ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

13.03.2007
Справа №2-15/3459-2007

За позовом Управління ПФУ в Київському районі (95013 АР Крим м. Сімферополь, вул. Дм. Ульянова, 6)

До відповідача Орендного підприємства “Діоніс” ( 95017 АР Крим  м. Сімферополь, вул. Грибоєдова, 7)

Про стягнення 880, 28 грн.

Суддя І.А.Іщенко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Управління ПФУ в Київському районі звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Орендного підприємства “Діоніс”  про стягнення 880, 28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не були перераховані заборгованості по відшкодуванню фактичних затрат на  сплату та доставку пенсій за липень 2006 р. – грудень 2006 р., які призначені на підставі п. „б” – „з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 вищезгаданого Закону.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, 13.03.2007 р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку Кодексу адміністративного судочинства України на підставі п. 4 ч.1 ст. 17, п.6 „Заключних положень” Кодексу адміністративного судочинства  України.

Суд вважає за можливим задовольнити заяву позивача.

Згідно з пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005 р., що набрав чинність 01.11.2005 р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (1798-12), вирішують у перший та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, дійсним Кодексом і міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких дано Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень.

Згідно з пунктом 7 частині 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб’єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт  при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду  № 01-8/301 від 07.02.2006 р. „Про деякі питання, пов’язані зі розмежуванням компетенції господарських та адміністративних судів”, відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 N 121/2001 (121/2001), Пенсійний фонд України (далі — Пенсійний фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2 (z0441-02) (далі — Положення про управління Пенсійного фонду), управління у районах, містах і районах у містах (далі — Управління) є органами Пенсійного фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду (z0442-02) Управління відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Пенсійного фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Пенсійного фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління у прийнятті рішення про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків діють як органи державної влади у здійсненні ними владних управлінських функцій і, відповідно, як суб’єкти владних повноважень.

Позивач є суб’єктом владних повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Також від представника позивача 13.03.2007 р.  надійшло клопотання про закриття провадження по справі на підставі пункту 2 частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був проінформований належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Пунктом 2 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Суд, розглянувши вказану заяву, приймає відмову позивача від позову, оскільки така відмова не суперечить закону і не порушує чиїхось прав, свобод або інтересів та відповідає наданим довіреністю повноваженням представника.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, вимоги суду не виконав, про час та місце судового був сповіщений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 95 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 157,статтями 160, 165  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Провадження по справі №2-15/3459-2007А позовом Управління ПФУ в Київському районі до Орендного підприємства “Діоніс”  про стягнення 880, 28 грн. закрити.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена в  порядку і строки передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Заява про апеляційне оскарження ухвали може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження ухвали.

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, ухвала вступає в законну силу  через 10 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Дійсну Ухвалу направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.