ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.
№ 9/300-9/135/06

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин"

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року

по справі
№ 9/300-9/135/06 Господарського суду Запорізької області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Запорізький арматурний завод"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин"

за участю
Державної виконавчої служби у м. Бердянськ та у Бердянському районі

про
стягнення 204964,14 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:
не з’явився

від відповідача:
Бордюг Т.Є. –дов. від 25.01.2007 року №01/07

від Державної виконавчої служби у м. Бердянськ та у
Бердянському районі

не з’явився

Ухвалою від 17.01.2007 року колегії суддів Вищого господарського суду України, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" була прийнята до провадження новоутвореною колегією суддів у наступному тимчасовому складі: головуючий –Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Коробенко Г.П., а розгляд справи був призначений на 20.02.2007 року.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г. М. з лікарняного, справа № 9/300-9/135/06 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України, у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представники позивача та Державної виконавчої служби у м. Бердянськ та у Бердянському районі в судове засідання не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь належним чином, у зв’язку з чим, ухвалою Вищого господарського суду України від 20.02.2007 року розгляд справи був відкладений до 06.03.2007 року.

06.03.2007 року представники позивача та Державної виконавчої служби у м. Бердянськ та у Бердянському районі повторно не з’явились в судове засідання. Оскільки від сторін додаткові документи не витребовувались, явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, про існування поважних причин неявки позивач та Державна виконавча служба у м. Бердянськ та у Бердянському районі суд не повідомляли, з клопотанням про відкладення розгляду не звертались, а також виходячи з меж перегляду справи судом касаційної інстанції, встановлених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за наявними матеріалами без участі представників позивача та Державної виконавчої служби у м. Бердянськ та у Бердянському районі, належним чином повідомлених про судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" про визнання наказу №9/300 від 30.10.2005 року таким, що не піддягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.10.2006 року (суддя Нечипуренко О.М.), залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року (головуючий суддя Яценко О.М., судді Кагітіна Л.П., Шевченко Т.М.), в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" про визнання наказу по справі №9/300 від 30.10.2005 року таким, що не підлягає виконанню –відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими по справі судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2006 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року та прийняти нове судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Запорізької області від 30.10.2005 року по справі №9/300.

Відзиви на касаційну скаргу на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані не були, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, на виконання рішення від 17.10.2005 року по справі № 9/300 господарським судом був виданий наказ. Виданий господарським судом наказ по справі № 9/300 датований 30.10.2005 року, дата набрання рішенням чинності в наказі зазначена також 30.10.2005 року.

02.08.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" звернулось до господарського суду із заявою про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню в порядку статей 116,117 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" у задоволенні зазначеної заяви, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Зі змісту статті 117 ГПК України вбачається, що наказ господарського суду має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідні вимоги визначено статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з апеляційною інстанцією в тому, що наказ, виданий на виконання рішення, відповідає всім ознакам виконавчого документу. Неправильне зазначення місцевим судом дати наказу, є, на думку касаційної інстанції, виключно підставою для звернення із заявою про виправлення помилки, що виникла під час його оформлення, а не з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як вірно встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, постановою ДВС у м. Бердянськ та Бердянському районі від 25.01.2006 року було відкрито виконавче провадження. У строк до 01.02.2006 року було визначено строк для надання можливості добровільної сплати суми присудженої до стягнення на підставі рішення суду по справі № 9/300. Сума сплачена відповідачем лише 26.06.2006 року, що підтверджується платіжним дорученням №2307. У графі призначення платежу платник, відповідач по даній справі, зазначив: "плата боргу 204 964,14 витрат на сплату державного мита 2049,64 на ін форм.-техн. Забезпечення суд.проц. 118,00 згідно наказу № 9/300 від 30.10.2005 року".

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин", на думку колегії суддів Вищого господарського суду України, своїми діями підтвердило правомірність видачі наказу, і в рамках виконавчого провадження погасило існуючу заборгованість.

До того ж, 22.06.2006 року відповідач звертався до господарського суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, що зайвий раз підтверджує його згоду з відповідною сумою заборгованості, яка підлягає стягненню, а також з відкритою процедурою виконавчого провадження, яка відкрита саме на виконання наказу господарського суду по справі № 9/300 від 30.10.2005 року.

Статтею 117 ГПК України визначено підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом.

Частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

-          якщо його видано помилково;

-          якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведений перелік підстав, з чим погоджується касаційна інстанція, є вичерпним.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено в ході розгляду справи в апеляційній інстанції, спірний наказ виданий саме на виконання рішення по справі № 9/300.

Як вбачається з доводів відповідача, викладених в заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а також з касаційної скарги та наданих в судовому засіданні касаційної інстанції пояснень, заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, подана з інших підстав, ніж передбачено ст. 117 ГПК України. Обов’язок виконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем не заперечується. Також відповідачем не стверджується про те, на підставі наказу № 9/300 з відповідача намагаються стягнути кошти вже після погашення заборгованості відповідачем. Отже, доводи відповідача та підстави звернення до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, інші, ніж передбачені законом, а тому вірно відхилені судом першої та апеляційної інстанцій.

Окрім наведеного, касаційна інстанція вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідком визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є, як вірно дійшов висновку апеляційний господарський суд, стягнення на користь боржника всього або сплаченої ним частки суми, що було б незаконним, з огляду на законність рішення, на підставі якого був виданий оспорюваний наказ.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 18.10.2006 року та постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року по справі № 9/300-9/135/06 в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи.

Оскільки встановлення фактичних обставин справи не входить до компетенції суду касаційної інстанції, доводи заявника касаційної скарги щодо переоцінки наявних у справі доказів колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляються.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний завод гідравлічних машин" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року по справі № 9/300-9/135/06 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова