ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.                                                            Справа № 50/72-07

вх. № 5004/2-50

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Кузьмінова Ю.В., дов. № 25-юр від 20.02.2007 р.  відповідача - Пархоменко О.О., дов. № ЗУ-10-75 від 12.03.2007 р.

розглянувши справу за позовом ДП "Харківський завод електроапаратури", м. Харків

до  ДП  "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків

про стягнення 177569,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача 177569,15 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок несплати останнім за поставлений позивачем  товар  відповідно договору  № 9340/092-04-933дп.

В судовому засіднні 17.04.2007 р.  відповідач надав відзив на позовну заяву (вх. № 9213 від 17.04.2007 р.), в якому зазначено, що він визнає  заборгованість перед позивачем всумі 177569,15 грн., однак на цей час не має можливості його сплатити у зв"язку з тяжким фінансовим становищем.

Заслухавши в судовому засіданні 17.04.2007 р.  представників сторін, дослідивші  надані докази, суд встановив наступне.

20.02.2004 р. сторони уклали договір № 9340/092-04-933дп, відповідно умов якого  позивач зобов"язався  виготовити та  поставити відповідачу продукцію в кількості, зазначному в долученій до Договору спеціфікації, яка є невід"ємною частиною Договору, а відповідач зобов"язався прийняти та оплатити цю продукцію.

Відповідно  п.4.1 Договору, відповідач здійснює авансування позивача в розмірі 50% від суми  Договору в строк за 60 днів до строку відвантаження. При цьому відвантаження позивчем виготовленої продукції здійснюється  після 100% попередньої її оплати відповідачем за відрахуванням  раніше  сплаченого авансу.

14.06.2004 р. сторони підписали протокол розбіжностей до Договору,  в якому п.1.2 Договору виклали в наступній редакції:"Поставка продукції по даному Договору здійснюється з метою виконання Контракту між Міністерством оборони та ДП "Завод ім.Малишева" на модернізацію танків Т-64 (Основний Контракт). Загальна вартість продукції, виготовленої за даним Договором скаладє 1,64 % від вартості Основного Контракту", а  п.4.1 Договору  -  в наступній редакції: "Розрахунки  за Договором здійнюються за рахунок коштів, отриманих відповідачем за Основним Контрактом. На протязі 3 банківських днів після кожного надхрдження грошових коштів за Основним Договором. Відповідач перераховує на р/р позивача грошові кошти в розмірі 1,64% від суми, отриманої відповідачем за Основним Контрактом.

Позивач виконав своє зобов"язання за Договором, поставив відповідачу продукцію на загальну суму 657798,00 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи накладними.

28.12.2005 р. сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, в якій сторони дійшли згоди, що  на момент її укладання заборгованість  відповідача перед позивачем за Договором становить 225824,00 грн. та встановили  порядок  її погашення, а саме:  сума заборгованості в розмірі 48254,85 грн. перераховується відповідачем в строк до 31.10.2006 р., а сума заборгованості в розмірі 117569,15 - в строк до 31.12.2006 р.

Відповідач вимоги додаткової угоди до Договору  виконав частково, у зв"язку з чим на момент подання позовної заяви сума заборгованості  перед позивачем становить  177569,15 грн., що підтверджується  представленим позивачем актом звірки, підписаним сторонами та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до  умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного  законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно  ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов і порядку договору та закону, приймаючи до уваги визнання боргу відповідачем,  суд вважає вимоги позивача правомірними, обгрунтованими та  такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі 1775,70 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.  526, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 12, 43, 47-49,ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" (код 14315629, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, р/р № 0089 в ХВЦ ПІБ України м.Харків, МФО 351458) на користь  Державного підприємства "Харківський завод електроапаратури" (код 14308262, м.Харків, вул.Лозівська, буд.5, р/р № 2122 в ПУМБ м.Харкова, МФО 350385) - 177569 грн. 15 коп. основного боргу, 1775 грн. 70 коп. держмита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя