ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.07 р.                                                                             Справа № 41/84а

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області           Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу” , м. Донецьк

до            Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

про           визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення №/0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р. у частині донарахування суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 657724грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 584180грн.

Позивач, Корпорація "Індустріальна Спілка Донбасу” , звернувся до суду з позовом до відповідача, Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку, про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення №/0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р. у частині донарахування суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 657724 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 584180 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2007 р. було відкрито провадження у адміністративній справі № 41/84а.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що донарахування податку на прибуток в сумі 657724 грн. суперечить нормам діючого законодавства.

Позивач вказує, що позиція відповідача щодо того, що затрати відносно фрахтування чартерного рейсу з метою перевезення робітників у відрядження не можуть включатися у склад валових витрат є невірною, з огляду на п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Позивач також стверджує, що згідно із вказаною нормою документами, які підтверджують вартість витрат на переліт може бути не тільки авіаквиток, а і транспортний рахунок, виданий організацією, яка надає такі послуги, та вказує, що такі документи були надані до перевірки. Позивач стверджує, що із змісту ст. 21 Закону України "Про транспорт" витікає, що авіаційний транспорт, наданий для польотів авіакомпаніями, є транспортом загального користування.

Таким чином, позивач вважає, що витрати на сплату послуг по забезпеченню чартерних рейсів для відрядження співробітників позивача з метою здійснення ними операцій, пов’язаних із господарською діяльністю, відносяться на валові витрати підприємства.

Відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та на ст. 60 Повітряного кодексу України, згідно із яким документом на перевезення пасажирів є квиток. Відповідач вказує, що згідно із наданими до перевірки транспортними квитками вартість витрат на чартерне перевезення не визначена.

Відповідач зазначає, що чартерний рейс з бізнес-метою не є відкритим для громадського користування, та відповідно не відноситься до перевезень загального користування. У зв’язку з таким, відповідач, посилаючись на положення Інструкції про службові відрядження у межах України та за кордон, затверджену наказом Мінфіна України №59 від 13.03.98р. вважає, що оскільки проїзд чартерним рейсом не є проїздом транспортом загального користування, то включення витрат на такі авіаперевезення до складу валових витрат є безпідставним.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: податкове повідомлення-рішення №/0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р., акт про результати виїзної планової перевірки позивача №7/15-16-23/5-24068988 від 16.01.07р., розрахунок суми штрафних санкцій, договори, акти здачі-приймання, рахунки, пасажирські квитки та багажні квитанції, посвідчення про відрядження, звіти про використання коштів, накази про відрядження, протоколи засідання ради директорів, звіти, запрошення, листи, копії паспортів, копії чеків.

Розглянувши матеріали справи та додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив:

СДПІ по роботі з великими планиками податків у м. Донецьку проведено виїзну планову перевірку Корпорації "ІСД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.05р. по 30.09.06р., за результатами якої складено акт №7/15-16-23/5-24068988 від 16.01.07р. (надалі – “акт перевірки”).

Актом перевірки (п.п 3.1.2) встановлено порушення п.п 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме віднесення до складу валових витрат витрат на чартерні повітряні перевезення у складі витрат на відрядження на загальну суму 2630892,32грн., а саме за 3 квартал 2005р. на суму 424979,67грн., за 4 квартал 2005р. на суму 470203,83грн., за 1 квартал 2006р. на суму 651342,89грн., за 2 квартал 2006р. на суму 537758,14грн., за 3 квартал 2006р. на суму 546608,49грн.

На підставі, у т.ч. такого порушення, керівником позивача прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р., яким позивачу донарахований податок на прибуток у сумі 1598533 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 1308585 грн.

З наданого відповідачем на вимогу суду розрахунку вбачається та сторонами у судовому засіданні визнано ту обставину, що у зв’язку із зазначеними порушенням п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств” позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням був донарахований податок на прибуток у сумі 657724 грн., а саме за 3 квартал 2005р. в сумі 106244,83 грн., за 4 квартал 2005р. в сумі 117550,96 грн., за 1 квартал 2006р. в сумі 162835,72 грн., за 2 квартал 2006р. в сумі 134439,54 грн., за 3 квартал 2006р. в сумі 136652,12 грн. Сторонами також визнано, що податок на прибуток у цій сумі був нарахований відповідачем саме за віднесення до складу валових витрат витрат на чартерні повітряні перевезення в сумі 2630892,32 грн.

У акті перевірки відповідач робить висновок про те, що чартерний рейс не є перевезенням загального користування, посилаючись на Положення про порядок видачі дозволів, що регулюють доступ експлуатантів до ринку авіаційних перевезень та робіт, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України №487 від 07.10.99р.

З положень п.п 5.4.8 п. 5.4. ст.. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та Інструкції про службові відрядження у межах України та за кордон, затвердженої наказом Мінфіна України №59 від 13.03.98р. відповідач робить висновок, що такими нормами передбачається включення до складу валових витрат виробництва та обігу витрат відрядженого працівника на проїзд лише транспортом загального користування згідно з підтвердженими документами у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій). З викладеного відповідач робить висновок про те, що фрахтування чартерного рейсу з метою перевезення працівників у відрядження не може включатися до складу валових витрат.

Як вбачається із розрахунку штрафних санкцій та визнано у судовому засіданні сторонами, за наведені порушення, а саме за заниження податку на прибуток у сумі 657724грн., відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані штрафні санкції в загальному розмірі 584180грн.: 255318 грн. на підставі п.п 17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та 328862 грн. на підставі п.п 17.1.6 п. 17.1 ст.17 вказаного Закону.

Згідно із п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до валових витрат включаються витрати на відрядження фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, у межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (включаючи перевезення багажу) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження, оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чистка, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), найм інших жилих приміщень, телефонних рахунків, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкового страхування, витрат на усний та письмовий переклади, інших документально оформлених витрат, пов'язаних з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, включаючи будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку зі здійсненням таких витрат.

Зазначені витрати можуть бути включені до складу валових витрат платника податку лише за наявності підтверджуючих документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), рахунків з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, страхових полісів тощо.

Як вбачається із вищевказаної правової норми, вона не містить вимог про включення до валових витрат витрат на проїзд осіб, які направлені у відрядження,  тільки транспортом загального користування. П.п. 5.4.8 вказаного закону взагалі не встановлює будь-яких обмежень для включення до складу валових витрат витрат на проїзд осіб, які направлені у відрядження, на певному виді транспорту, за певних умов, у розмірі витрат на транспорт, або будь-що інше.

Посилання відповідача на те, що до складу валових витрат можуть бути включені витрати, які підтверджені лише транспортними квитками з ціною, не беруться судом до уваги, оскільки, як вбачається із вищевикладеної правової норми, витрати можуть підтверджуватися також і транспортними рахунками (багажними квитанціями), або будь-якими іншими документами, оскільки перелік підтверджуючих документів у вказаному підпункті не є вичерпним.

Інструкцією про службові відрядження у межах України та за кордон, затверджену наказом Мінфіна України №59 від 13.03.98р. та зареєстровану у Мін’юсті 31.03.98р. за №218/2658, зокрема її п. 1.7, встановлено, що витрати на проїзд до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Проте, слід зазначити, що ані Закон України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ані Закон України „Про транспорт”, ані інші законодавчі акти взагалі не встановлюють та не містять спеціального поняття „транспорт загального користування”, тому трактування податкової інспекції, що авіаційний транспорт, який надається підприємствам, установам для польотів (в тому числі для польотів працівників до місця відрядження), не є транспортом загального користування, є невірним.

Закон України „Про транспорт”, зокрема ст. 21, містить склад єдиної транспортної системи України, частиною якої визначено „транспорт загального користування (залізничний, морський, річковий, автомобільний і авіаційний, а також міський електротранспорт, у тому числі метрополітен)”. Із такої норми можна зробити висновок, що і авіаційний транспорт, у т.ч. зафрахтований, відноситься до транспорту загального користування.

Таким чином, з огляду на вищевказані правові норми висновки податкової інспекції про те, що витрати на фрахтування чартерного рейсу з метою перевезення працівників у відрядження не можуть включатися до складу валових витрат є безпідставними та не відповідають діючому законодавству.

Крім того, як вбачається з Інструкції про службові відрядження у межах України та за кордон, її затверджено на виконання пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 05.01.98 N 10 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон". Наведена постанова КМУ прийнята на виконання вимог підпункту 5.4.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Цим пунктом закону Кабінет Міністрів України був уповноважений встановлювати граничні норми витрат на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добових витрат), понесених у зв'язку з її відрядженням (в тому числі граничні норми добових для відряджених членів екіпажів суден (інших транспортних засобів)), а також суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.

Саме ці норми, суми та склад витрат і були встановлені зазначеною постановою КМУ, при цьому, будь-яких обмежень щодо складу сум інших витрат, в тому числі і витрат на проїзд осіб направлених у відрядження (для недержавних підприємств) Постановою КМУ від 05.01.98 N 10 не містить та не може містити в силу відсутності визначення повноважень їх встановлювати у підпункті 5.4.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, розповсюдження положень інструкції на будь-які витрати на відрядження будь-яких суб’єктів господарювання є таким, що не відповідає законодавству. Валові витрати підприємства повинні формуватися відповідно до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” з урахуванням правових норм прийнятих виключно на реалізацію повноважень ним встановлених.

Посилання відповідача на п. 1.5 Правил виконання чартерних рейсів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 18 травня 2001 року N 297 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 травня 2001 р. за N 461/5652, не беруться судом до уваги, оскільки згідно із п.п 1.2 такі правила встановлюють порядок виконання чартерних рейсів українськими та іноземними авіаперевізниками в Україну, з України та в межах України, а отже не стосуються предмету спору та розгляду справи, а також оскільки п.п 1.5, на який посилається відповідач, встановлює значення термінів тільки у цих Правилах.

Судом досліджені надані позивачем документи, зокрема: договір № 2.31 – 235 від 20.07.2005р., укладений між позивачем та ОАО  АК  "Дніпроавіа", рахунок  ОАО  АК  "Дніпроавіа"   №   21/07 від 20.07.2005р. на суму 67 400,00 грн.(без ПДВ) та акт № 23/07 – 05 на суму 80880 (в т.ч. ПДВ), акти виконаних робіт, складені  з ТОВ "Авіаційна компанія "ІСД АВІА" № 174 від 07.07.2005р. на суму 24278,74грн.,  № 175 від 07.07.2005р. на суму 12337,78грн., № 179 від 15.07.2005р. на суму 11599,67грн., №184 від 17.07.2005р. на суму 23908,26грн, № 187 від 21.07.2005р. на суму 11733,82грн., № 196 від 03.08.2005г. на суму 23758,28грн, №207 від 13.08.2005г. на суму 12403,85грн., № 208 від 17.08.2005г. на суму 37230,58грн, №209 від 20.08.2005р. на суму 25887,26грн, № 214 від 30.08.2005р. на суму 24367,18грн, № 220 від 03.09.2005р., на суму 12528,5грн, № 224 від 07.09.2005р. на суму 25036,9грн, № 225 від 08.09.2005р. на суму 12783,61грн, № 227 від 13.09.2005р. на суму 24462,04грн, № 234 від 19.09.2005р. на суму 36486,88 грн, № 235 від 22.09.2005р. на суму 12892,61 № 230 від 25.09.2005р. на суму 25880,36грн; №239 від 3.10.2005р. на суму 7014,96грн, № 250 від 11.10.2005р. на суму 26201,04грн, №251 від 18.10.2005 на суму 27233,56грн, № 261 від 31.10.2005 на суму 26632,98грн, № 281 від 13.11.2005р. на суму 26070,26грн, № 282 від 20.11.2005р., на суму 26186,74грн, №294 від 25.11.2005р. на суму 13207.10грн, № 308 від 04.12.2005р. на суму 25929,68грн, № 306 від 06л2.2005р. на суму 14871,40грн.. № 328 від 07.12.2005р. на суму 17893,83грн, №307 від 14.12.2005р., на суму 26689,16грн, №309,від 17.12.2005р. на суму 34615,68грн, № 332 від 17.12.2005р. на суму 17893,83грн, №312 від 18.12.2005р. на суму І'ЗІ 13,88грн, № 321 від 23.12.2005р. на суму 31043,10грн, № 334 від 24.12.2005р. на суму 35951,80грн, №238 від 01.10.2005р. на суму 43373,94грн, № 336 від 30.12.2005р. на суму 17893,83грн, № 325 від 30.12.2005р. на суму 25387,06грн., №2 від 05.01.2006р. на суму 44557,84грн, № 4 від 06.01.2006р. на суму 44557,84грн, №8 від 10.01.2006 на суму 22076,92грн, № 12 від 12.01.2006 на суму 26290,08грн, № 14 від 13.01.2006р. на суму 25359,38грн, № 15 від 14.01.2006р., на суму 26724,18грн, №16 від 16.01.2006р. на суму 25526,06грн, № 19 від 20.01.2006р. на суму 22076,92грн, № 28 від 27.01.2006р. на суму 22076,92грн, № 57 від 01.02.2006р. на суму 61757,30грн, №42 від 07.02.2006р. на суму 13900,55грн, №58,від 10.02.2006р. на суму 62035,04грн, № 44 від 13.02.2006р. на суму   15107,20грн,  №49  від  16.02.2006р.  на суму   11284,60грн,  №  50  від 18.02.2006р. на суму 27013,54грн., № 54 від 21.02.2006р. на суму 12735,72грн., № 55 від 23.02.2006р. на суму 25787,82грн., № 64 від 02.03.2006р. на суму 28327,68грн., № 66 від 04.03.2006р. на суму 28266,36грн., № 93 від 04.03.2006р. на суму 13172,08грн., № 94 від 07.03.2006р. на суму 13172,08грн., №96 від 10.03.2006р. на суму 13172,08грн., №75,від 11.03.2006р. на суму 13073,61грн., № 98 від 14.03.2006р. на суму 27240,54грн., №107 від 28.03.2006р. на суму 14793,26грн., № 102 від 29.03.2006р. на суму 11257,29грн; №117 від 21.04.2006р. на суму 25990,34грн., № 134 від 24.04.2006р. на суму 26656,98грн., №136 від 29.04.2006 на суму 26768,46грн., № 149 від 09.05.2006 на суму 14219,12грн., № 161 від 14.05.2006р. на суму 13038,76грн., № 163 від 15.05.2006р., на суму 25136,38грн., №170 від 24.05.2006р. на суму 111070,55грн., № 177 від 28.05.2006р. на суму 27017,50грн., № 180 від 29.05.2006р. на суму 16033,12грн., № 188 від 01.06.2006р. на суму 14053,90грн., №219 від 01.06.2006р. на суму 20237,88грн., №194,від 06.06.2006р. на суму 29471,46грн., № 221 від 13.06.2006р. на суму 20827,04грн., №222 від 14.06.2006р. на суму 21921,21грн., № 223 від 15.06.2006р. на суму 21921,21грн., № 224 від 22.06.2006р. на суму 20237,88грн., № 213 від 25.06.2006р. на суму 27882,56грн., № 225 від 30.06.2006р. на суму 21921,21грн., № 111 від 10.04.2006р. на суму 26208,82грн.; №220 від 02.07.2006р. на суму 27416,52грн., № 232 від 04.07.2006р. на суму 46392,67грн., №228 від 05.07.2006 на суму 28059,40грн., № 229 від 12.07.2006 на суму 13821.97грн., № 243 від 13.07.2006р. на суму 14706,99грн., № 249 від 27.07.2006р., на суму 13879,59грн., №256 від 28.07.2006р. на суму 27625,60грн., № 259 від 31.07.2006р. на суму 20616,62грн., № 266 від 02.08.2006р. на суму 14266,25грн., № 267 від 03.08.2006р. на суму 26116,92грн., №270 від 14.08.2006р. на суму 28481,08грн., №277,від 23.08.2006р. на суму 29176,33грн., № 280 від 25.08.2006р. на суму 14323,90грн., №282 від 25.08.2006р. на суму 25780,25грн., № 288 від 01.09.2006р. на суму 29347,02грн., № 295 від 07.09.2006р. на суму 40281,96грн., № 296 від 11.09.2006р. на суму 28407,22грн., № 299 від 14.09.2006р. на суму 27501,20грн., № 297 від 17.09.2006р. на суму 29750,40грн., № 298 від 21.09.2006р. на суму 30605,02грн., № 318 від 29.09.2006р. на суму 30051,58грн.

Із таких документів вбачається, що Корпорації „ІСД” були надані контрагентами послуги по наданню авіаційний рейсів на відповідні суми. Наданими суду авіаційними квитками (копії яких наявні у матеріалах справи) доводиться фактичне отримання співробітниками позивача таких послуг з перевезення.

Обставини, що авіаційними чартерними рейсами користувались саме робітники Корпорації „ІСД” і саме для досягнення місця відрядження і назад підтверджується  наданими суду наказами про відрядження, посвідченнями про відрядження, звітами про використання коштів, наданих на відрядження на звіт, звітами робітників про відрядження, протоколами засідання ради директорів, запрошеннями, копії яких містяться у матеріалах справи.

Щодо додаткових заперечень відповідача про невідповідність документів, які підтверджують витрати на проїзд працівників позивача у правовідносинах з ОАО  АК  "Дніпроавіа", то згідно наказу від 23.06.2005р. № 78-ч призначено службове відрядження працівників позивача Тарути С.А., Ковальчука В.А., Науменко В.В., Удовенко С.П., Иванова С.А., Терешкова В.Ю. у м. Ялта (АР Крим), ВАТ “Пансіонат з лікуванням Донбас” з метою проведення виїзної наради. Протоколом засідання ради директорів від 23.06.2005р. підтверджується проведення у м. Ялта засідання  ради директорів саме 23.06.2005р., а відповідними посвідченнями про відрядження підтверджується прибуття 23.06.2005р. наведених вище працівників позивача до м. Ялта, ВАТ “Пансіонат з лікуванням Донбас”.

Авіаквитками компанії "Дніпроавіа" підтверджується переліт Тарути С., Ковальчука В., Науменко В., Удовенко С., Иванова С., Терешкова В.Ю. рейсом УДН 405 23.06.2005р. за маршрутом Донецьк – Сімферополь (АР Крим), що відповідає даним про рейс та дату його здійснення зазначеним у договорі № 2.31 – 235 від 20.07.2005р., рахунку № 21/07 від 20.07.2005р., акті № 23/07 – 05.

З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави вважати, що зазначені вище документи не є документами, які підтверджують витрати позивача на проїзд його працівників у відрядження та у зв’язку з таким відрядженням.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду докази того, що проїзд працівників позивача за маршрутом Донецьк – Сімферополь та понесені у зв’язку з цим витрати не є частиною витрат на проїзд до м. Ялта та не стосуються відрядження запровадженого згідно наказу від 23.06.2005р. №78-ч.

Таким чином, матеріалами справи доводяться фактичні витрати позивача на проїзд у відрядження авіаційним транспортом, позивачем надані підтверджуючі документи, що засвідчують вартість цих витрат, таким чином включення таких витрат на авіаційне перевезення до складу валових витрат відповідних періодів цілком відповідає п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

З огляду на викладене, висновки відповідача про завищення валових витрат у 3 кварталі 2005р., у 4 кварталі 2005р., у 1 кварталі 2006р.- 3 кварталі 2006р. на загальну суму 2630892,32грн. є безпідставними, а нарахування спірним податковим повідомленням-рішенням податку на прибуток в сумі 657724 грн. є необґрунтованими.

Безпідставність нарахування спірним податковим повідомленням-рішенням суми податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 657724 грн. тягне за собою безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 584180 грн. на підставі  п.п. 17.1.3, п.п 17.1.6 п. 17.1. ст.. 17 Закону України  „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст.ст. 1, 4, 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами“,  ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59,   69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу” до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку про визнання недійсним  податкового повідомлення-рішення №/0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р. в частині донарахування суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 657724 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 584180 грн. - задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку № /0/2340/10/15-16-23/5 від 26.01.07р. в частині донарахування суми податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 657724 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 584180 грн.

Присудити Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу” (83050, м. Донецьк, вул. Щорса, 48,  )  з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                              Гончаров С.А.