ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.07р.

Справа № А23/154(А17/193(36/54)-06)

За позовом  Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави, вособіСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до  Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Міністерства фінансів України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Державного казначейства України, м. Київ

про звернення стягнення на активи на погашення заборгованості з основногоборгу по іноземному кредиту в сумі 230315315,88 японських ієн; відсотків за надання гарантій по іноземному кредиту в сумі 22615782,51 японських ієн; штрафу в сумі 2 525, 00 японських іє

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники:

Від прокурора: Зіма В.Б. - прокурор відділу, посв. №167

Від позивача: Шелковий В.В. - заст. начальника, дов. від 21.03.07, №4617/10/08-10-051

Бруснік Т .Г. -головдержподатінспектор, дов. від 10.01.07, №111/10/08-10-034

Перепелиця Л.В. - головдержподатревізор-інспектор, дов. від 06.02.07, №2159/10/08-10/051

Дядик К.О. - старший держподатінспектор, дов. від 25.04.07, №7025/10/08-10-034

Від відповідача: Рисіна С.В. - представник, дов. від 02.01.07, №07/01

Від третьої особи-1: не з"явився

Від третьої особи-2: Трепалюк О.В., провідний юрисконсульт,  дов. від 17.08.05, №010-01/4679

Від третьої особи-3: Гусарова К.О.-пров. спец.- юрисконсульт, дов. від 17.01.07, №4.3-22/194-463

СУТЬ СПОРУ:

Заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі про звернення стягнення на активи відповідача на погашення заборгованості з основного боргу по іноземному кредиту, виданого під гарантії Кабінету Міністрів України, в сумі 230315315,88 японських ієн; відсотків за надання гарантій по іноземному кредиту в сумі 22615782,51 японських ієн; штрафу в сумі 2 525, 00 японських ієн.

Зазначений позов ухвалою господарського суду від 11.04.06 у справі № 36/54 залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду  від 13.06.06 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.06 у справі № 36/54 скасовано, справу направлено на розгляд  до  господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням  голови суду від 21.02.07 у зв’язку з  призначенням судді Стрелець Т.Г. на посаду судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду, справу № А17/193(36/54)  передано на розгляд судді Добродняк І.Ю.

29.03.07 прокурор в судовому засіданні заявив усне клопотання про перехід розгляду справи з Кодексу адміністративного судочинства України на Господарський процесуальний кодекс України в зв'язку з помилковим прийняттям справи за правилами Кодексу адміністративного  судочинства.

Враховуючи, що фактично правовідносини не носять публічно-правовий характер, суд згідно ухвали по даній справі від 29.03.07 продовжив розгляд справи в порядку позовного провадження за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані зобов'язання з погашення та обслуговування кредитної угоди № 18/01-127 від 19.07.96, укладеної між ВАТ "Центральний ГЗК", Міністерством фінансів України та Експортно-імпортним банком Японії, по фінансуванню зовнішньоекономічного контракту від 20.07.95 №LJME-95-0618 між відповідачем та фірмою "Сумітомо корпорейшн", Японія, відповідно до якого відповідач отримав кредит під гарантії Кабінету Міністрів України.

В ході судового розгляду 26.04.07 прокурором подана письмова заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої прокурор  зменшив вимоги у зв’язку з тим, що відповідачем було оформлено вексель на суму 237933623,39 японських ієн, який переданий Міністерству фінансів України 02.11.06, внаслідок чого сума заборгованості відповідача по кредитній угоді становить 15000000 японських ієн (648448,50 грн) і складається лише із суми основного боргу.

Позивач позовні вимоги, заявлені в його інтересах прокурором, підтримує з урахуванням поданого прокурором уточнення.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що заборгованість по зазначеній угоді на загальну суму 15000000 японських ієн була оформлена простими векселями датою складення 14.11.00 на ім'я Міністерства фінансів України, тобто вказана заборгованість є заборгованістю перед векселеотримувачем, а не перед державою. Крім того, строк позовної давності за даними векселями сплинув.

Третя особа-1 надала письмові пояснення,  в яких підтримує позовні вимоги, вказуючи на неналежне виконання відповідачем зобов’язань з погашення заборгованості. Стосовно наявності заборгованості в сумі 15000000,00 японських ієн, оформлених простими векселями, третьою особою зазначено. що оскільки кошти від продажу векселів не надходили, згідно з п.17 Порядку проведення відкритих аукціонів з продажу права вимоги за простроченою більше ніж два роки заборгованістю юридичних осіб-резидентів щодо відшкодування витрат Державного бюджету України, пов'язаних з виконанням гарантійних та кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.00 №1475 заборгованість не є погашеною.

Третя особа-2 надала пояснення по суті позовних вимог, відповідно до яких наданий кредит використаний відповідачем в повному обсязі в 1996 році для фінансування 85% вартості зовнішньоекономічного контракту з фірмою "Сумітомо корпорейшн", що залишок заборгованості позивача перед державною за японськими кредитами на день розгляду справи складає 15000000,00 японських ієн.

Третя особа-3 в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримала і просить суд задовольнити позов.

Третьою особою-1 не забезпечено явку представника в судове засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Міністерства фінансів України, так як останнє було належним чином повідомлене про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, прокурора,  господарський суд, -

В С Т А Н О В И В  :

19.07.96 між Міністерством фінансів України, Державним експортно-імпортним банком України, Криворізьким державним центральним гірничо-збагачувальним комбінатом укладена угода №18/01-127 про умови та порядок обслуговування кредиту, який залучається в рамках Угоди про позику між Україною, що діє через Міністерство Фінансів України та Експортно-імпортним банком Японії від 28.12.95 по фінансуванню зовнішньоторговельного  контракту від 20.07.95 №LJME-95-0618, укладеного між Криворізьким державним центральним гірничо-збагачувальним комбінатом (відповідач) та фірмою "Сумітомо корпорейшн" (Японія).

Предметом угоди є права та обов’язки сторін щодо обслуговування та погашення кредиту, залученого Укрексімбанком в рамках угоди про надання експортного кредиту для фінансування зовнішньоторговельного контракту від 20.07.95 №LJME-95-0618 щодо закупівлі бульдозерів, великовантажних самоскидів, шинних маніпуляторів та запасних частин на суму 653685033,00 японських ієн.

Відповідно до умов цієї угоди відповідач як позичальник отримує експортний кредит загальною сумою 555632278,00 японських ієн.

Погашення кредиту здійснюється позичальником 10-ти рівними піврічними платежами на протязі 5 років кожного квітня і 15 жовтня Укрексімбанку в японських ієнах.

Згідно з пунктом 9.1.2 угоди від 19.07.96 №18/01-127 у разі невиконання позичальником своїх платіжних зобов’язань за цією угодою Мінфін забезпечує валютними коштами платежі, пов’язані з обслуговуванням та погашенням кредиту, наданого позичальнику, згідно з затвердженим розкладом платежів.

Укрексімбанк, як зазначено в п.9.2.8 цієї угоди, у разі виникнення заборгованості позивальника перед Мінфіном внаслідок вступу в дію п.9.1.2 цієї угоди, веде облік зазначеної заборгованості та відшкодування витрат державного бюджету, що виникли у зв'язку з погашенням заборгованості за цим кредитом.

Погашення кредиту повинно було здійснюватись в період з 1997 року по 2001 рік.

Відповідач не забезпечив своєчасне надходження валютних коштів на відповідні рахунки Укрексімбанку для виконання своїх зобов’язань, у зв’язку з чим платіжні зобов’язання  погашалися Міністерством фінансів України за рахунок бюджетних коштів.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.03.06 №315 "Про затвердження Порядку продажу прав вимоги погашення простроченої понад три роки заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі" Міністерство фінансів України звернулось до відповідача з пропозицією оформити прострочену понад три роки заборгованість в сумі 252933623,39 яп.ієн за кредитом, залученим державою, простими векселями на ім'я Міністерства фінансів  України.

Відповідач оформив свою заборгованість векселем на суму 237933623,39 яп.ієн, який був переданий Міністерству фінансів України на підставі акту приймання-передачі № 8 від 02.11.06, внаслідок чого, як зазначено в листі Міністерства фінансів України № 31-23020-03-21/5412 від 20.03.07 на адресу Прокуратури Дніпропетровської області, був погашений борг за кредитом на суму 237933623,39 яп.ієн і виникла заборгованість за векселем.

Відповідно до п.4 зазначеного вище Порядку пеня, нарахована на оформлену векселем відповідну суму заборгованості, була списана.

30.11.06 між Міністерством фінансів України та ЗАТ "Українська міжбанківська валютна біржа" укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого продавець (Мінфін України) передав право вимоги погашення заборгованості юридичних осіб перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії (простий вексель ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат").

В результаті аукціону № 14, який проводився ЗАТ "Українська міжбанківська валютна біржа" 30.11.06, вексель відповідача було продано, до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості відповідача перед державою надійшли кошти від такої реалізації в сумі 5862603,23 грн. або 130863492,86 яп.ієн. з урахуванням дисконту 45%, який було встановлено в результаті аукціону.

Прострочена заборгованість відповідача зменшена на номінальну вартість проданого векселя.

Залишок простроченої заборгованості відповідача перед державою за кредитом, залученим державою, яка не була оформлена векселями в 2006 році, на 01.02.07, визначена Міністерством фінансів України, становить 15000000,00 яп.ієн.

Суд вважає, що позовні вимоги з урахуванням поданого прокуратурою уточнення,  задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із ст.35 Закону України "Про державний бюджет України на 1999 рік" Міністерству фінансів України в 1999 році було надано право реструктуризувати прострочену заборгованість за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, шляхом укладання з юридичними особами - позичальниками відповідних угод, з терміном погашення заборгованості до трьох років з дня закінчення розрахунків за кредитами.

10.02.99 у відповідності із зазначеним Законом між Міністерством фінансів України та відповідачем укладена угода про реструктуризацію (т.2 а.с.26), за умовами якої відповідач взяв на себе зобов’язання повернути Мінфіну кредит –грошові кошти у сумі 241427686,16 японських ієн, які складають заборгованість відповідача перед Державним бюджетом, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за кредитною угодою від 19.07.96 №18/01-127, а також суму пені, нараховану станом на 05.02.99. Кредит надавався на умовах повернення, строковості, платності шляхом реструктурування зобов'язань відповідача за кредитною угодою від 19.07.96 №18/01-127.

Відповідач зобов’язувався погасити наданий йому кредит на протязі трьох років з дня останнього платежу по погашенню та обслуговуванню японського кредиту.

У випадку невиконання зобов'язань по кредитній угоді від 19.07.96 №18/01-127 згідно п.6.3 угоди від 10.02.99 угода від 10.02.99 втрачає силу, сума кредиту стає простроченою та Мінфін має право здійснювати до позичальника усі заходи, передбачені чинним законодавством для стягнення заборгованості по податкам та обов’язковим зборам.

В якості додатку № 2 сторонами за цією угодою складений перелік платежів згідно доповненню № 2 до договору про реструктуризацію від 10.02.99, відповідно до якого сторони засвідчили, що реструктурована заборгованість в сумі 28971322,34 японських ієн з датою платежу 15.11.00 оформлена  відповідачем часткового 15 простими векселями на загальну суму 15000000,00 японських ієн згідно з листом Міністерства фінансів України  № 071-211-30/3-1280 від 10.10.00.

Статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет в Україні на 2000 рік" Міністерству фінансів України було надано право здійснювати в 2000 році на відкритих аукціонах продаж права вимоги за простроченою більше двох років заборгованістю юридичних осіб-резидентів щодо відшкодування витрат Державного бюджету України, пов'язаних із виконанням гарантійних та кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України.

На виконання зазначеної норми згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2000 року № 1475 Порядком проведення відкритих аукціонів з продажу права вимоги за простроченою більше ніж два роки заборгованістю юридичних осіб - резидентів щодо відшкодування витрат Державного бюджету України, пов'язаних з виконанням гарантійних та кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України, за пропозицією Мінфіну (лист № 071-211-30/3-1280 від 10.10.00) відповідач оформив частину заборгованості 15 простими векселями на ім'я Мінфіну на загальну суму 15000000,00 японських ієн датою складення 14.11.00, які були отримані Міністерством фінансів України.

Згідно п.5 згаданого Порядку після отримання векселів Мінфін повідомляє відповідний банк-агент та Державне казначейство про суми заборгованості, які оформлені векселями, за кожним боржником. Під час ведення обліку заборгованості боржників перед Державним бюджетом України банк-агент відображає окремо суми заборгованості, які оформлені векселями, з визначенням дат виникнення цієї заборгованості. Державне казначейство на вимогу Мінфіну забезпечує відкликання інкасових доручень на безакцептне списання сум, оформлених векселями, та пені, нарахованої на ці суми.

Отримані векселі Мінфін реалізує на аукціонах через уповноваженого організатора аукціону.

Пунктом 17 Порядку передбачено, що після надходження коштів від продажу векселя на спеціальний рахунок Державного казначейства заборгованість векселедавця перед державним бюджетом на номінальну суму векселя вважається погашеною. Державне казначейство повідомляє про це Мінфін та відповідний банк-агент.

У разі непродажу векселя до 30 грудня 2000 року Мінфін передає його через Державне казначейство органу державної податкової служби за місцем реєстрації векселедавця як платника податку для протесту в неплатежу (пункт 13 Порядку).

Фактично у 2000 році продаж векселів відповідача номінальною вартістю 15000000,00 яп.ієн не відбувся, зменшення заборгованості відповідача за кредитами, залученими під державну гарантію, на номінальну суму векселів не відбулось, про що відповідач був повідомлений Міністерством  фінансів України листом №31-050120-203-10/1209 від 27.08.03. Відповідачеві  було запропоновано прийняти ці векселі.

У зв’язку з тим, що векселі відповідача не були продані до 30.12.00, згідно п.13 згаданого вище Порядку вони підлягали передачі Міністерством фінансів України через Державне казначейство органу державної податкової служби за місцем реєстрації векселедавця як платника податку для протесту в неплатежу.

Як зазначено в листі Міністерства фінансів України від 02.09.05 № 30-05120-07-21/18671 (т.1 а.с.60), у зв’язку з не визначенням Державним казначейством тривалий час уповноваженої для прийняття непроданих векселів (простих векселів відповідача на загальну суму 15 млн. японських ієн) особи згідно з актом прийому-передачі векселів № 071-202/ДК1 Державне казначейство прийняло ці векселі 22.05.02.

За повідомленням Державного казначейства отримані векселі були передані управлінню Державного казначейства у Дніпропетровській області для подальшої передачі їх органам державної податкової служби для протесту в неплатежу.

Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області повідомило Державне казначейство про відмову державної податкової інспекції у Дніпропетровській області з посиланням на норми ст.34 Уніфікованого закону про переказні та прості векселі в прийнятті векселів для вчинення протесту в неплатежу

У зв’язку з відмовою органів податкової служби прийняти векселі для вчиненні протесту в неплатежу актом прийому-передач простих векселів від 17.01.03 Державне казначейство передало Міністерству фінансів прості векселі відповідача на суму 15000000,00 японських ієн.

Станом на момент вирішення спору зазначені векселі відповідачеві не повернені.

Твердження, що видача відповідачем простих векселів не припинила зобов’язання відповідача перед державою за кредитною угодою і у Міністерства фінансів України відсутні підстави для обліку заборгованості відповідача за такими векселями, суд вважає помилковими.

Постановою Верховної Ради України від 17.06.92 "Про застосування векселів в господарському обороті України" для поліпшення розрахункових відносин між суб'єктами господарської діяльності введений вексельний обіг з використанням простого і переказного векселів відповідно до Женевської конвенції 1930 року.

06.07.99 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі". Зазначена Женевська конвенція 1930 року набрала чинності для України 6 січня 2000 року.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", який діяв під час виникнення спірних відносин, ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель –це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити визначену суму векселедержателю після настання строку платежу.

В той же час діяла і Постанова Кабінету Міністрів України і Національного банку України  № 528 від 10.09.92 "Про затвердження правил виготовлення і використання вексельних бланків" (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України  від 04.06.02 № 763), якою встановлено, що вексель використовується тільки як засіб платежу, і може видаватись тільки для оплати за поставлену продукцію, виконані роботи і надані послуги.

Відповідно до пункту 6 діючої на той момент Інструкції № 7 Національного банку України "Про безготівкові розрахунки в господарському обороті України", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.08.96 № 204, вексель визначений як розрахунковий документ, за яким здійснюються безготівкові розрахунки.

Спірні прості векселі на загальну суму 15000000,0 японських ієн, якими відповідач згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.00 № 1475 оформив  свою заборгованість за кредитною угодою від 19.07.96 №18/01-127, видані відповідачем на ім'я Міністерства фінансів України у відповідності з положеннями Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

Інша правова природа зазначених векселів на законодавчому рівні не визначена, у зв’язку з чим правовідносини, що виникли під час видачі відповідачем цих векселів, регулюються загальними правовими нормами щодо обігу векселів.

Статтею 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", який набрав чинності лише з 01.01.02, встановлено, що умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору  припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Виходячи з аналізу зазначених вище норм в їх сукупності, суд вважає, що відсутність в угоді від 19.07.96 №18/01-127 умови щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів, не змінює визначену на момент видачі векселів на загальну суму 15000000,00 японських ієн їх правову природу, а саме: як розрахункового документу за угодою від 19.07.96 №18/01-127 і одночасно цінного паперу, що засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця (відповідача) сплатити визначену суму векселедержателю після настання строку платежу

В силу ст.220 ЦК УРСР (діючого під час спірних відносин) в момент прийняття Міністерством фінансів України від відповідача простих векселів на загальну суму 15000000,00 японських ієн у відповідача припинилось зобов’язання за угодою від 19.07.96 №18/01-127 на суму 15000000,00 японських ієн і виникло грошове зобов’язання на цю ж суму за векселями.

Це також підтверджується і Порядком проведення відкритих аукціонів з продажу права вимоги за простроченою більше ніж два роки заборгованістю юридичних осіб-резидентів щодо відшкодування витрат Державного бюджету України, пов'язаних з виконанням гарантійних та кредитних зобов'язань Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.00 №1475, відповідно до положень якого при оформленні боржником простроченої заборгованості векселем у разі продажу такого векселя через аукціон і надходження коштів від його продажу на спеціальний рахунок Державного казначейства погашається заборгованість перед державним бюджетом саме векселедавця (особи, зобов'язаної за векселем, а не за кредитною угодою), а у разі непродажу векселя здійснюються заходи для протесту в неплатежу, тобто застосовуються норми, передбачені Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі.

Жодна норма вексельного законодавства в Україні не передбачає поновлення зобов’язання, під яке було видано вексель, у випадку не вчинення протесту в неплатежу. Не реалізоване право, надане  Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі особі, яка може вимагати за векселем в передбаченому ним законом порядку, не змінює прав та обов’язків особи, яка зобов’язана за векселем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на активи відповідача на суму 15000000,00 японських ієн в рахунок погашення заборгованості за угодою від 19.07.96 №18/01-127 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.49 , ст.ст.82-84,116  ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

Рішення підписано 11.05.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді
Н.Ф. Голов'яшкіна