ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.06.07 р.                                                                                     Справа № 20/81

за позовом: Прокурора Будьонівського району м.Донецька, в інтересах держави в особі Донецької міської ради, м.Донецьк

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Укренергозв”язокбуд”, м.Донецьк

третя особа: Приватне підприємство „ДонВнешСнаб”, м.Донецьк

третя особа: Дочірнє підприємство „Вей Макс Україна”, м.Донецьк

про стягнення 31793,32 грн.

Суддя Донець О.Є.

За участю представників:

від позивача по справі: Неретіна Л.Г. –дов.

від відповідача по справі: не з’явився

прокурора: Атаманов О.М. – помічник прокурора

треті особи: не з’явився

від ДВС: Фалєєва Т.В. – дов.

СУТЬ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.08.06 р. по справі № 20/81 повністю задоволенні позовні вимоги прокурора Будьонівського району м.Донецька, в інтересах держави в особі Донецької міської ради, м.Донецьк, до Закритого акціонерного товариства „Укренергозв”язокбуд”, м.Донецьк, про стягнення 39370,94 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.06 р. зазначене рішення скасовано частково, у задоволенні позову в частині стягнення 3413,11 грн. відмовлено, в решті позовних вимог рішення залишено без змін.

09 січня 2007 р. судом видано відповідні накази про примусове виконання вищезазначеної постанови, в тому числі, наказ про стягнення з Закритого акціонерного товариства “Укренергозв”язокбуд”, м.Донецьк, на користь позивача по справі 35957,83 грн. – суми заборгованості з орендної плати за землю.

Донецькою міською радою вищезазначений наказ було направлено на адресу державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька для відкриття виконавчого провадження по примусовому його виконанню.

Однак постановою державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька від 24.02.07 р. при розгляді заяви виконкому міськради було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу 20/81 від 14.12.06 р. на підставі того, що “відповідно до заяви голови ліквідаційної комісії Закритого акціонерного товариства “Укренергозв”язокбуд”, протоколу № 5 загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства “Укренергозв”язокбуд” від 11.02.06 р., протоколу № 1 засідання ліквідаційної комісії Закритого акціонерного товариства “Укренергозв”язокбуд” від 11.02.06 р.”, нібито, “встановлено, що Закрите акціонерне товариство “Укренергозв”язокбуд” ліквідовано”.

Відповідно до ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до відповідного суду в 10-денний строк з моменту її одержання.

Оскаржувана постанова була направлена державною виконавчою службою Будьоннівського району м. Донецька на адресу скаржника (Донецької міської ради) супровідним листом від 24.02.2007р. № 1652/425/3/1872, який відповідно до штампу канцелярії міської ради увійшов 07.03.2007р. за вх. № 01/15-4196.

За даних обставин стягувач звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Державної виконавчої служби у Будьонівському районі м.Донецька (далі-ДВС), у якій просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця державної виконавчої служби Будьоннівського району м. Донецька про відмові у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81 від 14.12.2006р.; скасувати постанову державного виконавця державної виконавчої служби Будьоннівського району м. Донецька про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24.02.2007р. по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81; зобов’язати державну виконавчу службу Будьоннівського району м. Донецька відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81.

15 травня 2007 р. до господарського суду надійшов лист стягувача, у якому останній уточнив вимоги по скарзі та просив суд визнати неправомірними дії державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька щодо відмови у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81; визнати недійсною постанову державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24.02.07 р. по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81; зобов’язати державну виконавчу службу Будьонівського району м.Донецька відкрити  виконавче провадження  по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81 та вчинити необхідні заходи відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”.

В обґрунтування своєї скарги позивач по справі посилається на порушення ДВС приписів Закону України “Про виконавче провадження”, недотримання вимог ст.104 Цивільного кодексу України.

У своїй скарзі позивач зазначив, що відповідно до ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Витягу про виключення з державного реєстру підприємства Закритого акціонерного товариства “Укренергозв”язокбуд” не було представлено державній виконавчій службі Будьонівського району м.Донецька, а тому державна виконавча служба Будьонівського району м.Донецька неправомірно, без законних на то підстав прийняла оскаржувану постанову в порушення вимог діючого законодавства України.

Державний виконавець при винесені постанови, посилаючись на п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” – зокрема, наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження, не вказав саме норму закону, на підставі якої відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Представник боржника у судовому засіданні 24.05.07 р. проти задоволення скарги заперечив, однак письмового відзиву по її суті та будь-яких документів суду не надав, пояснивши що Закрите акціонерне товариство “Укренергозв”язокбуд”, м.Донецьк, знаходиться в процедурі ліквідації, яка не є закінченою у встановленому порядку, товариство з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців не вилучено.

Треті особи своїх представників до суду не направили, письмових пояснень щодо суті скарги не надали.

ДВС проти задоволення скарги заперечила, посилаючись на те, що 31.07.06 р. зведене виконавче провадження стосовно відповідача по справі було закінчено у зв’язку із ліквідацією боржника, всі виконавчі документи були передані ліквідаційній комісії.

Як зазначено у “Запереченнях” ДВС від 23.04.07 р. № 1652/425/3/2965, підставою для закінчення виконавчого провадження 31.07.06 р. стала заява голови ліквідаційної комісії згідно протоколу загальних зборів акціонерів боржника та протоколу засідання ліквідаційної комісії.

У вищезазначених “Запереченнях” ДВС стверджує, що на момент звернення позивача по справі із заявою про відкриття виконавчого провадження по справі № 20/81 у ДВС вже півроку не було виконавчих документів стосовно відповідача по справі, а в архівних матеріалах ДВС була наявною інформація про ліквідацію боржника.

За даних обставин, ДВС, застосувавши норму п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” (наявність інших підстав, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження), яка, на її думку, відсилає до приписів п.7 ст.37 зазначеного закону (закінчення виконавчого провадження у зв’язку із передачею виконавчого документа ліквідаційної комісії у разі ліквідації боржника – юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом), постановою від 24.02.07 р. відмовила позивачеві по справі у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу суду по справі № 20/81.

Згідно із ст.18 Закону України “Про виконавче провадження”, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст.19 зазначеного закону, у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Статтею 24 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Підстави та порядок відмови у відкритті виконавчого провадження визначені статтею 26 Закону України.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону;

7) наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець  у 3-денний строк після надходження до нього виконавчого документа виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові.

Статтею 37 Закону України “Про виконавче провадження” визначені підстави та порядок закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, згідно із п.7 зазначеної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог скаржника (з урахуванням їх уточнення), про безпідставність відмови ДВС у відкритті виконавчого провадження за наказом суду по справі № 20/81 та заперечень ДВС проти скарги з наступних причин.

Скаржником було направлено до ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження та вищезазначений наказ за належним місцем виконання до закінчення строку пред’явлення наказу до виконання.

Наказ суду по справі № 20/81 відповідає вимогам ст.19 Закону України “Про виконавче провадження”.

Документів про те, що боржник як юридична особа ліквідований у встановленому порядку, на час розгляду даної скарги суду не надано.

Отже, правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачені п.п.1-6 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, у даному випадку відсутні.

Застосування ДВС у якості підстави відмови у відкритті виконавчого провадження п.7 вищезазначеної статті – наявність інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження, та п.7 ст.37 Закону України “Про виконавче провадження” – передача виконавчого провадження ліквідаційної комісії у разі ліквідації боржника – юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом, є помилковим.

Відкриття та закінчення виконавчого провадження є різними стадіями виконавчого провадження, кожна з яких має свої підстави та порядок, що передбачені відповідними нормами Закону України “Про виконавче провадження”.

Обґрунтування відмови у відкритті виконавчого провадження посиланням на приписи вищезазначеного закону, що регулюють питання закінчення виконавчого провадження, є неприпустимим.

Таким чином, оскаржувана постанова ґрунтується на обставинах, які фактично не мали місця (ліквідація боржника).

Застосування ДВС у якості правової підстави відмови у відкритті виконавчого провадження за наказом суду по справі № 20/81 лише п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” (наявність інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження) не обґрунтовує оскаржуваної постанови, оскільки в ній ДВС не навела передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, не послалася на відповідні приписи закону, якими ці обставини визначені, а посилання ДВС у даному випадку на п.7 ст.37 Закону України “Про виконавче провадження” є безпідставним.

За даних обставин, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.3, 18, 19, 24, 26, 37 Закону України “Про виконавче провадження”, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька щодо відмови у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81.

Визнати недійсною постанову державної виконавчої служби Будьонівського району м.Донецька про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24.02.07 р. по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81.

Зобов’язати державну виконавчу службу Будьонівського району м.Донецька відкрити  виконавче провадження  по примусовому виконанню наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/81 та вчинити щодо його виконання всі необхідні заходи відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”.

Суддя

Надруковано 6 прим.

1- позивачу

1- відповідачу

1-у справу

1-ДВС

2 –прокурору

2 – третім особам