ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

«24»січня  2007р.                                                                        справа № 9/201/9

Позивач:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємсво "Агродім", , пр-т 40-річчя Жовтня, 100/2,

м. Київ 127,03127

Відповідач:          Державне підприємство "Крисківський спиртовий завод", , вул. Леніна 1, с. Криски,Коропський район, Чернігівська

область,16213

про розірвання договору та стягнення заборгованності 215250 грн.

суддя      Івченко С.М.

Представники сторін:

Позивача: Голуб Л.В.( довіреність № 12 від 11.12.2006, уп. представник)

Відповідача: Дуб"яга С.В.  ( директор)

Відповідача: Костирко Ю.В. (довіреність № б/н від 09.06.2006, уп. представник)

Рішення прийнято після перерви, оголошеної в судовому засіданні 23.01.07 відповідно до ст.                         75 Господарського процесуального кодексу України.

Подано позов   про  розірвання договору купівлі-продажу, укладеного 04.11.04  за № 170 між ТОВ “СП “Агродім” ( далі - позивач) та ДП “Крисківський  спиртовий завод” (далі- відповідач)  стосовно купівлі-продажу автомобілів та стягнення      215 250 грн., в т. ч. 150 000 грн. заборгованості за договором, 54 750 грн. –штрафні санкції за весь час прострочення з розрахунку 0,1 % за кожен день прострочення,    10 500 грн. штрафу з розрахунку 7% від вартості товару.

Представниками відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому  позов визнається частково в сумі стягнення заборгованості - 150 000 грн., але   заперечується   нарахування штрафних санкцій  з посиланням на пропущення строку позовної давності.

Представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Сторонами 04.11.04 укладено договір № 170 щодо купівлі-продажу  автомобілів КАМАЗ 5320 в кількості трьох штук. Пунктом 1.1. укладеного  договору визначено загальну суму договору, яка складає 150 000 грн.

Даним договором (п. 2.1) передбачено  обов’язок відповідача не пізніше 20-ти днів  з дня підписання договору передати товар  позивачу, а позивач зобов’язаний здійснити оплату за товар у строк не більше 15-ти днів (п. 4.1. ) з дня підписання договору, тобто оплата за договором мала відбутися не пізніше 19 листопада 2004 року, а передача автомобілів  не пізніше 24 листопада 2004 року.

Позивачем,  у встановлений договором  термін, виконано зобов’язання  за укладеним договором № 170 від 24.11.04, а саме -  перераховано 150 000 грн., що  складає повну вартість автомобілів і підтверджується копією  платіжного доручення            № 154 від 05.11.04

Станом на 01.06.05 відповідач підписанням акту про інвентаризацію розрахунків (фінансових зобов’язань) визнав  свою заборгованість перед відповідачем в сумі               150 000 грн., однак  до теперішнього часу не  передав позивачу оплачені ним автомобілі, чим порушив умови укладеного договору та чинного законодавства України.

Отже, відповідачем  порушено  норми ст. ст.526,599,629 Цивільного кодексу України щодо   обов’язковості виконання зобов’язань належним чином, які припиняються  в даному випадку виконанням,  про що зазначено в п. 5.2 укладеного договору.

Позивачем  відповідно до  вимог  п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України за невиконання  господарського зобов’язання нараховано  штрафні санкції у вигляді пені та штрафу. Розмір штрафних санкцій визначено п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, яким передбачено, що   у разі порушення  строків виконання господарських зобов’язань стягується пеня в розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Тобто,  позивачем  виходячи з вказаного  нараховано такі штрафні санкції:  пеня з розрахунку 0,1% вартості товару за кожен день прострочення, що становить :                   150 000 грн. х 0,1% х 365 днів = 54 750 грн.  та  штраф у розмірі 7% від вартості товару, що становить 10 500 грн. , але  п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України зазначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється через  6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

При розрахунку пені та штрафних санкцій позивачем застосовано строк позовної давності 1 рік.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що  позовна давність –це строк, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу,  а ст. 258  цього Кодексу встановлено спеціальну позовну давність в один рік для  до вимог про  стягнення  неустойки (штрафу, пені), початок перебігу якого відповідно до вимог п. 1 ч.5 ст.258 є сплив строку виконання .

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення штрафних санкцій,  перебіг якого почався 24.11.04 і завершився 24.11.05.

Виходячи з зазначеного, суд вважає за  необхідне відмовити в  задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій:  54 750 грн.  - пені та 10 500 грн. 7%штрафу, задовольнивши позов в частині стягнення  суми основного боргу –150 000 грн.

Стосовно розірвання  укладеного між сторонами договору № 170 купівлі-продажу від 04.11.04, суд вважає за можливе задовольнити цю позов в цій частині виходячи в з викладеної у  ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України  норми: договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на  вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених  договором або законом. При чому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим  шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем взятих зобов’язань,  відповідач не відмовляється їх виконати, позовні вимоги підлягають задоволенню в  частині розірвання договору № 170 від 04.11.04, укладеного між сторонами та  стягнення основної частини боргу в сумі 150 000 грн.                В решті позову суд вважає за необхідне відмовити.

Судові  витрати   підлягають  покладенню  на  відповідача у  відповідності  до  ст.49 Господарського  процесуального  кодексу  України  пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись  ст. ст. 230,231 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 599, 629,651 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49,  82, 84 Господарського  процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Розірвати договір купівлі-продажу, укладений 04.11.04  за № 170 між ДП “Крисківський  спиртовий завод” та ТОВ “СП “Агродім” стосовно купівлі-продажу автомобілів.

3. Стягнути з Державного підприємства      "Крисківський спиртовий   завод"                   ( , вул.    Леніна 1,     с. Криски,        Коропський     район,   Чернігівська область,16213, рахунок 6  в  Полікомбанку  м.  Чернігова, МФО  353100,  рахунок  7001  в  АКБ  "Інтербанк" м.  Київ,  МФО  300216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю                                                                     “ Сільськогосподарське   підприємство   "Агродім" ( код 32659577,     пр.  40-річчя  Жовтня, 100/2, м. Київ, 03127, рахунок 749  в  ЗАТ "Інвест-кредит банк"  м.  Кривий  Ріг, МФО 306801) 150 000 грн.- основної заборгованості  1559,23 грн.  держмита  та  82,23  грн. витрат    на  інформаційно-технічне    забезпечення судового процесу,  відмовивши   в  решті  позову.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

.

Суддя                                                                                               С.М. Івченко