ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"18" травня 2007 р.                                                                Справа №  10/703

Господарський суд Черкаської області в складі судді Шумка В.В.,  при секретарі судового засідання Холодній Л.В., за участю представників сторін:

позивача –Єніка Є.В. –за довіреністю,

відповідача –відсутній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

до ВАТ по газопостачанню та газифікації „Черкасигаз”

про стягнення  7016929,34 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення 4612942,26 грн. боргу за поставлений природний газ,  703994,96 грн. пені,  322905,96 грн.  штрафу, 1032524,18 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції,  344561,98 грн. –3% річних.

Позивач подав суду заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою просить суд  стягти  з відповідача борг у заявленій до стягнення сумі,  703994,96 грн. пені,  322905,96 грн.  штрафу, 2311972,85 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції,  664192,76 грн. –3% річних.

Представник позивача позов підтримав за уточненими вимогами.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог позов визнав частково, на суму боргу 4612942,26 грн., проти решти вимог  позивача заперечив.

Відповідач також повідомив суд, що відносно нього господарським судом порушено та здійснюється провадження у справі про банкрутство.

Тому, з посиланням на норми п. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідач заперечує проти нарахування пені, штрафу. Крім того, посилаючись на відсутність його вини у простроченні грошового зобов’язання, з посиланням на ст. 218 ГК України відповідач  заперечує правомірність застосування до нього матеріальної відповідальності у вигляді пені, штрафу, інфляційних, річних.

Встановивши на підставі поданих суду доказів обставини справи, заслухавши пояснення  представника позивача , суд вважає, що  позов підлягає задоволенню частково,  з таких мотивів.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач довів, що на підставі договору № 06/02-94 на постачання природного газу, укладеного сторонами 17.01.2002 р. (у подальшому тексті «договору») він, у період з січня по грудень 2002 р., поставив відповідачеві природний газ, вартість якого, за встановленою сторонами ціною, становить 4953611,82 грн.

За умовами договору розрахунки сторін за поставлений газ мали здійснюватись відповідачем щомісячно.

До подачі позивачем позову до суду відповідач сплатив позивачеві вартість газу частково, на суму 340669,55 грн., при цьому порушуючи встановлені договором строки розрахунків.

Заборгованість перед позивачем становить 4612942,26 грн.

Це підтверджено поданими суду письмовими доказами - копіями вказаного договору, додаткової угоди та протоколу узгодження розбіжностей  до нього, актів приймання-передачі газу, розрахунком, поданим позивачем та  визнано  відповідачем.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не  допускаються.

За таких обстави стягненню з відповідача підлягає борг в сумі  4612942,26 грн.

Згідно з п.п. 7.2 договору позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня, в розмірі 703994,96 грн.

Пеня нарахована з розрахунку за 1 рік (365 днів).

Згідно з ч. 6, ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання  зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконаним.

Позивачем нарахований та заявлений до стягнення штраф в розмірі 322905,96 грн.

Застосування такого виду забезпечення виконання грошового зобов’язання не передбачено договором сторін.

Згідно з ст. 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки.

Тому одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення стороною умов договору є неправильним.

Крім того висновок позивача щодо його належності до суб’єктів господарювання державного сектору економіки є довільними.

Тому посилання позивача у позовній заяві на норми ст. 230 ГК України, в обґрунтування стягнення штрафу, необґрунтовані.

За викладених обставин позов у частині стягнення з відповідача  штрафу задоволенню судом не підлягає.

15.08.2003 року господарським судом Черкаської області порушено провадження у справі №10/3108 про банкрутство ВАТ «Черкасигаз», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справі про банкрутство відповідача знаходиться у процедурі розпорядження майном боржника за Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та «Про  заходи, спрямовані на забезпечення сталого  функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань.

Згідно з цими  положеннями Закону також не підлягає нарахуванню та стягненню з відповідача, пеня, штраф.

На підставі порушення відповідачем грошових зобов’язань, з посиланням на положення  ст.. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 2311972,85 грн. боргу, який виник внаслідок інфляції, 664192,71 грн. –3% річних за час прострочення виконання грошового зобов’язання.

Заперечення проти позовних вимог в цій частині  відповідач також мотивує дією введеного господарським судом мораторію, впродовж якого не нараховується неустойка, не застосовуються інші санкції за невиконання грошового зобов’язання.

Такі заперечення не можуть бути прийняті судом, оскільки сплата боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та нарахування 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов’язання,  в контексті ст. 625 ЦК України, не є неустойкою  чи санкцією.

За таких обставин суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає борг, що виник внаслідок інфляції та  3% річних, в розмірах згідно з вимогами позивача.

Спір виник з вини відповідача, тому згідно з ст. 49  ГПК України судові витрати покладаються на нього.

У засіданні суду оголошувалась перерва згідно з ст. 77 ГПК України для підтвердження позивачем сплати державного мита з сум збільшених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягти з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Черкасигаз”, м. Черкаси, вул. Громова, 142, код 03361402, на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827,  4612942,27 грн. боргу по оплаті поставленого газу, 2311972,85 грн. боргу, що виник внаслідок інфляції, 664192,76 грн. 3% річних,  17691,00 грн. відшкодування сплаченого державного мита,  118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                                          В.В. Шумко

Рішення підписано 31.05.2007 р.