ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.07
р.
Справа № 7/10а

Суддя господарського суду Донецької
області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання
Косицькій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

За позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1м. Горлівка Донецької області

До відповідача: Горлівської
об'єднаної державної податкової інспекції м. Горлівка Донецької області

Про: скасування рішення про
застосування фінансових санкцій НОМЕР_1від 15.09.2006 р. та акту перевірки  НОМЕР_2 від 08.09.2006 р. в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 2 750, 00 грн.

За участю:

від позивача: ОСОБА_1-особисто

від відповідача: Добжанська Л.В.,
довіреність № 11656/10-013 від 19.12.2006 р.

Суть справи:

Приватний підприємець ОСОБА_1м.
Горлівка звернулась з адміністративним позовом до Горлівської об'єднаної
державної податкової інспекції м. Горлівка про скасування рішення про
застосування штрафних санкцій НОМЕР_1від 15.09.2006 р. та акту перевірки
НОМЕР_2 від 08.09.2006 р.

Заявою від 11.04.2007 р. позивач
уточнив позовні вимоги, просив скасувати рішення про застосування фінансових
санкцій НОМЕР_1від 15.09.2006 р. та акт перевірки  НОМЕР_2 від 08.09.2006 р. в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 2 750, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення працівниками податкового органу чинного законодавства
України при проведенні перевірки, не відповідність її висновків дійсності та безпідставність
нарахування штрафних санкцій за порушення п. 13 ст. 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, оскільки включені до виручки працівниками ДПІ грошові
кошти призначались для розрахунків з постачальниками.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на виявлені в ході перевірки позивача порушення приписів
податкового законодавства, зокрема, ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, що були відображені в акті перевірки.

Судом досліджені документи, надані
сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії яких долучені до
матеріалів справи.

В судових засіданнях були допитані
в якості свідків: ОСОБА_2-ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_3, які надали пояснення стосовно обставин справи.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін та свідків суд встановив.

Позивач-ОСОБА_1, зареєстрована в
якості суб'єкта підприємницької діяльності Виконавчим комітетом Горлівської
міської Ради, про що видане відповідне свідоцтво та обліковується в якості
платника податків у  Горлівській
об'єднаній державній податковій інспекції.

08.09.2006 р. Горлівською
об'єднаною державною податковою інспекцією було здійснено перевірку позивача
щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу. Зазначена перевірка здійснювалась податковим органом на
об'єкті, належному позивачу-кіоску, розташованому за адресою:АДРЕСА_1

За результатами перевірки було
складено акт НОМЕР_2 від 08.09.2006 р.(далі акт перевірки), в якому
відображені, встановлені в ході перевірки порушення з боку позивача приписів
п.п. 1, 2, 5, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(далі Закон „Про РРО”). Зазначений акт був підписаний з боку податкового
органу: головним державним податковим інспектором ОСОБА_2, державним податковим
інспектором ОСОБА_3; з боку платника податків: особисто ОСОБА_1 та реалі
затором-стажером, яка здійснювала розрахункові операції-ОСОБА_5

Позивачем до акту перевірки були
внесені зауваження, стосовного невідповідності наявної суми грошових коштів на
місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня. Підприємцем було зазначено, що
сума в розмірі 550, 00 грн., яка зарахована як сума виручки, знаходилась в
сумці у продавця і призначалась для розрахунків с постачальниками.

Також, позивачем до податкового
органу подавались письмові заперечення від 12.09.2006 р., в яких викладалось
своє бачення стосовно виявлених порушень.

На підставі акту перевірки
Горлівською об'єднаною державною податковою інспекцією було прийняте рішення
НОМЕР_1від 15.09.2006 р. про застосування штрафних санкцій в сумі 3 243, 25
грн., яке було оскаржене позивачем в адміністративному порядку.

За результатами адміністративного
оскарження, скарги платника податку були залишені без задоволення, а рішення
без змін.

Позовною вимогою Приватного
підприємця ОСОБА_1м. Горлівка є скасування рішення про застосування фінансових
санкцій НОМЕР_1від 15.09.2006 р. та акту перевірки  НОМЕР_2 від 08.09.2006 р. в частині нарахування
штрафних санкцій, згідно ст. 22 Закону „Про РРО”, в сумі 2 750, 00 грн.

Позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних мотивів.

Позивачем оспорюється порушення п.
13 ст. 3 Закону України „Про РРО”, а саме не забезпечення відповідної суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факт наявності порушення п. 13 ст.
3 Закону України „Про РРО” зафіксований в акті перевірки від 08.09.2006 р. та
документах, складених під час перевірки, які підписані, у тому числі, й
відповідальною особою позивача, яка здійснювала розрахунки на торгівельному
місці. Зокрема акт перевірки має відомості про суму готівкових коштів на місці
проведення розрахунків, яка складала 589, 55 грн., та про виявлену в ході
перевірки невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня 08.09.2006 р. в сумі 580, 65 грн. Згідно розрахункової
книжки № НОМЕР_3 з початку робочого дня 08.09.2006 р. до моменту перевірки,
було видано одну розрахункову квитанцію на суму 8, 90 грн.

Сума готівкових коштів на місці
проведення розрахунків 589, 55 грн., підтверджується, також описом готівкових
коштів, що знаходилися на момент перевірки на місці проведення розрахунків
станом на 15 год. 00 хв. 08.09.2006 р., тобто на початок перевірки. Зазначені в
опису кошти були перераховані власноруч продавцем кіоску ОСОБА_5, як і
власноруч цією особою заповнений опис готівкових коштів. Про таке зазначено без
будь-яких заперечень в самому опису готівкових коштів за підписом ОСОБА_5

Факт наявності зазначеного вище
порушення підтверджується й показаннями допитаних в якості свідків
перевіряючими: державним податковим інспектором ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які надали
пояснення стосовно того, що після початку перевірки, на їхнє прохання та в їх
присутності, реалізатором позивача-ОСОБА_5були перераховані наявні на місці
проведення розрахунків готівкові кошти та по-купюрно внесені тим самим
реалізатором до опису готівкових коштів. Факт перерахунку коштів власноруч і
складення акту опису готівкових коштів не заперечується й свідком ОСОБА_5

Не спростовують вище перелічене
й  доводи позивача про, начебто,
знаходження коштів в сумі 550, 00 грн., які у тому числі були включені в опис
готівкових коштів на місці реалізації, в сумці реалізатора ОСОБА_5, та про дії
перевіряючих у відношенні вказаного реалізатора щодо примусового включення
зазначених коштів до загальної суми коштів на місці реалізації.

Зазначені обставини згідно п. 1 ст.
71 КАС України, повинні бути підтверджені позивачем належними і допустимими
доказами. Проте, такі докази в справі відсутні. Зокрема, в справі відсутні
будь-які документальні докази (заяви, матеріали службового розслідування тощо)
стосовно того, що позивач звертався до відповідних правоохоронних органів щодо
оскарження будь-яких неправомірних дій перевіряючих. Відсутні й  встановлені рішенням суду або іншими
компетентними органами, факти будь-яких неправомірних дій перевіряючих, у тому
числі по застосуванню якихось примусових заходів або погроз до реалізатора
ОСОБА_5 під час перевірки, у тому числі проведення обшуку або догляду її
особистих речей.

З показань свідка ОСОБА_5, також
випливає, що будь-яких примусових заходів під час перевірки до неї не
застосовувалось. Зазначений свідок пояснив суду, що вона розгубилась і не
розуміла відповідальності за вчинені нею дії. Лише цей свідок повідомив про,
начебто, знаходження коштів в сумі 550, 00 грн. у сумці, відокремлено від
загальної суми виручки за реалізований товар. Натомість, інші два свідки такий
факт спростували і пояснили, що усі гроші, що перераховувались реалізатором і
внесені в опис, знаходились разом у коробці на прилавку кіоску, і ніякої сумки
реалізатора на торгівельному місці не було. Крім того, показання свідка ОСОБА_5
спростовуються відомостями викладеними нею власноруч в опису готівкових коштів
про наявність готівкових коштів на місці проведення розрахунків. В показаннях
цього ж свідка стосовно обставин є й інші розбіжності з документальними
доказами та показаннями і поясненнями інших учасників процесу. Зокрема,
виходячи з пояснень позивача-Приватного підприємця ОСОБА_1, гроші в сумі 550,
00 грн. були начебто видані реалізатору ОСОБА_5 для розрахунків з
постачальником-Приватним підприємцем ОСОБА_6 Проте свідок-ОСОБА_4 пояснила, що
гроші отримала, начебто, на розрахунки з іншим підприємством, а саме фірмою
„Комерсант”, яка є іншим суб'єктом підприємництва та знаходиться за іншою
юридичною адресою ніж Приватний підприємець ОСОБА_6 З показань ОСОБА_5, слідує,
що одразу після перевірки гроші, отримані нею від ОСОБА_1, були їй повернуті і
розрахунки цими коштами за товар, який отриманий від Приватного підприємця
ОСОБА_6, здійснювала вже сама Приватний підприємець ОСОБА_1 Разом з тим, в
зошиті „Для реєстрації розрахунків”, який ведеться позивачем та, в якому
розписалася реалізатор ОСОБА_4 за отримання 08.09.2006 р., для розрахунків з
постачальником, коштів в сумі 550, 00 грн., поряд з підписом ОСОБА_5 стоїть
підпис постачальника, який отримав ці кошти також 08.09.2006 р. Запис про
повернення (отримання) грошей ПП ОСОБА_1 відсутній. Виходячи з цього, не
доводиться можливим перевірити показання свідка про повернення ним коштів ПП
ОСОБА_1 До того ж, з показань цього свідка слідує, що у день перевірки вона
вперше працювала самостійно і гроші на сплату напоїв постачальником одержала
від ПП ОСОБА_1 лише в цей день. Після цього, пропрацювала у позивача ще один день
та звільнилась й більше на роботу не виходила, трудовий договір знищила, і
після 08.09.2006 р. ніяких грошей для розрахунків з постачальниками від ПП
ОСОБА_1 не отримувала. Разом з тим, такі показання спростовуються відомостями
наявними в тому ж самому зошиті „Для реєстрації розрахунків”, наданим самим
позивачем, в якому зазначено, що реалізатором ОСОБА_5отримувались гроші
09.09.2006 р. в сумі 297, 49 грн. та 12.09.2006 р. в сумі 210, 00 грн. для
розрахунків за привіз хліба та морозива. Є також в зошиті підписи
постачальників в отримання цих коштів у ОСОБА_5

За перелічених обставин, показання
свідка ОСОБА_5 плутані, не збігаються з документами складеними і підписаними
самою ж цією особою та позивачем, а також спростовуються показаннями інших
свідків та документами перевірки. Отже, суд не може враховувати такі показання
як належні докази у справі.

Стосовно пояснень позивача і його
зауважень в акті перевірки в частині місцезнаходження коштів (550, 00 грн.) під
час перевірки, то вони також, не беруться до уваги, оскільки сама підприємець,
як вона пояснила письмово і це підтвердили свідки, не була присутня спочатку
перевірки та під час перерахунку реалізатором коштів і складання нею опису
наявних коштів на місці реалізації. Тобто, її пояснення і твердження ґрунтуються
лише на поясненнях реалізатора ОСОБА_5, яка зацікавлена в уникненні від
відповідальності за допущені порушення. До того ж, як свідчила ОСОБА_4 та
пояснював сам позивач, пояснення від свого реалізатора стосовно
місцезнаходження коштів в сумі 550, 00 грн. під час перевірки взагалі не
отримувала, а запис в акті перевірки про факт знаходження коштів у сумці
реалізатора позивач зробила з власних припущень і міркувань.

В матеріали справи позивачем, через
їх відсутність та, на його думку, недоцільність складення, не надані будь-які
документи на підтвердження того, що реалі затор ОСОБА_4 була уповноважена
прийняти від імені ОСОБА_1 товар, який повинен був бути поставлений 08.09.2006
р. ПП ОСОБА_6 чи будь-якою іншою особою, та внести за нього кошти. Доручення,
довіреності на отримання товару, підпису накладних тощо, за заявою позивача та
свідка ОСОБА_5 не складалося і не виписувалось. Отже, призначення виданих
реалізатору ОСОБА_5 грошей в сумі 550, 00 грн. 08.09.2006 р. зазначено лише в
зошиті „Для реєстрації розрахунків”, ведення якого не передбачено жодним
нормативним актом, та який складений у довільній формі, не зареєстрований в
податковій інспекції і носить суто внутрішній (для зручності підприємця)
характер обліку.

В договорі від 17.07.2006 р.
позивача з ПП ОСОБА_6 та товарному чеку і накладній на отримання товарів, також
відсутні відомості про наявних представників позивача (покупця), які
уповноважені приймати товар і розписуватися в накладних та інших документах від
імені позивача. Натомість в накладнійНОМЕР_4 значиться особистий підпис ПП
ОСОБА_1, а не ОСОБА_5 в прийнятті товару.

Крім вище переліченого, суд
враховує доводи відповідача в частині того, що вся готівка, яка зберігається на
місці проведення розрахункових операцій та призначена для розрахунку з
постачальниками, повинна до початку робочого дня записуватися у корінець
розрахункової квитанції з поміткою „Службове внесення”, а сума готівки, яка
вилучається СПД з місця проведення розрахунків, записується у корінець
розрахункової квитанції з поміткою „Службова видача”,-при цьому, вказані в
корінці та у відповідній частині суми розрахунків повинні бути однаковими.
Тобто, в разі видачі суми 550, 00 грн. для розрахунків з постачальниками,
позивач повинен був дотримуватись вищевказаного правила передбаченого п. 9.6.,
9.7. „Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій та
розрахункових книжок”, що не було ним зроблено.

Стосовно вимог позивача про
скасування акту перевірки НОМЕР_2 від 08.09.2006 р., то вони задоволенню не
підлягають, у зв'язку з тим, що акт перевірки податкового органу окремо не може
бути предметом спору, оскільки не носить обов'язкового характеру для платника
податку, відображає і фіксує факт порушення законодавства і є лише підставою
для прийняття рішення, яким до позивача застосовуються фінансові санкції, що
впливає і зачіпає його права та обов'язки.

Зважаючи на наведене, керуючись,
ст. 3, 17, 22 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст. 11 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні”, ст. ст. 159, 160, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному підприємцю
ОСОБА_1м. Горлівка в позовних вимогах до Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Горлівка про скасування рішення про застосування
фінансових санкцій НОМЕР_1від 15.09.2006 р. та акту перевірки  НОМЕР_2 від 08.09.2006 р. в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 2 750, 00 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні
оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному
обсязі 18.05.2007 р.

Суддя