ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.04.07                                                                                           Справа  № 3/103-23/112

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів Кузь В.Л. –суддя-доповідач, Юркевич М.В., Городечна М.І., розглянувши апеляційну скаргу фермерського господарства Мадараша В.М. (с. Журавно)

на постанову господарського суду Львівської області

від 18.10.2006р. у справі № 3/103-23/112

за позовом фермерського господарства Мадараша В.М. (с. Журавно)

до відповідача-1 Жидачівської районної державної адміністрації (м. Жидачів)

відповідача-2 Бережницької сільської ради (с. Бережниця)

про визнання незаконним розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації №158 від 12.03.2004р., акту №1 від 04.07.2003року та рішення Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2003року

за участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача-1: Павловський М.І.

від відповідача-2: Кухта Г.Г.

З правами та обов’язками, передбаченими ст.49 та 51 КАС України, сторони ознайомлені.

Постановою від 12.10.2006р. у справі №3/103-23/112 господарського суду Львівської області (суддя Бортник О.Ю.) відмовлено в задоволенні позову фермерського господарства Мадараша В.М. (с. Журавно) до Жидачівської районної державної адміністрації (м. Жидачів) та Бережницької сільської ради (с. Бережниця) про визнання незаконним розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації №158 від 12.03.2004р., акту №1 від 04.07.2003року та рішення Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2003року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, фермерським господарством Мадараша В.М. (с. Журавно) подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить постанову господарського суду Львівської області скасувати посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, вважає, що підстави для скасування постанови господарського суду Львівської області - відсутні, з огляду на наступне:

Подана скаржником апеляційна скарга та доповнення до неї визначають як підстави скасування прийнятої судом постанови ті ж обставини, які розглядались і оцінювались судом першої інстанції.

Львівський апеляційний господарський суд розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши, в свою чергу, наявні в матеріалах справи докази та покази усіх свідків, що допитувались місцевим господарським судом, не встановив наявності визначених законом підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно скасування постанови господарського суду Львівської області.

Проте, як встановлено Львівським апеляційним господарським судом, місцевий господарський суд повно, всебічно та об’єктивно дослідив наявні в матеріалах письмові докази, а також забезпечив докази допитом свідків. Такі дії суду повністю відповідають вимогам ст.ст. 69,74,86 КАС України.

Натомість, скаржник не забезпечив особистої участі, чи участі свого представника в усіх судових засіданнях Львівського апеляційного господарського суду, подаючи непідтверджені відповідними доказами телеграми про свою хворобу або повертаючи ухвалу суду про виклик в судове засідання без виконання. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що процесуальні документи направлялись скаржнику за адресою, яка вказана ним у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Стосовно доводів скаржника про те, що йому невідома частина документів, на підставі яких було прийнято судове рішення, то Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з нормами ст. 49 КАС України особа, яка бере участь у справі вправі знайомитись з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії, брати участь у дослідження доказів. Невикористання стороною наданого їй права не є підставою для неприйняття судом рішення чи його подальшого скасування.

Щодо твердження фермера Мадараша В.М. про неправомірність прийняття головою Жидачівської районної державної адміністрації розпорядження №158 від 12.03.2004року, то Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що скаржником не було наведено порушень місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права, які б давали підстави для скасування в даній частині оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог.

Окрім того, при ухваленні оспорюваного рішення Жидачівська районна адміністрація виходила з того, що фермерським господарством «Мадараша В.М.»сільськогосподарські роботи на протязі тривалого часу не проводились, внаслідок чого земельна ділянка площею 12 га заросла бур’яном. Вказані факти підтверджуються Вказівкою державного інспектора по використанню та охороні земель відділу земельних ресурсів Жидачівської районної адміністрації №4 від 01.08.2002року (т. 1 а.с. 23), Актом перевірки дотримання земельного законодавства відділу земельних ресурсів Жидачівської районної адміністрації №4 від 09.09.2002року (т. 1, а.с. 25), Актом №1 від 04.07.2203року (а.с. 27), складений комісією у складі голови Бережницької сільської ради, секретаря Бережницької сільської ради, на підставі яких і було прийняте рішення Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області №7 від 27.10.2003року «Про вилучення земельної ділянки в кількості 12 га (т. 1 а.с. 29), наданої фермеру Мадарашу В.М. під фермерське господарство»та, як наслідок, оскаржуване Розпорядження голови Жидачівської районної адміністрації від 12.03.2004року №158, яким припинено право користування земельною ділянкою площею 12 га. (т. 1 а.с. 30).

З огляду на вказані обставини, позивач не виконував свого обов’язку підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі відповідно до ст.ст. 91 та 96 ЗК України, а тому, відповідно до вимог ст. 144 Земельного кодексу України Бережницька сільська рада правомірно звернулась до Жидачівської районної адміністрації про вилучення земельної ділянки у фермера Мадараша В.М.

При цьому, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що згадана норма Земельного кодексу України передбачає порядок припинення права користування земельними ділянками.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 144 ЗК України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення і видає особі, яка допустила порушення вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор по використанню та охороні земель відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 144 ЗК України у разі не усунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор по використанню та охороні земель звертається до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 195, 196, 198, 205 КАС України, Львівський апеляційний господарський суд –

у х в а л и в:

Постанову від 12.10.2006р. у справі №3/103-23/112 господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий          суддя                                                  Кузь В.Л.

суддя                                                  Городечна М.І.

суддя                                                  Юркевич М.В.