ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.04.07                                                                                           Справа  № 12/23

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР», м. Чоп, вих. № 12 від 02.03.2007 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2007 року

у справі № 12/23, суддя Тисянчин В.М.,

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соя-Прогрес», м. Ужгород

до відповідача   -  Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР», м. Чоп

про стягнення 14 972 грн. 38 коп.,

за участю представників

від Позивача: не з’явились;

від Відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області  від  21.02.2007 року у справі № 12/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Соя-Прогрес», м. Ужгород про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР», м. Чоп 14 972 грн. 38 коп. боргу –задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване підставністю вимог Позивача, зокрема, тим, що Позивачем доведено належними доказами факт відпуску Відповідачу товару на загальну суму 14 972 грн. 38 коп., а тому вимоги щодо стягнення даної суми боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «АГРОСТАР»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2007 року у даній справі скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соя-Прогрес»у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів Скаржника заперечило, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні 04.04.2007 року представник Позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

4 квітня 2007 року розгляд апеляційної скарги відкладено за клопотанням Скаржника, якого зобов’язано документально обґрунтувати  апеляційну скаргу та уточнити вимоги такої.

В дане судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, Скаржник вимог ухвали суду від 04.04.2007 року не виконав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року участь представників сторін в удовому засіданні визначено на власний розсуд, а також те, що клопотань до початку розгляду апеляційної скарги –не надходило, і відповідно, сторони не були позбавлені можливості на здійснення свого конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, то судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду –залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 4-7 ГПК України, судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об’єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст. 43 ГПК України,  згідно якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 181 Господарського  кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 23.09.2004 року по 05.11.2004 року ТОВ «Соя-Прогрес»відпущено ТОВ «АГРОСТАР»мінерально-вітамінні добавки для тварин на загальну суму 25 992 грн. 85 коп. на підставі довіреностей згідно накладних № 476 від 23.09.2004 року, № 500 від 05.10.2004 року, № 511 від 12.10.2004 року, 539 від 25.10.2004 року та № 556 від 05.11.2004 року

Відповідачем за відпущений товар проведено часткову оплату в розмірі 11 020 грн. 47  коп. Таким чином, неоплаченою залишилась сума в розмірі 14 972 грн. 38 коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявні докази пред’явлення Позивачем Відповідачу вимоги про проведення оплати за відпущений товар, зазначений у видаткових накладних, а тому місцевим господарським судом правомірно задоволено вимоги ТОВ «Соя-Прогрес».

В апеляційній скарзі Скаржник покликається на те, що для об’єктивного розгляду даної справи, місцевому господарському суду слід було залучити до участі у справі Управління Державного казначейства у Закарпатській області та Міністерство агропромислового комплексу України, оскільки поставка комплексних мінеральних вітамінних добавок для тварин здійснювалась Позивачем як переможцем конкурсу згідно Державної програми селекції тваринництва, а розрахунки за поставлену продукцію повинні здійснюватись за рахунок державних дотацій відповідно до договору, укладеного між Відповідачем та Міністерством агропромислового комплексу України. Міністерством агропромислового комплексу України дані дотації не перераховувались, тому, відповідно, і безпідставним є позов до ТОВ «АГРОСТАР».

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.02.2007 року було зобов’язано Відповідача подати суду письмовий відзив на позов з доказами в його обґрунтування, участь представників сторін в судовому засіданні визначено на власний розсуд. Сторін попереджено про наслідки неявки в судове засідання.

У відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи ту обставину, що Відповідач вимог ухвали суду не виконав, причини неявки в судове засідання –не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, то місцевим господарським судом правомірно розглянуто позов за його відсутності, у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Слід зазначити, що Скаржника не було позбавлено можливості подати суду апеляційної інстанції докази в підтвердження наведених в апеляційній скарзі обставин. Проте, Скаржник таким правом не скористався, а тому судова колегія відхиляє вищенаведені доводи Скаржника як необґрунтовані та документально не підтверджені.

У відповідності до вимог ст. 33  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ч. 1 ст. 32 ГПК України).

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи та додатково подані докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Закарпатської області  відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Закарпатської області  від  21.02.2007 року у справі № 12/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.