ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05 червня 2007 р.  14 год. 30 хв.                                            Справа  № 6/57

Суддя    –  Й.Й. Кадар

Секретар судового засідання   – А.В. Кіддер

За  позовом  ДП АПК „Ужгородський” в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Ракущинця Андрія Андрашовича,   м. Ужгород

до відповідача Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області, м. Ужгород

про скасування Акту перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. та Припису №07-17-24/250-276 від 14.03.2007р., складені Державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області Черленяк Федором Михайловичем

Представники:

Від позивача –Ракущинець А.А., керуючий санацією ДП „АПК „Ужгородський”, арбітражний керуючий;

Від відповідача –Черленяк Ф.М., державний інспектор праці Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області

У судовому засіданні за згодою сторін в порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України), судом оголошено перерву до 04.06.2007р. та  05.06.2007р.

СУТЬ СПОРУ: ДП АПК „Ужгородський” в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Ракущинця Андрія Андрашовича,   м. Ужгород (надалі –позивач) звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом до Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області, м. Ужгород  (надалі –відповідач) про скасування Акту перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. та Припису №07-17-24/250-276 від 14.03.2007р., складених Державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області Черленяк Федором Михайловичем. Позов мотивований тим, що факти протиправних діянь з боку арбітражного керуючого (керуючого санацією ДП АПК „Ужгородський”), які за твердженням позивача встановлені в оскаржуваних Акті та Приписі з покликанням на  ст. 43 Конституції України, ст. 13, 20, 115 Кодексу Законів про працю в Україні (надалі - КЗпП України), ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди”, ст. 24, 33, 34 Закону України „Про оплату праці” не грунтується на фактичних обставинах та суперечить чинному законодавству. Подання позову позивач також мотивував тим, що оскаржуваний Припис зобов’язує вчинити дії, які позивач вчинити не має права та можливості, а саме: укласти новий колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом у відповідності зі зміною трудових та соціально-економічних відносин, в найкоротші терміни вирішити питання щодо погашення заборгованості по заробітній платі працюючим і звільненим працівникам.

Відповідач проти позову заперечив, оскільки, за твердженням відповідача, відповідно до ст. 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, управління підприємством переходить від Закарпатської облдержадміністрації до керуючого санацією, а також на підприємстві наявна заборгованість із виплати заробітної плати, яка на день перевірки становила 211388,24 грн., не нарахована індексація заробітної плати та інше.

Вивчивши та проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірки додержання законодавства про працю на ДП „АПК „Ужгородський” складено Акт перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р., яким встановлені наступні порушення законодавства про працю:

-          колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом  укладено 10 травня 1998 року терміном на 1 рік, строк дії якого продовжується до укладення нового договору, положення колективного договору у зв’язку зі зміною трудових та соціально-економічних відносин на протязі всього періоду не змінювались і не переглядались, новий колективний договір не приймався і знаходиться на стадії розробки, звіти по виконанню колективного договору не подавались і на зборах трудового колективу не розглядались, чим порушено ст. ст. 13, 20 КЗпП України, ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди”;

-          заборгованість із виплати заробітної плати працівникам станом на 01.02.2007р. становить 211388,24 грн., що є порушенням ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці”;

-          згідно з відомостями нарахування заробітної плати, за період з липня 2006 року по січень 2007 року, індексація заробітної плати в межах прожиткового мінімуму працездатної особи не проводилась, чим порушено ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України „Про оплату праці”, Закону України „Про індексацію грошових доходів населення”;

-          на заборговану заробітну плату компенсація за порушення строків її виплати не нараховується, чим порушено ст. 34 Закону України „Про оплату праці”;

-          згідно з відомостями нарахування заробітної плати, заробітна плата працівникам виплачується по мірі надходження коштів, що є порушенням ст. 115 КЗпП України, ст.. 24 Закону України „Про оплату праці”. Відповідно до п.6 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю винесено Припис № 07-17-24/250-276 від 14.03.2007р., яким вказано на допущені порушення та приписано керуючому санацією:

-          1 - укласти новий колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом у відповідності до зміни трудових та соціально-економічних відносин;

-          2 - у відповідності до ст. 31 Закону України „про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці”, в найкоротші терміни вирішити питання з погашенням заборгованості по заробітній платі працюючим і звільненим працівникам.

Позивач не погоджуючись з результатами перевірки просить суд скасувати Акт перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. та Припис №07-17-24/250-276 від 14.03.2007р.

Господарський суд має право визнати акт державного чи іншого органу недійсним з підстав невідповідності його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення, у зв’язку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. При цьому, суд зобов’язаний в порядку, визначеному п. 3 ст. 2 КАС України, перевірити всі обставини справи та обґрунтованість оспорюваного рішення суб’єкта владних повноважень на предмет його балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підставою для встановлення факту наявності правопорушення є необхідність доведення вини особи, про порушення якої складено акт.

Даючи правову оцінку зібраним по справі доказам, поясненням представників сторін, суд дійшов наступних висновків:

Зміст конкретних порушень законодавства про працю зазначені в п.п.2-7 Акту перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р.

. Вищеприведеним Актом, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог  ст.ст. 13, 20 КЗпП України, ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди”. У зв”язку з наведеним слід звернути увагу на наступне. Колективний договір –це акт двосторонньої дії, який може бути укладений лише з волі обох сторін уповноваженого власником органу та трудовим колективом в особі представників або профспілковою організацією. Поданими суду документами позивач підтвердив вжиття заходів до укладення колективного договору. Відсутність згоди трудового колективу на укладення колективного договору не є порушенням та не може вважатись виною позивача у справі. На відсутність порушень в цій частині вказує також те, що згідно зі ст. 17 КЗпП в Україні та ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором. Крім того, згідно ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди”, строк ініціативи укладення колективного договору у керуючого санацією  визначений Законом терміном в  1 рік з дня призначення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вказаних порушень з боку керуючого санацією Ракущинець А.А. допущено не було, враховуючи, що обов”язки керуючого санацією відповідно до ухвали господарського суду Закарпатської області покладені на останнього 13.12.2006р.

З огляду на викладене та на приписи п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Припис Територіальної інспекції праці у Закарпатській області  № 07-17-24/250-276 від 14.03.2007р. в частині зобов’язання укласти новий колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом не відповідає вимогам ст.ст. 13, 20 Кодексу Законів про працю України, ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди».

Отже, відповідач, діючи в межах Закону, вправі оголосити припис при настанні відповідних строків та зобов’язати позивача вжити відповідних заходів до укладення колективного договору.

. Згідно з Актом перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. встановлено   заборгованість із виплати заробітної плати працівникам станом на 01.02.2007р. у розмірі 211388,24 грн. Сам факт наявної заборгованості із виплати заробітної плати дійсно є порушенням ст.43 Конституції України. Разом з тим слід врахувати, що підприємство тривалий час перебуває в процедурах банкрутства (починаючи з 20.11.2001р.); що вказана заборгованість утворилась до поновлення провадження у справі про банкрутство, а не за охоплений перевіркою період; що позивач довів належними доказами вжиття ним заходів до погашення заборгованості по заробітній платі відповідно до покладених на нього обов’язків в процедурі санації підприємства; що непогашення заборгованості по заробітній платі зумовлена наявністю арештів на рахунках та майні ДП „АПК „Ужгородський”, накладених Державною виконавчою службою, відсутність затвердженого судом плану санації ДП „АПК „Ужгородський”, який передбачає відновлення платоспроможності підприємства та погашення заборгованості по заробітній платі.

Натомість позивач подав відповідні докази про звернення до суду з заявами про зняття арештів, накладених на майно та кошти ДП „АПК „Ужгородський”, подав витяг з плану санації, яким передбачено погашення заборгованості по заробітній платі на протязі 90 днів з моменту затвердження плану санації, подав докази схвалення плану санації комітетом кредиторів в процедурі провадження справи про банкрутство. Однак відсутність погоджень проекту плану відповідними державними органами зумовила зупинення провадження у справі про банкрутство та неможливість його розгляду в судом в процедурі провадження справи про банкрутство, також подав копії виписок з банківського рахунку боржника, відповідно до яких наявні кошти підприємства спрямовуються позивачем виключно на виплату заробітної плати та податків і зборів, пов’язаних з такою виплатою.

З огляду на викладене, вимоги ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці” саме з боку арбітражного керуючого –керуючого санацією не порушувалися, вина арбітражного керуючого Ракущинець А.А. щодо даного факту відсутня, а тому, в  цьому випадку відсутній склад правопорушення.

Актом перевірки № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. встановлено також  порушення в частині нарахування заробітної плати, за період з липня 2006 року по січень 2007 року, індексація якої в межах прожиткового мінімуму працездатної особи не проводилась, чим порушено ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України „Про оплату праці”, Закону України „Про індексацію грошових доходів населення”, на заборговану заробітну плату компенсація за порушення строків її виплати не нараховується, чим порушено ст. 34 Закону України „Про оплату праці”. Наявність вказаних порушень спростовується поданими керуючим санацією доказами, відповідно до яких відповідні індексаційні нарахування позивачем проведені та подані відповідачу у формі «Розрахунку суми індексації доходів працівників»на 3 аркушах, що містять матеріали перевірки.

Щодо встановлених в Акті порушень в частині виплати заробітної плати працівникам по мірі надходження коштів, що є порушенням ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці”, то наявність вказаних порушень не знайшло своє підтвердження за результатами розгляду справи. Так, згідно з ст. 28 Закону України «Про оплату праці», у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов'язання  перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, виконуються відповідно до Закону України "Про банкрутство". Таким чином, зобов’язання перед працівниками ДП „АПК „Ужгородський” виконуються в порядку та спосіб, передбачений положеннями Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, в даному випадку, ст.ст. 17, 18, 31 означеного Закону. Вказані норми Закону передбачають погашення заборгованості перед працівниками підприємства в порядку виконання плану санації, схваленому, погодженому та затвердженому судом у встановленому порядку. До затвердження судом поданого керуючим санацією плану санації джерела погашення заборгованості по заробітній платі відсутні, натомість спрямування наявних коштів ДП „АПК „Ужгородський” в повному обсязі на виплату заробітної плати працівникам та відповідних податків і зборів, пов’язаних з такою виплатою, а також вжиття позивачем відповідних заходів до подання на затвердження плану санації свідчить про відсутність вини у позивача в цій частині та відсутність складу правопорушення.

Приписом Територіальної інспекції праці у Закарпатській області № 07-17-24/250-276 від 14.03.2007р. (п.2) також приписано арбітражному керуючому  відповідно до ст. 31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці”, в найкоротші терміни вирішити питання з погашенням заборгованості по заробітній платі працюючим і звільненим працівникам. Вказаний припис не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки порядок та умови погашення вимог кредиторів в процедурі провадження справи про банкрутство на стадії санації визначені ст.ст. 17, 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в порядку виконання плану санації. Натомість, стаття 31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлює тільки черговість погашення вимог кредиторів та розміщена в розділі 3 Закону „Ліквідаційна процедура”. Слід врахувати, що статті 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці” відповідно до ст. 28 Закону України „Про оплату праці” не можуть вказуватись як умова погашення заборгованості по заробітній платі в силу спеціальних норм Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Позивач довів належними доказами про вжиття належних заходів для погашення заборгованості по оплаті праці перед звільненими та працюючими працівниками ДП „АПК „Ужгородський”. У той же час, вимога Припису вирішити питання з досягненням кінцевого факту - погашення заборгованості по заробітній платі працюючим і звільненим працівникам, - не відповідає вимогам п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 17, 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Разом з тим, відповідно до п.п. 1.1 ст. 17 КАС України, до компетенції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ відносяться спори фізичних і юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Однак, матеріали даної справи свідчать, що позивач оскаржує акт перевірки органу владних повноважень, який не є рішенням цього органу, тому не може бути предметом оскарження. У зв’язку з цим провадження в адміністративній справі в частині скасування Акту перевірки Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. згідно ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України слід закрити.

Приймаючи до уваги наведене вище та керуючись ст.ст. 2, 5, 122, 157, 160, 162, 163, 254, 255, п. 6 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовільнити частково.

2.          Скасувати Припис Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області № 07-17-24/250-276 від 14.03.2007р.

3.          В частині позовних вимог про скасування Акту перевірки Територіальної Державної інспекції праці у Закарпатській області № 07-17-24/250 від 14.03.2007р. провадження закрити.

4.          Повний текст постанови виготовлений і підписаний 05.06.2007 р.

5.          Постанова набирає законної сили і підлягає оскарженню в порядку і строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                         Кадар Й.Й.