ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 40/116

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Овечкіна  В.Е.,

суддів
Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю   представників:

позивача
- не з’явився,

відповідача
- не з’явився,

третіх осіб
- Федорова М.М., Тарасенко Р.О.,

розглянувши  у  відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу

ЗАТ "Еліта"

на постанову
від 08.12.2006 Київського апеляційного господарського   суду

у справі
№40/116

за  позовом
Міністерства оборони України

до
ДАК "Національна мережа аукціонних центрів"

(третя особа без самостійних
вимог - ЗАТ "Еліта")

про
визнання недійсними результатів аукціону з продажу військового нерухомого майна, що відбувся 30.09.2005р.

та за позовом третьої  особи
із самостійними вимогами на предмет спору

ТОВ "Агропромислова група"

до
1.ДАК "Національна мережа аукціонних центрів";
2.3АТ "Еліта"

про
визнання недійсними результатів аукціону з продажу військового нерухомого майна, що відбувся 30.09.2005р.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 6 по 13 березня 2007 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 26.09.2006 (суддя Кролевець О.А.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2006 (судді:Андрієнко В.В., Малетич М.М., Студенець В.І.), провадження у справі припинено на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмета спору, оскільки внаслідок незатвердження Міністерством оборони України протоколу проведення аукціону №1 від 30.09.2005 ЗАТ “Еліта” не набуло права на укладення договору купівлі-продажу за результатами аукціону від 30.09.2005.

ЗАТ “Еліта” в поданій касаційній скарзі просить ухвалу та постанову скасувати, справу направити до суду першої інстанції для прийняття рішення по суті позову, оскільки вважає, що судами в порушення ст.ст.47, 43 ГПК України не враховано, що позивач та відповідач безпідставно та незаконно ухиляються від затвердження протоколу аукціону від 30.09.2005, але факт проведення такого аукціону підтверджується позовними заявами Міністерства оборони України та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, протоколом аукціону від 30.09.2005, підписаним ліцитатором (уповноваженою особою відповідача) та представником переможця аукціону, листом ДАТ “Національна мережа аукціонних центрів” від 13.10.2005 №829-14 та листом ЗАТ “Антал-Експерт” (іншого учасника аукціону) від 13.02.2006 №8.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників третіх осіб, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала та постанова –скасуванню з передачею справи на розгляд господарського суду м.Києва з наступних підстав.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про припинення провадження у справі апеляційний господарський суд виходив з того, що:

Сторони при проведенні аукціону з продажу військового майна (нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. О.Молодчого,46, будівлю №1  (штаб) площею 4589,1 кв.м. військове містечко №62) діяли на підставі Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом  Фонду державного майна України від 22.09.2000   №1976.

Положенням визначено наступні стадії продажу майна на аукціоні:

-   отримання підприємством дозволу або погодження на відчуження майна,

-   визначення початкової ціни продажу майна,

-   підготовка інформації про майно та умови його продажу,

-   проведення маркетингу щодо визначення потенційних покупців,

- укладення договору з організатором аукціону, укладення угоди між підприємством та організатором аукціону,

-          проведення аукціону,

-          затвердження результатів аукціону (або обгрунтована відмова підприємства в разі порушення порядку проведення аукціону),

-          укладення договору купівлі-продажу майна (при умові затвердження протоколу проведення аукціону підприємством) на протязі 10 днів між переможцем аукціону та підприємством,

-          внесення оплати за придбане майно, передача майна покупцеві.

Процедура відчуження військового майна не була здійснена до кінця, що підтверджується наступним.

Матеріалами справи встановлено, що в аукціоні з продажу військового майна, який відбувся 30.09.2005р., приймали участь три організації, початкова ціна була визначена на рівні 4614329,05 грн., яку й було запропоновано одним з учасників аукціону, а саме ЗАТ "Еліта". За результатами проведеного аукціону був складений протокол №1 від 30.09.2005, який був підписаний ліцитатором В.Л.Шевченком, представником ЗАТ "Еліта" та секретарем аукціону О.Я.Горлановим.

Протокол проведення аукціону №1 від 30.09.2005 не був затверджений Міністерством оборони України, що підтверджується відсутністю на цьому протоколі підпису уповноваженої особи Міністерства оборони України. Представники сторін та 3-їх осіб цей факт не заперечували.

Відповідно до частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 встановлено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини 4 ст.202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Зважаючи на те, що протокол проведення аукціону №1 від 30.09.2005 не був затверджений Міністерством оборони України згідно з п.31 Положення, тому відсутні підстави стверджувати, що ЗАТ "Еліта" набуло право на укладення договору купівлі-продажу за результатами аукціону від 30.09.2005.

Договір купівлі-продажу військового майна - об'єкта продажу на цьому аукціоні між сторонами не був укладений.

Таким  чином,  оскільки  результати  аукціону  не  було  затверджено  Міністерством оборони, то відсутні підстави для визнання результатів аукціону недійсними. З огляду на наведене апеляційний суд погодився  з  висновком   місцевого господарського суду про те, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, колегія не може погодитися  з висновками судів з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем був проведений аукціон з продажу військового нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі №1 (штаб), військового містечка №62, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул.О.Молодчого,46, за результатами якого був складений протокол №1 від 30.09.2005.

Відповідно до змісту цього протоколу в аукціоні приймали участь: ЗАТ ''Еліта", ЗАТ "Антал-Експерт" та ТОВ "Агропромислова група". Переможцем аукціону визнано ЗАТ "Еліта", оскільки саме воно запропонувало ціну 4614329,05 грн., яка й була початковою ціною. Протокол №1 від 30.09.2005 був підписаний ліцитатором, покупцем та секретарем аукціону.

Міністерство оборони України протокол №1 від 30.09.2005 не затвердило та надіслало на адресу ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" відповідь про відмову в його затвердженні та запропонувало скасувати результати зазначеного аукціону та провести повторний аукціон з метою дотримання інтересів МО України. В обгрунтування своєї відмови в затвердженні протоколу аукціону позивач послався на те, що не були враховані інтереси Міністерства оборони України, а продаж вчинено за ціною, що суттєво нижче вартості реалізованого майна.

Результат аукціону, проведеного 30.09.2005р., Міністерство оборони України та ТОВ "Агропромислова група" просять визнати недійсним, оскільки сам аукціон був проведений з порушенням вимог п.4, 5, 6, 7, 16. 18 Положення №1976 від 22.09.2000. Зокрема, позивач зазначає, що при підготовці до проведення продажу не був отриманий дозвіл або погодження на відчуження майна; не надано повної інформації про майно, що підлягає продажу; не дотримано вимог щодо оприлюднення інформації про майно та терміну її опублікування.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч.6 ст.17 Закону України  “Про приватизацію невеликих державних підприємств” та абзаців 1 і 2 п.18 Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом ФДМ України  від 22.09.2006р. №1976 та зареєстрованого в Мінюсті України  10.10.2000р. за    № 692/4913 (надалі –Положення) під час аукціону ведеться протокол, до якого заноситься початкова вартість продажу об’єкта, пропозиції учасників аукціону, відомості про учасників аукціону, результат торгів (ціна продажу, відомості про фізичну або юридичну особу, яка одержала право на придбання об’єкта).

Протокол підписується ліцитатором та покупцем (його представником), який одержав право на придбання об’єкта.

Той факт, що аукціон з продажу військового нерухомого майна, в якому приймали участь ЗАТ “Еліта”, ЗАТ “Антал-Експерт” та ТОВ “Агропромислова група”, відбувся 30.09.2005р., а переможцем аукціону визнано ЗАТ “Еліта”, зафіксовано протоколом №1 проведення аукціону з продажу військового нерухомого майна (а.с.8, 9) та встановлено судом.

Висновок суду першої інстанції про відсутність предмету спору, який грунтується на помилковому визнанні результатами аукціону лише затвердженого позивачем протоколу аукціону і укладеного в подальшому договору купівлі-продажу з переможцем аукціону, спростовується наступним.

З преамбули Положення вбачається, що воно розроблено відповідно до Господарського кодексу України, Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств”, а значить повинно відповідати вимогам зазначених законодавчих актів.

Згідно з пунктом 3 ч.6 ст.17 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” протокол аукціону у триденний термін надсилається відповідному органу приватизації та затверджується ним. Тобто закон не передбачає жодних застережень щодо можливості незатвердження протоколу аукціону з певних підстав.

Однак, на відміну від норми п.3 ч.6 ст.17 згаданого закону пункт 18 Положення передбачає можливість надання підприємством, на балансі якого перебуває майно (в даному випадку це Міністерство оборони України), обгрунтованої відмови в разі порушення порядку проведення аукціону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, до яких відноситься і позивач, зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Судами всупереч вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та ч.6 ст.17 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” застосовано до спірних правовідносин підзаконний нормативний акт, а саме абзац 3 п.18 Положення, що надає балансоутримувачу право відмовлятися від затвердження протоколу аукціону, що відбувся та переможець якого визначений.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах, пов’язаних із застосуванням підзаконних нормативних актів (постанова  ВСУ від 19.09.2006 у справі №34/515-18/455).

При цьому колегія враховує, що передбачене п.18 Положення порушення порядку (правил) проведення аукціону згідно з ч.2 ст.20 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” може бути підставою для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, що виключає необхідність попередньої відмови у затвердженні протоколу аукціону. Отже, правовим наслідком порушення порядку (правил) проведення аукціону є можливість визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, а не відмова продавця у затвердженні протоколу аукціону

Зважаючи на викладене вище, суд помилково дійшов висновку про відсутність предмета спору у зв’язку з незатвердженням Міністерством оборони України результатів аукціону, що відбувся 30.09.2005р.

Таким чином чинне законодавство про приватизацію момент завершення аукціонних торгів не пов’язує з фактами затвердження протоколу аукціону та подальшого укладення договору купівлі-продажу з переможцем аукціону.

Отже, факт затвердження протоколу аукціону має юридичне значення лише в аспекті виникнення підстав для подальшого укладання протягом 10 днів договору купівлі-продажу між переможцем аукціону та підприємством (п.31 Положення).

Однак, незатвердження цього протоколу жодним чином не впливає на вже досягнуті результати проведеного аукціону у вигляді визначення переможця аукціону та пов’язаного з цим завершення процедури аукціонних торгів шляхом підписанням протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об’єкта.

Окрім того, слід зазначити, що п.1 ч.6 ст.17 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств” чітко вказує на те, що результатом торгів є вміщені в протоколі аукціону відомості про ціну продажу та про фізичну або юридичну особу, яка одержала право на придбання об’єкта, що власне і є в даній справі результатами аукціону, які оспорюються позивачем та третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору.

Касаційна інстанція також враховує, що наявна судова практика свідчить про те, що розгляд господарськими судами спорів про визнання недійсними результатів проведених аукціонів завершується прийняттям рішень про задоволення або відмову в позові (ст.82 ГПК України), але аж ніяк не винесенням ухвал про припинення провадження у справі.

Причому прийняття господарськими судами рішень у даній категорії спорів не залежить від того, затверджувалися чи не затверджувалися протоколи аукціонів, укладалися чи не укладалися за наслідками аукціонів договори купівлі-продажу державного майна, об’єднувалися чи не об’єднувалися в одній позовній заяві позовні вимоги про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу (постанови ВСУ від 20.01.2004 у справі №20/622, від 26.12.2006 у справі №38/137).

За таких обставин оскаржувані ухвала та постанова підлягають скасуванню як такі, що прийняті внаслідок помилкового застосування норм процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.11113 ГПК України у випадку скасування касаційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене колегія вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ “Еліта” задовольнити.

Ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2006 у справі № 40/116 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий, суддя                                                                                        В.Овечкін

Судді:                                                                                                               Є.Чернов

В.Цвігун