ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.

№ 2-1066/2006

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. -головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Кота О.В.,

розглянувши  матеріали касаційної скарги

громадянки ОСОБА_1

на рішення  та ухвалу

Червоноградського міського суду
Львівської області  від 06 березня 2006
року Апеляційного суду Львівської області
від 17 липня 2006 року

у справі

№ 2-1066/2006

Червоноградського міського суду
Львівської області

за позовом

громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_3.

до

1.          ВАТ “Веста”, 2.          ЗАТ “Дюна-Веста”

про

визнання недійсним рішення
правління і спостережної ради ВАТ “Веста”, установчого договору та статуту
ЗАТ “Дюна-Веста”, скасування державної реєстрації ЗАТ “Дюна-Веста” та
відшкодування моральної шкоди

за участю представників сторін

від  позивачів
-  ОСОБА_1,  від
відповідача 1 -   Сидор С.Б.,

ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сімак І.В.,
від  відповідача 2 - Горлова Л.І.

В С Т А Н О В
И В :

Громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до Червоноградського міського суду Львівської області із позовом до
ВАТ “Веста”, ЗАТ “Дюна-Веста” про визнання недійсним рішення правління ВАТ
“Веста” від 04.11.2002, рішення спостережної ради ВАТ “Веста” від 11.11.2002,
установчого договору від 20.12.2002 про створення ЗАТ “Дюна-Веста” та статуту
ЗАТ “Дюна-Веста”, скасування державної реєстрації ЗАТ “Дюна-Веста”,
зобов`язання ЗАТ “Дюна-Веста” повернути у ВАТ “Веста” незаконно внесене у
статутний фонд підприємства майно та відшкодування по 1700 грн. моральної
шкоди.

Позовні вимоги грунтуються на
наступному.

20 грудня 2002 укладено установчий
договір ЗАТ “Дюна-Веста” між засновниками даного товариства, якими були ВАТ
“Веста” і ТОВ “Дюна”.

26 грудня 2002 року проведено
державну реєстрацію ЗАТ “Дюна-Веста” та передано частину основних фондів ВАТ
“Веста” на суму 2 450 000 грн. у статутний фонд ЗАТ “Дюна-Веста”.

Підставою для передачі основних фондів
з ВАТ “Веста” у новостворене підприємство були рішення правління від 04.11.2002
та спостережної ради товариства від 11.11.2002.

На думку позивачів на підставі ст.50
ЦК України в редакції 1963 року установчий договір про створення ЗАТ
“Дюна-Веста”, укладений представником ВАТ “Веста”, та передача основних засобів
є угодою, що суперечить встановленим статутом цілям діяльності підприємства,
оскільки відчужуючи основні фонди, посадові особи ВАТ “Веста” унеможливили
подальшу діяльність товариства, чим довели його до банкрутства.

Позивачі вважають, що посадові особи ВАТ “Веста” і ТОВ “Дюна” мали
особисту фінансову зацікавленість у безоплатній передачі майна, тому на
підставі ст.57 ЦК України в редакції 1963 року просять визнати таку угоду
недійсною.

На момент відчуження майна існувала заборгованість ВАТ “Веста” перед
бютжетом, майно перебувало у податковій заставі і могло відчужуватися лише за
згодою податкових органів.

Нова редакція статуту ВАТ “Веста”
не відповідає вимогам Закону України “Про господарські товариства”, що є
підставою для відмови у державній реєстрації ЗАТ “Дюна-Веста”.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 06 березня 2006 року у даній справі у мотивованих
вищенаведеним вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ВАТ “Веста”, ЗАТ “Дюна
-Веста” про визнання недійсними рішення правління і спостережної ради ВАТ
“Вести”, установчого договору та статуту ЗАТ “Дюна -Веста”, скасування
державної реєстрації ЗАТ “Дюна -Веста” та відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Прийнятим в порядку ст.220 ЦПК
України додатковим   рішенням  Червоноградського  міського
суду  Львівської  області
від  26  травня
2006  року у даній справі
позивачам відмовлено у задоволенні вимог про повернення майна на суму  2 450 000 грн., внесеного ВАТ “Веста” у
Статутний фонд ЗАТ “Дюна-Веста”, зокрема, оскільки як вбачається із матеріалів
справи, показів сторін та свідків рішення про передачу основних засобів ВАТ
“Веста” у новостворене товариство було прийнято 04.11.2002 у відповідності до
Статуту правлінням ВАТ “Веста”, яке в подальшому було затверджено рішенням
спостережної ради товариства 11.11.2002 та загальними зборами акціонерів ВАТ
“Веста” 27.12.2002, основні засоби передані 03 січня 2003 року після
рішення загальних зборів.

Ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 17.07.2006 рішення Червоноградського міського суду
Львівської області від 6 березня 2006 року у даній справі залишено без змін,
оскільки апеляційна інстанція встановила, що доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення немає, по
результатах колективного звернення акціонерів ВАТ “Веста” з приводу
неправомірних дій службових осіб товариства при утворен ні ЗАТ “Дюна-Веста” і
т. д. прокуратурою м. Червонограда винесено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи від 09.07.05,
рішення суду відповідає матеріалам справи, зібраним доказам, вимогам
ст.ст. 87-89,91,92,94,96,110,1166,1167 ЦК України.

Гр. ОСОБА_1 подано на рішення
Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2006 у даній справі
касаційну скаргу, в якій вона просить скасувати прийняті рішення та  направити справу на новий розгляд. У
касаційній скарзі, зокрема, вказано на
порушення судами ст.ст. 198, 338 ЦПК України, ст.ст. 50, 57 ЦК ЦРСР,
міститься посилання на ст.341 ЦПК України, ст. 41 Закону України “Про
господарські товариства”, п.п. 6.1, 8.3.4 Статуту ВАТ “Веста”, оскільки:

1. відсутність протоколів судових
засідань, які проводились у 2005-2006 роках, станом на 07.02.2006 призвело до
неправильного вирішення справи, що згідно ч.2 ст.338 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду.

2. судом першої інстанції
застосовано норми Цивільного кодексу України 2003 року, що не діяв під час
виникнення спірних правовідносин, що відповідно є підставою згідно ст.341 ЦПК
України для скасування рішення.

3. судами не застосована ст.50 ЦК
України 1963 року, установчий договір про створення ЗАТ „Дюна-Веста” та
передачу основних засобів є угодою, що суперечила встановленим цілям діяльності
ВАТ „Веста”.

Стаття 50 ЦК УРСР не містить вимогу
щодо наявності порушеної кримінальної справи відносно службових осіб за фактом
доведення до банкрутства як обов`язкову умову для визнання угоди недійсною.

4.Судами неправильно застосовано
ст.57 Цивільного кодексу України 1963 року, згідно якої угода, укладена
внаслідок зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною може
бути визнана недійсною за позовом потерпілого.

Не відповідають обставинам справи
висновки суду про відсутність фактів фінансової зацікавленості між головою
правління ВАТ „Веста” Грушецькою В.П. та її першим заступником Капустяником
Ю.М. на створення ЗАТ „Дюна-Веста”.

Крім того, стаття 57 Цивільного
кодексу України не містить вимогу щодо наявності порушеної кримінальної справи
відносно службових осіб як обов`язкову умову для визнання угоди недійсною.

5. Суд першої інстанції не
розглянув вимогу позивачів про повернення основних засобів в статутний фонд ЗАТ
„Дюна-Веста” і цей недолік не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення,
оскільки основні обставини щодо наявності чи відсутності даного майна не
розглядались.

6. Червоноградським міським судом
не застосовано матеріальне законодавство ст.41 Закону України „Про господарські
товариства”, п.6.1 , п.8.3.4 статуту ВАТ „Веста” щодо правомірності рішень
правління та спостережної ради про заснування ЗАТ „Дюна-Веста” та визначення
порядку покриття збитків, норми статуту ВАТ „Веста”, що визначають спеціальний
порядок розгляду та прийняття рішень зацікавленими посадовими особами ВАТ
„Веста”.

7. Висновок суду про відсутність
трудових відносин між першим заступником голови правління ВАТ „Веста”
Капустяником Ю. М. та ВАТ „Веста” суперечить трудовому законодавству України.

Верховним Судом України ухвалою від
06.02.2007 зазначену скаргу ОСОБА_1 у даній справі відповідно до п.6
Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів” передано до Вищого господарського суду України для
вирішення питання про її прийняття до касаційного розгляду.

Вищим  господарським
судом  України  ухвалою
від  17  квітня
2007  року у  справі
№ 2-1066/2006 порушено касаційне провадження.

У відзивах на касаційну скаргу
відповідачі вказують, що в касаційній скарзі викладені факти, що не
відповідають дійсності, відсутні підстави для скасування або зміни рішення у
відповідності із ст.11110 ГПК України, тому просять за п.1) ст.1119
ГПК України залишити рішення Червоноградського міського суду від 06.03.2006 та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17.07.2006 по справі
№2-10662006 без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, зокрема,
оскільки:

1. ст.198 ЦПК України передбачає
ведення журналу судового засідання, а не протоколу судового засідання.

2. правовідносини, що виникають з
даної справи, продовжують існувати і після набрання чинності ЦК України 2003
року.

3.Установчий договір про створення
ЗАТ “Дюна-Веста” та передача основних засобів ВАТ “Веста” до статутного фонду
ЗАТ “Дюна-Веста” в обмін на корпоративні права у новоствореному товаристві не
суперечить цілям діяльності ВАТ “Веста”, суд правильно дійшов до висновку, що
вимоги позивачів в даній частині згідно ст.50 ЦК УРСР не можуть бути
задоволені.

4. позивачем не доведено
недійсність угоди за статтею 57 ЦК УРСР, за наслідками перевірки прокуратури
м.Червонограда 09.07.2005 винесено постанову, яка підтверджує відсутність
зговору між представником ВАТ “Веста” та ЗАТ “Дюна-Веста”. В судовому засіданні
досліджено відсутність фактів фінансової зацікавленості між головою правління
ВАТ “Веста” Грушецькою В.П. та її першим заступником Капустяником Ю.М. при
створенні ЗАТ “Дюна-Веста”, Капустяник Ю.М. на момент створення нового
підприємства в 2002 році не перебував у трудових відносинах у ВАТ “Веста” і не
отримував там заробітної плати, що підтверджується платіжними документами про
отримання зарплати працівниками ВАТ “Веста”. На цю посаду він був обраний
загальними зборами ВАТ “Веста”, законодавством не встановлено обов`язкової
норми стосовно трудових відносин голови правління та членів правління.
Капустяник Тетяна не є співвласником акцій ЗАТ “Дюна-Веста”.

5. Червоноградським міським судом досліджено,
що рішення правління від 04.11.2002
відповідає пунктам 2.4.3, 2.4.5, 8.5.1 Статуту ВАТ “Веста” і дане
рішення було  винесено на засідання
спостережної ради товариства, яка згідно п.9.3.13 Статуту   мала право ухвалювати рішення з цього
приводу.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального
права судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення” (зі змінами і
доповненнями) рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст. 1117 ГПК
України  переглядаючи  у касаційному порядку судові рішення
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ВАТ “Веста” засновано за угодою від 02.12.1993 між Регіональним
відділенням фонду Державного майна України у Львівській області та Організацією
орендарів Червоноградського орендного виробничого торгово-панчішного
підприємства шляхом перетворення орендного підприємства у ВАТ з метою
приватизації державної частки та діє на підставі Статуту від 2000 року в новій
редакції із наступними змінами.

Позивачі - акціонери ВАТ “Веста”
-власники акцій  номінальною
вартістю  34 грн. кожна: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 -33  акцій на загальну суму 1122
грн.,  ОСОБА_1 - 64 акцій на загальну
суму 2176 грн.

Відповідно до п.2.4.5 Статуту
товариство має право відчужувати в будь- який спосіб майно, здавати його в
оренду та приймати у користування.

Червоноградський міський суд Львівської області встановив за матеріалами
справи такі обставини, що починаючи з 1998 року ВАТ “Веста” працювало збитково,
існувала заборгованість по розрахунках перед
кредиторами, бютжетом, податках, по оплаті праці.

Постановою господарського суду
Львівської області від 14.12.2004 ВАТ “Веста” визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру.

Станом на 12.02.2002 контрольним
пакетом акцій ВАТ “Веста” володіло ТОВ “Дюна”.

Правління ВАТ “Веста”, керуючись
п.2.4.3, 2.4.5, 8.5.1 Статуту, з метою більш ефективного використання основних
засобів товариства та захисту прав акціонерів, 04 листопада 2002 року вирішило
за необхідне стати засновником ЗАТ “Дюна-Веста” шляхом внесення частини
основних засобів товариства в сумі 2450000 грн. до його статутного фонду в
обмін на корпоративні права.

Відповідно до  п.9.3.13
Статуту  на  засіданні
спостережної  ради  №2  ВАТ
“Веста” таке рішення було затверджено з наданням голові правління Грушецькій
В.П. повноважень по створенню ЗАТ “Дюна Веста” з правом підпису установчих
документів.

20 грудня 2002 року на загальних зборах
засновників ВАТ “Веста” та ТОВ “Дюна” було створено ЗАТ “Дюна-Веста”,
затверджено його статут та підписано установчий договір між засновниками.

Вказані рішення затверджено 27
грудня 2002 року на загальних зборах акціонерів ВАТ “Веста”, а основні засоби
передано 03 січня 2003 року, тобто після рішення загальних зборів.

Червоноградським міським судом Львівської
області встановлено, що згідно акту прийому-передачі майна від 03.01.2003
частину майна з ВАТ “Веста” у ЗАТ “Дюна-Веста” передано по залишковій, а
частину - по визначеній за оглянутим в судовому засіданні в сукупності з іншими
письмовими документами експертним висновком ціні.

Червоноградським міським судом Львівської
області не встановлено підстав вважати, що Грушецька В.П. та Капустяник Ю.М. як
родичі мали особисту фінансову зацікавленість у передачі майна з ВАТ “Веста” у
ЗАТ “Дюна-Веста”.

Судами встановлено, що з вказаних
питань проводилася перевірка прокуратурою міста Червонограда, за наслідками
якої 09.07.2005 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно службових осіб ВАТ “Веста” за фактом доведення підприємства до
банкрутства через заговір Капустяника Ю.М. та
Грушецької В.П. Як встановлено апеляційною інстанцією, позивачами вка
зана постанова не оскаржувалася.

Червоноградським міським судом
Львівської області звернуто увагу на ст.12 Закону України “Про господарські
товариства”, ст.25 Закону України “Про власність”, п.4.2 Статуту ВАТ “Веста”,
які визначають, що майно товариства належить йому на праві власності, тоді як
позивачі є власниками акцій, а не майна товариства.

За вищенаведених встановлених
обставин  суди визначили, що при передачі
майна з ВАТ “Веста” у ЗАТ “Дюна-Веста” не порушено права позивачів як
акціонерів ВАТ “Веста” та в даному випадку відсутні підстави для застосування
ст.ст. 50, 57 ЦК УРСР.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх
інстанцій.

При
вирішенні  позовів  про
визнання угоди недійсною на підставі ст.57 ЦК суди повинні мати на увазі,
що такі вимоги можуть бути задоволені при доведеності, зокрема, фактів обману.
Під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника
угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або
замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається
(див. пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28.04.78 Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними із змінами, внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 від 25.12.92 та N 15 від
25.05.98).

Згідно статті 12 Закону України
“Про господарські товариства”
товариство є власником: майна, переданого йому засновниками і учасниками
у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської
діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не
заборонених законом. Ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що є
власністю товариства або передане йому в користування, несе товариство, якщо
інше не передбачено установчими документами.

За статтею 25 Закону України “Про
власність” об`єктом права власності акціонерного товариства є майно, придбане
за рахунок продажу акцій, одержане в результаті його господарської діяльності,
а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом.

Держателями акцій можуть бути
підприємства, установи, організації, державні органи, працівники даного товариства,
а також інші громадяни, якщо інше не передбачено законодавчими актами України
або статутом товариства.

Додатковим   рішенням
Червоноградського  міського  суду
Львівської  області  від
26  травня  2006
року позивачам відмовлено у задоволенні вимог про повернення майна на
суму  2 450 000 грн.,  внесеного ВАТ “Веста” у Статутний фонд ЗАТ
“Дюна-Веста”.

Вказане додаткове рішення суду, як
вказано і апеляційною інстанцією, позивачами не оскаржено.

Розглянувши касаційну скаргу в
межах касаційного провадження відповідно до ст.1117 ГПК України,
приймаючи до уваги встановлені господарськими судами попередніх інстанцій
обставини у даній справі, касаційна інстанція не погоджується з викладеними в
касаційній скарзі доводами з вищенаведених підстав та звертає увагу, що за ч.2
ст.111 ГПК України не допускаються посилання у касаційній скарзі на
недоведеність обставин справи.

Згідно п.1 ст.1119 ГПК
України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має
право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи встановлені судами
попередніх інстанцій обставини у даній справі, зокрема, оскільки суди
визначили, що передачу частини майна ВАТ “Веста” у статутний фонд ЗАТ
“Дюна-Веста” здійснено в обмін на корпоративні права у порядку, передбаченому
законодавством та Статутом ВАТ “Веста”, і при цьому не порушено права позивачів
як акціонерів ВАТ “Веста”, що не спростовують доводи касаційної скарги,
приймаючи до уваги, що прокуратурою міста Червонограда 09.07.2005 було винесено
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб
ВАТ “Веста” за фактом доведення підприємства до банкрутства через заговір
Капустяника Ю.М. та  Грушецької В.П.,
Вищий господарський суд України  вважає
що судами прийнято вірні рішення, які мають бути залишені без змін.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу громадянки ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Рішення   Червоноградського   міського
суду  Львівської   області
від  06.03. 2006 та  ухвалу
Апеляційного  суду   Львівської
області   від  17.07.2006
у справі №2-1066/2006 залишити без змін.

Головуючий                                                            С. Самусенко

Судді
Н. Дунаєвська

О. Кот