АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.03.07
Справа  № 9/253

Львівський апеляційний господарський суд в складі
колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Новосад
Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну
скаргу ПП ОСОБА_1

на рішення  господарського суду
Івано-Франківської області від 18.11.2006р.

у справі    №
9/253

за позовом       ПП ОСОБА_1, м.Яремча

до                       ВАТ
«АКБ «Прикарпаття», м.Івано-Франківськ

про розірвання договору оренди,

з участю представників :

від скаржника  -   не з»явився

від відповідача -
Винник І.І. -предст.

В ході судового засідання сторонам
права і обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України роз”яснені, заперечень щодо
складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був
повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважних представників в
засідання не скерував, в зв”язку з чим колегія вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської
області від 18.01.2007р. у справі № 9/253 (суддя Фанда О.М.) відмовлено в
позові ПП ОСОБА_1, м.Яремча до ВАТ «АКБ «Прикарпаття», м.Івано-Франківськ про
розірвання договору оренди.

Не погоджуючись з даним рішенням
позивач -ПП ОСОБА_1 подав до Львівського апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення, посилаючись,
зокрема, на те, що з моменту укладення договору оренди між сторонами взагалі не
проводилась співпраця в сфері споживчого кредитування та з даного приводу
відсутні будь-які договірні правовідносини, в зв»язку з чим, як зазначає
скаржник, відповідачу 14.09.2006р. було направлено попередження про розірвання
договору в односторонньому порядку. Крім того, як зазначає скаржник, в договорі
оренди, укладеного між сторонами, не досягнуто згоди по істотним умовам,
передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна»,
необхідних для такого типу договорів.

Наводить скаржник і інші доводи, що
є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представленим відзивом відповідач
-ВАТ «АКБ «Прикарпаття»доводи скаржника заперечує, просить суд рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

29.12.2003р. між сторонами в даній
справі укладено договір оренди нежитлового приміщення розташованого на першому
поверсі  в будинку АДРЕСА_1, строк оренди
становить 5 років .

Відповідно до ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору допускаються
лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, вказана норма передбачає можливість зміни або розірвання в судовому
порядку договору  у випадку істотного
порушення договору  та в інших випадках
встановлених договором або законом.

Згідно умов укладеного договору, а
саме п. 10.2,  договір може бути
достроково розірваний за вимогою орендодавця з попередженням про це орендаря в
строк не пізніше як за один місяць,  у разі
припинення співпраці сторін  у сфері
споживчого кредитування. Як з»ясовано судом апеляційної інстанції, сторонами не
подано суду доказів, які б підтверджували укладання ними договору про
співпрацю  у сфері споживчого
кредитування, а  зі змісту вищевказаного
пункту є незрозумілими умови такої співпраці. Позивачем також не подано доказів,
які б підтверджували, що відповідач відмовляв у здійсненні кредитування.

З наведених вище обставин, твердження
позивача про припинення співпраці у сфері споживчого  кредитування є необгрунтованим.

Щодо посилання скаржника на те,
що договір є неукладеним, оскільки в ньому відсутні істотні умови  встановлені
Законом України "Про оренду майна державних підприємств та
організацій" то слід зазначити , що
відповідно до ст. 153  ЦК УРСР, що
діяв на час укладання договору  договір
вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з
усіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за
Законом або необхідні для договорів цього виду, а також всі ті умови, щодо яких
за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди. Пунктом  11.6 спірного договору встановлено, що до
нього не застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та
комунального майна", а у випадках не передбачених договором, сторони
керуються положеннями ЦК України.

В контексті викладеного суд першої
інстанції підставно дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати
договір неукладеним, оскільки договір підписаний уповноваженими особами та
скріплений печатками, сторони домовились про об"єкт, мету, термін оренди,
орендну плату та порядок розрахунків, відповідальність сторін тощо.

За таких обставин, довод?и скаржника зазначені в
апеля?ційній скарзі, апеляційним су?дом не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування ч?и зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський
апеляційний господарський  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 18.11.2006р. у справі № 9/253 залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий
суддя                                                                 Михалюк
О.В.

суддя                                                                                               Новосад
Д.Ф.

суддя
Мельник Г.І.