ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"30" травня 2007 р.                                                            Справа №11/3253-А

За позовом прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі  смт. Ярмолинці

до  приватного підприємства агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці Ярмолинецького району

про стягнення  3 020 грн. 12 коп.

Суддя:      Радченя Д.І.

Секретар судового засідання :     Паюк М.А.

Представники:

Від позивача:  Мантуляк Н.А.  –представник  за довіреністю №3338/06 від 24.05.2007 р.

Від відповідача:   не з’явився

За участю   Шкадька В.В. –прокурора відділу облпрокуратури

Суть спору: прокурор Ярмолинецького району звернувся до суду з позовом  в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі про стягнення з відповідача –ПП агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці  3 020 грн. 12 коп. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.05.2007 року по позовній заяві прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі  смт. Ярмолинці   до  ПП агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці  про стягнення  3 020 грн. 12 коп. відкрито провадження в адміністративній справі №11/3253-А та призначено судовий розгляд справи.

Повноважним представником позивача в судовому засіданні 30 травня 2007 року подано заяву про зменшення позовних вимог, в зв’язку з їх частковою проплатою, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по страхових внесках в сумі 1 917, 56 грн.

Дане уточнення судом розглянуте та приймається.

Предметом спору необхідно визначити стягнення 1 917, 56 грн.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак своїми процесуальними правами не скористався,  відзив на позов не подав, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив. При   цьому повістки та ухвали йому вручені 21.05.2007р., що підтверджується   повідомленням  №1843065.

В судове засідання 30 травня 2007 року представник відповідача не з’явився, витребуваних судом документів, письмових заперечень щодо позовних вимог та доказів сплати заборгованості суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 158 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, суд вважає за необхідне вирішити дану справу по суті відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України на основі наявних у ній доказів.

Суд оцінивши подані сторонами по справі документи рахує їх достатніми для прийняття рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне:

ПП агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці, відповідно до ст.ст.1, 14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування“, є платником страхових внесків до Пенсійного Фонду України та зареєстроване в управлінні  Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районні як платник страхових внесків.

Станом на 04.05.2007 року за ПП агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці  утворилась заборгованість перед Управлінням Пенсійного Фонду України в Ярмолинецькому районі по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з грудня 2006 року по березень 2007р. в сумі 1 917 грн. 56 коп., підтвердженням чого є  розрахунки  суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за  грудень 2006р. та січень, лютий, березень 2007 року.

З метою погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної заборгованості, позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про сплату боргу за №Ю-251 від 04.05.2007р., яка відповідачем отримана та неоскаржена, що підтверджується корінцем  вказаної вимоги.

На момент подання позову заборгованість відповідача не змінилась, у зв’язку з чим позивачем поданий позов до суду.

Досліджуючи  надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують  страхові  внески  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 зазначеного Закону, страхувальниками, відповідно до цього Закону, є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності  та  інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п. 6 ст. 17 вказаного Закону, платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п. 6 ст. 20 даного Закону, страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст. 106 Закону, у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків,  страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою  і  у строки,  визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти  робочих  днів  із  дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми  недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо  страхувальник,    який    одержав    вимогу територіального  органу Пенсійного  фонду  про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену  у  вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але  не  сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган   Пенсійного  фонду  звертається  в  установленому законом порядку і подає  вимогу  про  сплату  недоїмки  до  відповідного  підрозділу державної   виконавчої   служби.  У  зазначених  випадках  орган Пенсійного  фонду  також  має  право   звернутися   до   суду чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.  У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до  господарського   суду   передбачені   законодавством   заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

На підтвердження позовних вимог позивачем  надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р., які не були оскаржені відповідачем у встановленому законом порядку.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення 1 917 грн. 56 коп. заборгованості по сплаті страхових внесків обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п. 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України у Ярмолинецькому районі  смт. Ярмолинці до приватного підприємства агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці Ярмолинецького району про стягнення  1 917 грн. 56 коп. задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства агрофірма „Золотий колос” с. Антонівці Ярмолинецького району (код 33582901) на користь Управління Пенсійного Фонду України в Ярмолинецькому районі смт. Ярмолинці, вул. Пушкіна, 2, (код 14148120)  заборгованість в сумі 1 917 грн. 56 коп. заборгованість по сплаті страхових внесків.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів з дня проголошення,  апеляційна  скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються  до  Львівського  апеляційного   господарського    суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.