ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.04.07р.

Справа № А37/100-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольські феросплави",м. Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 16.01.2007 року за № 000625303/2

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від позивача:      Остапенко Є.С. дов № 16 від 23.01.2007 року

Від відповідача:  Домніна С.В. дов № 248/10/10-039 від 10.01.2007 року

Від відповідача:  Мороз О.П. дов № 11275/10/10-048 від 21.03.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопольські феросплави"  (далі –позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі –відповідач) і просить суд  визнати нечинним податкове повідомлення - рішення   від 16.01.2007 року,  виданого відповідачем про  визнання  податкового зобов’язання  Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольські феросплави” зі сплати  податку  на прибуток  в сумі 199 557,9 грн. (основний платіж 160 270 грн., штрафні санкції 39 287,9 грн.)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  відповідач неправомірно виключив зі складу  валових витрат витрати підприємства щодо добровільного страхування  фінансових ризиків,  пов’язаних  із здійсненням позивачем господарської діяльності. У зв’язку  з цим  позивач  не погоджується  з донарахуванням  податку на прибуток  за цими  господарськими операціями.

Відповідач  проти позову заперечує посилаючись на те, що  спірні витрати  з добровільного страхування  на підставі  умов договору  комісії  та ст. 1011 Цивільного Кодексу України підлягають   відшкодуванню комітентом, тому  не належать  до валових витрат  комісіонера, тобто позивача.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту  від 11.10.2006 року  за № 1569/23-3/23 „Про результати  виїзної планової перевірки ТОВ „Нікопольські феросплави” з питань  дотримання  вимог податкового , валютного та іншого законодавства  за період з 14.11.2005 року по 30.06.2006 року” відповідачем  винесено податкове повідомлення –рішення, яким донараховано податок на прибуток на суму 160270,0грн. та застосовані штрафні санкції на суму 39287,9грн.

Підставою для донарахування  зазначених платежів  згідно  з зазначеним  актом перевірки слугували наступні обставини.

У перевіряємому періоді  підприємством  укладено договір  добровільного страхування  фінансових ризиків від 01.03.2006 року за № 060301 зі  страховою компанією ЗАТ „Абсолют –гарантія”.

Також позивачем в спірному періоді укладені договори комісії від 01.12.2005 року за №  К001/2006 та від 01.12.2005 року за № К003/2006, в якому  ВАТ „НЗФ” –комітент, а ТОВ „Нікопольські феросплави” –комісіонер.

Предмет   договору –здійснення  реалізації нерезидентом України феросплавів та флюсів, що належать  Комітенту, укладення зовнішньоекономічних  контрактів на реалізацію  продукції,  що належить   Комітенту Комісіонером від  свого ім’я та за  рахунок Комітента.

Відповідно до п. 4.6 договорів обумовлено, що Комітент  відшкодовує  Комісіонеру витрати, понесені  Комісіонером в ході  виконання  доручення  Комітента, включаючи митні витрати,  брокерські послуги, оплату ліцензій,  експортних дозволів, транспортні витрати та інші.

Згідно з п 5.3 договорів  обумовлено  що Комісіонер  приймає на себе  у рамках цього договору зобов’язання  по дотриманню законодавства України, регулюючого строки  повернення валової виручки.

Комісіонером  ТОВ „Нікопольські феросплави” витрати  по страхуванню фінансових ризиків  ВАТ „ НЗФ” до відшкодування  не пред’явлені  і віднесені  до складу   валових витрат.

За висновком відповідача, це є порушенням з боку позивача вимог  п/п. 5.4.6 п. 5.4. ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, що призвело до завищення валових витрати підприємства:

- у І кв. 2006 року на суму 289354,95 грн.

- у ІІ кв. 2006 року  на суму 351724,17 грн.

Суд вважає  за необхідне  задовольнити позовні вимоги  з таких підстав.

Пунктом 5.4 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємства” встановлені особливості  віднесення витрат подвійного призначення до складу валових витрат платника податку.

Зокрема, відповідно до п/п. 5.4.6 п. 5.4 ст.5 зазначеного Закону до валових витрат включаються будь-які   витрати  зі  страхування  кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із здійсненням ним господарської діяльності, у межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, діючого на момент укладення такого страхового договору.

Наведена норма  не містить  обмежень для платників  податків,  у тому числі  для комісіонерів.

Крім того, як свідчать умови  договорів  комісії, укладених позивачем  з ВАТ „НЗФ”, вони не передбачають  обов’язок  комітента відшкодовувати витрати комісіонера  з добровільного  страхування  ризиків, пов’язаних  з виконанням  третіми осіб умов  контрактів, які  укладалися позивачем  на виконання договорів комісії.

Крім того, частиною 2 ст. 1013 Цивільного Кодексу України передбачено, якщо комісіонер поручився за виконання  правочину  третьою особою, він має право на додаткову плату .

Обставини справи свідчать, що ані  чинним законодавством, ані  умовами  договорів комісії відшкодування витрат комісіонера з добровільного страхування не  передбачено.

Також слід  зазначити, що   п. 5.3 договорів  комісії позивач взяв  на себе  зобов’язання  по дотриманню законодавства України, що регулює термін повернення  валової виручки.

Таким чином позивач несе  ризик  за несвоєчасне  отримання  комітентом  виручки, і тому  цілком обґрунтовано застрахував  цей ризик. Наведене свідчить про те, що страхування ризику належить до господарської діяльності позивача, тому пов’язані з цим витрати позивач правомірно відніс до валових витрат.

У зв’язку з цим  посилання  відповідача на те, що  цими  договорами встановлено відшкодування усіх витрат комісіонером, суд визнає необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд  дійшов висновку , що висновок відповідача  про заниження позивачем   податку  на прибуток  за спірними  господарськими операціями,  не підтверджується матеріалами справи та не узгоджується з нормами  чинного законодавства, тому спірне повідомлення-рішення  слід визнати нечинним.

Керуючись ст.  94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним  податкове повідомлення – рішення  державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровськ від 16.01.2007 року за №/2 про  визначення  податкового зобов’язання  Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольські феросплави” зі сплати  податку на прибуток  в сумі 199 557,9 грн ( основний платіж –160 270 грн, штрафні санкції 39287,9 грн.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольські феросплави" (м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1-а, р/р 701, МФО 305749, ) 3,40грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                              Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 16.04.2007року