матеріалами  за  відсутності  відповідача.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду справи продовжувався.

Розглянув   матеріали  справи, додатково представлені документи, заслухав пояснення   сторін,  оцінив доводи за своїм внутрішні переконанням, суд вважає, що позовні  вимоги  не підлягають  задоволенню  з наступних підстав.

20 грудня 2004р. між Відкритим акціонерним товариством “Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь та Закритим акціонерним товариством “Єнакіївський коксохімпром”  м. Єнакієве був укладений договір №685/4592, згідно умов якого відповідач  взяв на себе зобов’язання поставити  позивачу коксову продукцію, в асортименті, за ціною та кількістю оговорених у специфікаціях, оформлених у виді додатків до даного договору, які є невід’ємною його частиною, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити її вартість на умовах 100% передоплати за кожну узгоджену партію (п.4.1).

За умовами договору (п.6.1) приймання продукції по кількості здійснюється у відповідності з  Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”  №П-6 від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами).

29.09.2005р. на адресу Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь від Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве за накладними №№52287896, 52287973, 52287972, 52287906 надійшли вагони з коксовою продукцією навалом.

Як зазначив позивач, під час зважування вагонів з коксовою продукцією на 100 тонних тензометричних вагах позивачем була виявлена недостача у кількості вантажу у вагоні №65752743 – 1,2тн, №60856465 – 0,9тн, №65285033 – 0,8тн, №67920207 – 1,2тн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Позивач вважає, що при визначенні маси коксової продукції (нетто) обов’язково застосовувалися вимоги Додатку А.І. до ДСТУ 322-12-2-94 відповідно до якого, маса коксу (нетто) визначається як різниця маси навантаженого складу (брутто), визначеної на вагах одержувача, та маси порожніх вагонів (тари), вказаних на їх трафаретах.

У зв’язку з виявленням невідповідності фактичної маси отриманого вантажу і маси, вказаної у залізничних накладних відповідачем, позивач призупинив приймання, для здійснення виклику представника відповідача за допомогою факсимільного повідомлення від 29.09.2005р. №30-2113, про що свідчить факсимільне повідомлення відповідача від 29.09.2005р. №30-2113, що відповідає умовам п.6.1 договору №685/4592 від 20.12.2004р.

Позивач вказує на те, що прибув представник відповідача Сорокіна Т. Ф., яка на підставі довіреності прийняла участь у прийманні продукції, про що складено акт №3930/2 від 29.09.2005р. у відповідності до Інструкції П-6.

З урахуванням норми природної втрати і граничної погрішності показань ваг (1% маси нетто у вагоні) відповідна недостача у вагоні склала – 1,832тн. на загальну суму 1273,24грн. В результаті повторного зважування нестача продукції підтвердилась.

Позивач стверджує, що всього нестача склала ,832тн. на загальну суму 1273,24грн без ПДВ та без залізничного тарифу.

Враховуючи вищевикладене, позивач вказує на те, що відповідач як постачальник виконав неналежним чином умови договору поставки та поставив продукцію у кількості меншій ніж вказано у сплаченому рахунку та супроводжувальних  документах, при цьому як вантажовідправник порушив вимоги ст. 24 Статуту залізниць України неправильно зазначив у накладній вагу вантажу у кількості, яка не відповідає фактичній вазі, тобто фактично відвантажив продукцію у кількості, яка не відповідає вказаній у залізничних накладних. Тому просить суд стягнути  з Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве збитки у сумі  1612,41грн. з ПДВ та залізничним тарифом.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що виявлена позивачем недостача зафіксована актами прийомки продукції №3930/1 від 29.09.2005р. та №3930/2 від 29.09.2005р., які не можуть служити доказами виявленої недостачі, так як складені з порушеннями Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного  споживання  по кількості  П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. з подальшими змінами.

У порушення умов договору та п.3 Інструкції №П-6, позивач не забезпечив прийомку продукції у точній відповідності з технічними умовами та договором, а саме: у договорі №685/4592 від 20.12.2004р. сторони дійшли згоди про те, що прийомка продукції по кількості повинна здійснюватися відповідно з положеннями Інструкції П-6.

Відповідно з п.14 даної Інструкції П-6 встановлюється порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари, визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформлюються актами. Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється.

Посилання позивача на обов’язковий додаток А до ДСТУ 322-12-2-94 правомірне в тому випадку,  якби прийомка продукції була здійснена у точній відповідності з даним додатком.

В порушення п.п. а) п.9 Інструкції № П-6 прийомка продукції, яка прибула у відритій тарі повинна здійснюватися в момент отримання її від постачальника зі складу органу транспорту. Акт прийомки продукції №3930/1 від 29.09.2005р. містить відомості про те, що вантаж виданий залізницею в 05год. 00хв. 29.09.2005р. на станції Нікополь, без переваги.  Провішування почато в 08год. 46хв. 29.09.2005р. Де знаходився вантаж в термін більш ніж 3-х годин, позивач не вказує.

В порушення п.б) абз. 2 п.25 Інструкції в акті №3930/1 від 29.09.2005р. не вказано причин несвоєчасної прийомки продукції по кількості.

Акт №3930/2 від 29.09.2005р. затверджений керівником позивача 29.08.2005р., що є порушенням п.26 Інструкції П-6, де чітко визначений час затвердження актів, а саме -  акт прийомки продукції затверджується керівником або заступником  керівника підприємства-одержувача не пізніш чим на  наступний  день  після складання акту.

В акті №3930/2 від 29.09.2005р. вказано, що прийомка продукції здійснювалася за участю представника ЗАТ  “Єнакіївський коксохімпром” Сорокіной Т.Ф. за довіреністю №012-29 від 24.01.2005р.

Згідно п.21 Інструкції П-6 представнику, виділеному для участі  в прийманні продукції по кількості, видається належно оформлене та завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства. Посвідчення видається на право участі в прийманні конкретної  партії продукції. Видача посвідчення на  який-небудь період не допускається.

Тобто повноваження представника повинні підтверджуватися не довіреністю, виданою на тривалий період, без вказання на право прийомки якої конкретно партії продукції воно видано, а разовим посвідченням.

Пункт 11 акту прийомки продукції по кількості № 3930/2 від 29.09.2005р.  містить відомості про те, що на момент прийомки продукції рахунок-фактура позивачем не отриманий.

Відповідно з п.12 Інструкції №П-6 продукція приймається по транспортним та супровідним документам (рахункам-фактурам, специфікаціям, описи,  пакувальним ярликам тощо) відправника. При відсутності  всіх або деяких з перерахованих документів одержувач складає акт про фактичну наявність продукції та в акті вказує, які документи відсутні. У тих випадках, коли після отримання рахунку-фактури буде встановлено, що кількість прийнятої по акту про фактичну наявність  продукції, що поступила  менш ніж вказано у рахунку-фактурі, повинен складатися акт відповідно з п.п 16,20,25 Інструкції П-6. Дані положення відображені в Роз”ясненні Вищого Арбітражного Суду України №01-6/1106 від 12.10.93р. зі змінами та доповненнями, внесеними Роз”ясненням Вищого Господарського Суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей про складання акту відповідно з п.п 16, 20, 25 Інструкції П-6 після отримання рахунку-фактури.

У зв’язку з тим, що позивач проводив оплату коксу доменного по сухій вазі, істотне значення для визначення кількості недостачі і правильного визначення ваги продукції, що поступила, має вогкість.

Пункт 14 Інструкції П-6 передбачає  перевірку ваги нетто у порядку, передбаченому стандартами, технічними умовами та іншими  обов’язковими правилами сторін, а п.27 Інструкції П-6 передбачає додаток документів, які можуть свідчити про причини недостачі продукції.

Розрахунок до позовної заяви не містить відомостей, яким чином позивач вивів показник  загальної вологи, без відбору контрольної проби для перевірки загальної вологи продукції, передбачений ДСТУ 322-12-2-94 “Порядок приймання коксу доменного...” та визначив відповідальну недостачу.

При визначенні сухої маси партії коксу, що поступила, абз.3 п.4.5 розділу 4 “Вимоги) ДСТУ 322-12-2-94 чітко вказані  допустимі розбіжності по показниках між результатами проби постачальника і результатами отриманими при контрольному відборі проб у споживача, які не повинні  перевищувати 2% при використовуванні для розрахунку масової частки загальної вологи, визначеної у споживача. Пункт 4.6 розділу 4 “Вимоги” ДСТУ 322-12-2-94 вказує на те, що у випадку,  якщо розбіжності даних документа про якість і результатами контрольної проби перевищують допустимі, то частину контрольної проби для хімічного аналізу, що залишилася, направляють в нейтральну лабораторію, результат якої є остаточним або, за згодою постачальника, за остаточний результат приймають дані споживача.

Однак, позовні матеріали не містять відомостей про визначене позивачем значення  показника  загальної вологи,  направлення результату контрольної проби в нейтральну лабораторію або про узгодження підприємства відповідача прийняти за  остаточний результат, отриманий в лабораторії позивача.

Посиланням позивача на те, що визначення ним маси нетто за різницею маси навантаженої групи вагонів (брутто) і маси порожніх вагонів (тари), зазначеній на їх трафаретах, згідно ДСТУ 322-12-2-94  та посилання на норми встановлені  пунктом 4.3 вказаного ДСТУ, відповідно до якого, допускається використовувати для визначення  маси при надходженні партії коксу масову долю загальної вологи, визначену у постачальника і вказану в сертифікаті якості, не приймається судом до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватись за ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів. Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу.

Відповідно до Методики контрольної перевірки маси партії коксу, що надходить до споживача, в перерахунку на суху речовину, масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженої групи вагонів (брутто), визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів - тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі при надходженні партії відбирають та готують пробу за ДСТУ 22083. Пунктом 4.3. ДСТУ 322-12-2-94 також передбачено, що допускається використовувати для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масову долю загальної вологи, визначеною у постачальника та вказану в документі про якість.

Отже, відповідач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксопродукції, розрахувати масу сухої речовини, надати обґрунтований розрахунок нестачі продукції відповідно до акта приймання продукції за кількістю.

В обгрунтування позовних вимог, а саме стягнення вартості вагової недостачі, позивач посилається на ст.24 Статуту залізниць України. Відповідно до цієї вантажовідправники несуть відповідальність за усі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в накладній.

Але позивач не представив ніяких документів в обґрунтування своїх позовних вимог (претензій, позовів) залізниці до Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” о недостовірних  відомостях вказаних  у залізничній накладній так як ст.122 Статуту залізниць України прямо передбачає відповідальність за неправильно вказану в накладній масу,  кількість міст вантажу, його найменування, код та адресу одержувача з відправника, порта за яке стягується штраф в розмірі відповідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за  виниклі наслідки. Усі залізничні накладні  заповнені у відповідності з  положеннями Статуту залізниць України, а також Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідачем інших доказів в обґрунтування позовних вимог надано до суду не було.

З огляду вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги недоведені, необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Господарські  витрати  підлягають  віднесенню  у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

Керуючись статтями  110, 113, 129  залізниць України,  затвердженого  постановою  Кабінету  Міністрів  України  № 457  від 06.04.1998 р., на підставі статей  32, 33, 43, 49, 75,  82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И  В  :

Відмовити у задоволенні позовних вимог відкритого  акціонерного  товариства „Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь, з  позовом  до відповідача - закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” м. Єнакієве, про стягнення суми вагової недостачі коксової продукції в розмірі 1612,41грн., у тому числі залізничний тариф – 70,43грн. та ПДВ в сумі 268,73грн.

Суддя

Пом. с:  Давидовська Т. В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3  прим.