СУД
РІШЕННЯ

"11" травня 2007 р.

Справа №  4/80

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №
4/  80

за позовом : Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо - комерційна
фірма “Луцьккондитер”  м.Луцьк

до
фізичної особи - суб'єкта підприємницької  діяльності
ОСОБА_1  м.Кіровоград

про стягнення   39532 грн. 40  коп.

Представники сторін:

від позивача - Севрук Л.В. ,
довіреність № 259  від 06.04.07 ;

від відповідача: участі не  брали. В судовому засіданні  12.04.2007 року ОСОБА_1. особисто  код ЄДРПОУ
НОМЕР_1.

Про час та місце  розгляду справи  відповідач належним  чином повідомлений у  відповідності до вимог  Інструкції з діловодства в господарських  судах України (а.с.40-41).

В судовому засіданні  12.04.2007 року оголошено перерву  до  17
год. ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено  позов про
стягнення  з  фізичної особи - суб'єкта
підприємницької  діяльності  ОСОБА_1 на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо - комерційна  фірма
“Луцьккондитер”  заборгованості  за
отриманий товар в розмірі
39532  грн. 40  коп., з яких
38352 грн. 37 коп. сума основного боргу,
1029 грн. 95 коп. пені за прострочення
оплати суми  основного  боргу та
3% річних в  розмірі  150
грн. 08  коп. а також  суми
сплаченого  мита в  розмірі
395 грн. 32  коп. та витрат по інформаційно-технічному  забезпеченню
судового процесу в  розмірі  118
грн.  В судовому засіданні  12.04.2007
року  позивач  змінив
свої  позовні вимоги та  враховуючи, що  після
звернення до суду  відповідач вжив
заходів для  часткового  погашення
заборгованості і  перерахував
на  розрахунковий  рахунок позивача  5100 грн.
зменшив суму  позовних вимог в
частині стягнення  основного  боргу,
просить стягнути 33252 грн. 40 коп., а
решту  позовних вимог  залишив
без змін. Через канцелярію
суду   ІНФОРМАЦІЯ_1 року  надійшла
заява за підписом від імені ОСОБА_2, який  представляючись  чоловіком
приватного підприємця
ОСОБА_1.  заявив   клопотання про  відкладення
розгляду   справи на  пізніший
термін у зв'язку з перебуванням
ОСОБА_1. на стаціонарному
лікуванні в Кіровоградській міській
лікарні швидкої  допомоги з
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Господарський
суд  не находить підстав  для задоволення вказаного клопотання,
оскільки враховує, що заявником не подано до
суду доказів  фактичного  перебування відповідача на лікуванні,  особа, яка
звернулась з  заявою про відкладення  розгляду
справи не надала до суду
документів на підтвердження
повноважень на такі дії з боку
відповідача. Господарським  судом
при цьому також враховується, що
за  заявою  відповідача
від  12.04.2007 року   ухвалою суду   оголошувалась  перерва
в  розгляді  справи
з  12.04.2007 року   до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто  майже на
місяць, оскільки  відповідач просив
надати  час для  підготовки обґрунтованого заперечення на
позов та  надання  необхідних доказів  по
справі. Однак,  відповідач не надав  до суду
будь-яких  заперечень чи
пояснень  по суті позовних вимог  та не вживав
заходів  для погашення   заборгованості. Господарським  судом також
враховується, що  відкладення
розгляду справи можливе  лише в  межах
двохмісячного  строку  розгляду
справи, передбаченого  ст. 69 ГПК
України.

Дослідивши  матеріали
справи в порядку  ст.75 ГПК
України на підставі  наявних в справі  матеріалів
та  правовідносини  між учасниками спору і  надавши
їм правову оцінку, господарський
суд -,

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами спору ІНФОРМАЦІЯ_3
року    укладено  договір дистриб'юціїНОМЕР_2( в  подальшому договір) за  умовами якого
позивач  зобов'язався  передавати у
власність  відповідачу товар
відповідно до заявки та специфікації, а
відповідач зобов'язався   прийняти
товар від позивача та   оплатити його
загальну вартість на умовах
передбачених  договором. Згідно до
п.5.2  договору   відповідач
повинен оплачувати за  кожну  партію товару протягом 21 календарного дня  з
моменту  отримання  товару (підписання сторонами накладних)   шляхом
перерахування грошових коштів на поточний рахунок  позивача.

На виконання  умов договору
позивач  в  період
з  08 по  26 грудня
2006  року    поставив
відповідачу    товар  на
загальну суму  38455 грн. 42  коп. згідно
до   довіреностей  серії
НОМЕР_3року та  НОМЕР_4 року  через повноважного представника   ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Однак, в порушення  умов
договору  відповідач  шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок  позивача погасив  заборгованість за поставлену партію
товару  08.12. 2006  року
лише в  розмірі  103 грн. 05 коп. Сторонами спору   підписано
акта звірки  взаєморозрахунків
за  період з  01.11.2006 року  по
31.12.2006 року  та   за
взаємною домовленістю
визначено   суму  заборгованості  в розмірі 38352 грн. 37 коп. (а.с.27). При  складанні вказаного акта було  враховано
всі операції  по поставці товарів
та   одну
господарську  операцію  по поверненню товару  на суму
206 грн. 10 коп. згідно  до   накладної НОМЕР_5року (а.с.24).
Відповідачем   повністю  визнавалась
наявність заборгованості та її розмір, оскільки

01.03.2007 року та  12.03.2007 року  в
рахунок  погашення  заборгованості  сплачено
шляхом  перерахування   коштів на розрахунковий  рахунок
позивача  5100 грн.

Таким  чином, в результаті  невиконання відповідачем своїх
зобов'язань    по оплаті  отриманого товару,   виникла
заборгованість в розмірі 33252 грн. 37 коп.

Витребувані  судом
матеріали  відповідач до суду не
надав,  позовні вимоги письмово не
заперечив, в судовому засіданні
12.04.2007 року  представник  відповідача
пояснила, що  заборгованість
виникла  через несвоєчасну  поставку товару   позивачем та   виниклі у зв'язку з  цим
перешкоди для  реалізації
товару,  факт  отримання товару не  заперечила.

Дослідивши матеріали  справи
та  проаналізувавши  правовідносини, що  виникли між
учасниками  спору,
господарський  суд  приходить
до  переконання, що  позовні вимоги  підлягають
до  повного   задоволення враховуючи наступне.

За
приписом   ст.265  Господарського  кодексу
України до  правовідносин
поставки,  які не  врегульовані цим  кодексом, застосовуються  відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України   про  договір
купівлі-продажу.

Таким  чином,
господарський суд вважає, що
між  сторонами  виникли
правовідносини, що
підпадають  під  дію
глави  54  Цивільного
кодексу  України.

Так, згідно  ст.712 Цивільного  кодексу України  за
договором  поставки  продавець (постачальник),  який
здійснює  підприємницьку  діяльність зобов'язується  передати у
встановлений  строк (строки)  товар
у  власність  покупця для
використання  його  у підприємницькій  діяльності
або в  інших  цілях, не
пов'язаних  з особистим,  сімейним
або  іншим подібним
використанням,  а  покупець
зобов'язується  прийняти  товар
і  сплатити  за
нього  певну  грошову
суму.  До договору  поставки
застосовуються  загальні  положення
про  купівлю-продаж,  якщо
інше  не встановлено  договором,
законом  або не випливає  з
характеру  відносин  сторін.

Як вбачається  із
матеріалів  справи,   відповідач
прийняв  товар  повністю, але не  виконав
свої  зобов'язання  по
оплаті  поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами
досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у
відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України  підтверджують що це  саме
договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна,
вартість - визначені в товаро- транспортних накладних  (а.с. 17- 23).

На користь відносин купівлі-продажу
свідчить і застереження в документах на отримання  товару
про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме
невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення
позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного  законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити товар після його  прийняття або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за  несвоєчасне виконання  грошового
зобов'язання..

Спір  фактично виник  через
небажання    відповідача  провести
оплату  поставленого  позивачем
товару. Укладений   між сторонами  договір та
норми   діючого  законодавства
не містять підстав для
звільнення   відповідача від  обов'язку
виконати  зобов'язання  по
оплаті  поставленого  товару.

Позивач правомірно просить стягнути
наявний  борг  в
розмірі 33252 грн. 37 коп.    з
відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має бути виконано в
натурі.

Проаналізувавши обґрунтованість
позовних  вимог про стягнення  пені
господарський  суд вважає за необхідне  повністю погодитись з розміром  нарахованої
до стягнення пені в сумі  1029
грн. 95 коп. (а.с.11).  Період за який
нараховано пеню  перебуває у  межах передбаченого  ч.6 ст.232
Господарського кодексу України 6-місячного строку  стягнення пені  від  дня, коли
зобов'язання  мало  бути виконано. Умови  п.6.3 договору сторонами визначено на
підставі вільного  волевиявлення та  погоджено відповідальність  відповідача за несвоєчасне  проведення
розрахунків за отриманий товар у
вигляді   пені в  розмірі
подвійної  облікової ставки
Національного банку України від вартості неоплаченого  товару за
кожен  день прострочки платежу.

Господарським судом визнаються  обгрунтованими  та
такими, що підлягають  до  повного
задоволення вимоги  щодо стягнення
3% річних на підставі  ч.2 ст. 625
Цивільного кодексу України в
розмірі   150 грн. 08 коп.

При цьому  господарський
суд звертає увагу на  ту
обставину, що   згідно ч.2  ст. 625 Цивільного кодексу  України
з відповідача підлягають   до
стягнення  також   втрати від інфляції, однак  враховуючи, що  позивачем не заявлено до стягнення  втрати від інфляції, суд не  вважає за можливе виходити  за межі позовних вимог, тому  пимтання про стягнення  втрат
від інфляції  судом  не
розглядається за  відсутності  вимог
позивача.

Господарський  суд не приймає до уваги та  розцінює як
необґрунтоване  усне пояснення  відповідача
про невиконання  ним  умов
договору   по своєчасній  оплаті
отриманого  товару  через
несвоєчасну поставку  товару   позивачем, оскільки  п.6.3 договору  (а.с.14)
передбачалась відповідальність
позивача за  прострочення  поставки
товару (п.3.3 даного  договору)
у  вигляді пені в  розмірі
подвійної  облікової  ставки НБУ від  суми замовленої, але не своєчасно поставленої
партії  товару. Однак,  відповідачем не вживались заходи   до реалізації   такого
права в разі  наявності  відповідних
підстав. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що  між сторонами   господарських правовідносин   виникали
підстави  для  повернення товару з  оформленням
відповідних  документів (а.с.24).
Натомість  матеріалами справи  доведено
факт  отримання  відповідачем товару від позивача  та
розпорядження  цим товаром на
свій  ризик.  Підстави для звільнення відповідача  від
виконання умов  договору  не передбачені  ні
умовами  договору  ні
чинним  законодавством. При цьому
господарський  суд враховує, що  за приписом
ст. 42  Господарського кодексу
України   підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний ризик господарська  діяльність, що здійснюється  суб'єктами господарювання (підприємцями) з
метою досягнення  економічних і
соціальних результатів та одержання
прибутку.

Згідно ст. 49 ГПК України судові
витрати належить покласти на  відповідача
повністю. При цьому господарський  суд  вважає за можливе  застосувати своє право та стягнути з  відповідача в
повному розмірі судові  витрати,
оскільки  саме  через невиконання  відповідачем
своїх зобов'язань  позивач
змушений  був звертатись до  суду та поніс
додаткові  витрати.

Керуючись  ст.ст. 34,49, 82,  84 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути з фізичної особи- суб'єкта
підприємницької  діяльності  ОСОБА_1 АДРЕСА_1 р/рНОМЕР_6 в ПІБ , МФО
НОМЕР_7, ІПННОМЕР_8 заборгованість за отриманий товар в  розмірі
33252 грн. 37 коп., пеню в
розмірі  1029 грн. 95 коп., 3%
річних в розмірі  150 грн. 08 коп. на
загальну суму  34432 грн. 40 коп.,
суму  сплаченого державного мита в
розмірі   395 грн. 32 коп. та    118 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу  на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна  фірма “Луцьккондитер”  м.Луцьк
Волинської області  вул.
Володимирська  57 А р/р 46 в
ТзОВ КБ "Захінкомбанк", м. Луцьк, МФО 303484, код НОМЕР_1.

Наказ  видати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього
строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане
рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя