СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.03.07                                                                                 Справа № 4/93ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Батюк Г.М. , при секретарі судового засідання Лукашишиній Т.М., розглянувши матеріали справи  за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області,

м. Старобільськ Луганської області

до  Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго»в особі Старобільської філії КСТП «Луганськтеплокомуненерго», м.Луганськ

про стягнення  127500 грн. 57 коп.

у присутності представників сторін:

від позивача     –Звягінцева С.М., дов.№57 від 07.02.07;

від відповідача -  Кобиляцька О.В., дов. № 15/42-17-116 від 21.03.06;

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача   заборгованості зі сплати страхових  внесків до Фонду у сумі 127500 грн. 57 коп., у тому числі: недоїмка по сплаті страхових внесків у сумі 47523 грн. 70 коп., пеня у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20 коп.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують  у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості відповідача виступає суб'єкт  владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, справа розглядається за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 12.03.07 №71, у запереченні на позовну заяву  від 18.03.07 № 77,  проти позову заперечує, з наступних підстав:

- підприємство відповідача не має заборгованості перед позивачем;

Відповідач не згоден, що проведені ним сплати страхових внесків позивачем зараховувалися на погашення пені та штрафних санкцій, а недоїмка залишилися частково не сплачена;

- підприємство відповідача є збитковим та має борги за енергоносії, податки та з заробітної плати працівникам, тому просить суд зменшити суму штрафних санкцій та пені.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши  доводи представників сторін,   додатково подані представниками сторін та прокурором документи,  суд

встановив:

В Управлінні Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області відповідач зареєстрований, як страхувальник загальнообов’язкового державного пенсійного  страхування.

Відповідно до ст.ст.14,15  Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 № 1058-ІV (далі –Закон № 1058) відповідач є платником страхових внесків.

На підставі п.6 ч. 2 ст.17 та п.6 ст.20  зазначеного Закону № 1058 страхувальники  повинні нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески, нараховані за відповідний   базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення  цього періоду (базовим періодом є календарний місяць).

Відповідач   своєчасно не сплатив  страхові внески, у зв’язку з чим  за період серпень, вересень, жовтень 2006 року за ним  утворилась заборгованість  у сумі  127500 грн. 57 коп., у тому числі: недоїмка по сплаті страхових внесків у сумі 47523 грн. 70 коп., пеня у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20 коп.

За рішенням позивача від 28.08.06 № 79 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду, відповідачу нарахований штраф  у сумі 85650 грн. 34 коп. та пеня у сумі 41620 грн. 79 коп. (а.с. 13) вказане рішення отримане відповідачем та не оскаржене у встановленому законом порядку.

Відповідач   своєчасно не сплатив  страхові внески, у зв’язку з чим  за період серпень, вересень, жовтень 2006 року  за ним  утворилась заборгованість  у сумі  127500 грн. 57 коп., у тому числі: недоїмка по сплаті страхових внесків у сумі 47523 грн. 70 коп., пеня у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20 коп.

Згідно ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивач направив відповідачу вимоги про сплату боргу : № Ю-3.26 від 01.12.06 на суму 15725 грн. 49 коп., № Ю- 3.25 від 03.1105.06 на суму 15019 грн. 71 коп., № Ю-3.24 від 04.10.06  на суму 96755 грн. 37 коп.(а.с. 6-8)

Відповідач у відзиві на позовну заяву  позовні вимоги відхилив, з підстав, викладених у відзиві.

Оцінивши доводи позивача  та відповідача  у їх сукупності, суддя вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових  внесків до Фонду у сумі 127500 грн. 57 коп., у тому числі: недоїмка по сплаті страхових внесків у сумі 47523 грн. 70 коп., пеня у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20 коп.

Згідно ст.106 Закону п.3 Управлінням Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області  відповідачу були направлені вимоги про сплату боргу: № Ю-3.26 від 01.12.06 на суму 15725 грн. 49 коп., № Ю- 3.25 від 03.1105.06 на суму 15019 грн. 71 коп., № Ю-3.24 від 04.10.06  на суму 96755 грн. 37 коп.(а.с. 6-8), які протягом 10 днів повинні сплачуватися боржником, або у разі  незгоди повинні були бути оскаржені в установлений законом термін. Протягом цього періоду боржником вимоги не сплачені  і не оскаржені.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону № 1058 страхувальниками, тобто платниками страхових внесків, є  роботодавці :   підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України,  незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об‘єднання  громадян,   профспілки,   політичні  партії (у тому числі  філії, представництва,   відділення  та  інші  відокремлені  підрозділи   зазначених підприємств,    установ,    організацій,    об'єднань    громадян,    профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки їх застрахованими  особами),   фізичні  особи  -   суб'єкти  підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,   які  обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований  податок,   єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору  (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону  тощо.

Підпунктом 6 пункту 2 статті 17 Закону № 1058 встановлено, що страхувальник зобов‘язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески .

Розділом 4  Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління  ПФУ від 19.12.03 № 21-1 та  затвердженої  в Міністерстві юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкція), передбачено, що розміри страхових внесків на загальнообов‘язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України від 26.06.97 № 400/97-ВР «Про збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування»та  для  платників, зазначених  у пункті 1 статті 14 Закону № 1058 (підпункту 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Інструкції) становить 32 відсотки суми фактичних витрат на оплату  праці.

Відповідно до пункту 6 статті  20 Закону № 1058  та підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Інструкції страхувальники зобов‘язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний  базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктами 3,4,6 статті 18 Закону 1058 встановлено, що

- страхові внески є цільовим загальнообов‘язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом;

- страхові внески не включаються до складу податків, інших обов‘язкових платежів, що  складають систему оподаткування; на ці  внески не поширюється податкове законодавство;

- законодавством не можуть  встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно п. 1 ст. 14 та ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"( далі Закон № 1058) підприємства, установи та організації, створені відповідно до законодавства України , незалежно від форми власності , виду діяльності та господарювання є страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування .

Як свідчать матеріли справи, Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Луганськтеплокомуненерго»( є юридичною особою) в особі Старобільської філії КСТП «Луганськтеплокомуненерго»  ( відповідач у справі) зареєстровано в управлінні Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області у зв’язку із чим прийняла на себе зобов’язання по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону № 1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України.

Пункт 4 ст.20 Закону № 1058 передбачає, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків на банківські рахунки відповідних виконавчих органів Пенсійного фонду України. Пункт 6 цієї статті передбачає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески , нараховані за відповідний базовий період , не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників , зазначених у п.п. 1-4 ст. 14 вказаного Закону України є календарний місяць.

В порушення вимог п.6 ч.2 ст.17 Закону № 1058 відповідачем не сплачено в установлений Законом термін страхові внески, у зв’язку із чим утворилась заборгованість за серпень, вересень, жовтень 2006 року у вигляді недоїмки по страховим внескам у сумі 47523грн. 70 коп.. Відповідно до ст. 106 Закону № 1058 суми страхових внесків своєчасно не сплачені у строки визначені ст. 20 цього Закону, в тому числі обчислені органами Пенсійного фонду вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансової санкції. Тому, згідно рішення № 79 від 28.08.06  позивачем нараховано відповідачу штрафну у розмірі 85650 грн. 34 коп. та пеня у сумі 41620 грн. 79 коп.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058 позивачем було направлено вимоги: Ю-3.26 від 01.12.06 на суму 15725 грн. 49 коп., № Ю- 3.25 від 03.1105.06 на суму 15019 грн. 71 коп., № Ю-3.24 від 04.10.06  на суму 96755 грн. 37 коп.(а.с. 6-8)

Вищевказані вимоги отримані боржником та не оскаржені протягом 10 робочих днів з дня їх отримання у порядку визначеному частиною 13 статті 106 Закону № 1058, тому у таких випадках позивач використав право звернутися до суду з позовом про стягнення боргу.

Ствердження відповідача про те, що він не має заборгованості зі сплати страхових внесків  на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування перед позивачем не приймається судом до уваги, оскільки:

Відповідно до  ст.14 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»( далі –Закон), страхувальниками є роботодавці, підприємства, установи та організації створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності чи господарювання.

Пунктом 6 ст.20 Закону передбачено, що страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Страхові внески п.12 ст.20 Закону, підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Пунктом 2 ст. 106 вказаного Закону передбачається відповідальність за несвоєчасну сплату суми страхових внесків, а саме суми страхових внесків своєчасно не сплачені у встановлені ст.20 строки, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на адресу відповідача надіслані вимоги про сплату боргу у відповідності до п.3 ст. 106 Закону : вимога № Ю-3.24 від 04.10.06  на суму 96755грн.37 коп., недоїмка за серпень 2006 р.- 16778грн.50 коп. Рішення про застосування штрафної санкції та пені № 79 від 28.08.06. , в тому числі: штраф –48890грн.20 коп., пеня-31086грн.67 коп.

Вказана вимога отримана платником ( відповідачем у справі) 18.10.06 граничний термін сплати -30.10.06,яка відповідачем не оскаржена у встановлені Законом строки. Рішення про застосування штрафної санкції та пені отримане відповідачем 04.09.06, граничний термін сплати 14.09.06 - вказані суми не оскаржено платником.

Також, вимога № Ю-3.25 від 03.11.06 на суму 15019грн.71 коп., недоїмка за вересень 2006 р. тримана відповідачем 17.11.06 граничний термін сплати - 26.11.06, вимога не оскаржена.

Так, вимога № Ю-3.26 від 01.12.06 на суму 15725грн.49 коп., недоїмка   за   жовтень   2006   р. ,отримана   платником   07.12.06 граничний термін сплати - 06.12.06, вимога не оскаржена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сума позовних вимог сформовано на підставі звітності підприємства , за мінусом суми надходжень. Пунктом 5 ст. 106 Закону вказано, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості її виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Так, за відповідачем сума заборгованості складає -189191грн.09 коп., в тому числі: недоїмка –61919грн.96 коп., фінансова санкція –85650грн.34 коп., пеня –41620грн.79 коп., та сплачених платежів складає -61690грн.85 коп., в тому числі: зараховано на погашення недоїмки –14396грн.59 коп., фінансових санкцій –36760грн.14 коп., пені - 10534грн. 12 коп.

Страхувальник , який одержав вимогу Пенсійного фонду про сплату боргу і протягом десяти днів після отримання не сплатив зазначену суму по вимозі разом із застосованою фінансової санкцією включеної до вимоги, не оскаржив вимогу у судовому порядку , у зазначеному випадку УПФУ в Старобільському районі Луганської області ( позивач у справі) звернувся до суду із позовом про стягнення боргу.

Заборгованість відповідача перед позивачем за період серпень, вересень, жовтень 2006 року  складає  47523 грн. 70 коп., яку він не сплатив у встановлений законом термін і не погасив до цього часу, тобто визнав факт боргу та не оспорив його суму, вказану позивачем.

Заборгованість відповідача перед позивачем щодо сплати  страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за  період серпень, вересень, жовтень 2006 року у сумі 47523 грн. 70 коп., яка підтверджена розрахунками суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті, нарахована позивачем обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи,  та підлягає стягненню з відповідача.

Пеня у сумі 31086 грн. 67 коп. нарахована позивачем обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи,  та підлягає стягненню з відповідача.

Штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20 коп. нарахована позивачем обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи,  та підлягає стягненню з відповідача.

Заборгованість відповідача перед позивачем щодо сплати  страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за  період серпень, вересень, жовтень 2006 року у сумі 47523 грн. 70 коп., пеня у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20  коп. , підтверджена матеріалами справи, та підлягає стягненню з відповідача.

Клопотання відповідача щодо зменшення суми штрафних санкцій та пені судом відхиляється за необгрунтованістю.

З огляду на викладене позовні вимоги слід визнати обґрунтованими повністю, та такими, що підтверджені матеріалами справи,   відповідачем не спростовані.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб’єктом владних повноважень, не врегульовано чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника позивача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

постановив:

1.Позов задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго»в особі Старобільської філії КСТП «Луганськтеплокомуненерго», м.Луганськ, кв. Восточний,22, :

- на користь Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області,  м. Старобільськ Луганської області, пл.Гоголя, 5, р/р 5 в ЛОД ВАТ «Державний ощадбанк України», МФО 304665, борг у сумі 47523 грн. 70 коп., пеню у сумі 31086 грн. 67 коп., штрафні санкції у розмірі 48890 грн. 20  коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26.03.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                        Г.М.Батюк