ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.06.2007  року                                                            Справа № 2/34

Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів:

головуючого:                              Перлова Д.Ю.,

суддів                                                           Журавльової Л.І.,

Якушенко Р.Є.,

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.,

за участю

представників сторін:

від позивача                                         Коваленко В.О., дов. № 7  від 09.01.07,

від відповідача                               представник у судове засідання не прибув,

від третіх осіб                              Кирилюка А.І.

дов. б/н. від 27.06.06 від ТОВ "ВКФ" "Ремо";

дов. № 96/1 від 02.04.07 від ТОВ Вуглепромислова фірма "Термоантрацит",

дов. б/н. від 27.06.06 від ДП "ІПК" "Спецпромтехніка" ТОВ "ВКФ "Ремо",

представник ТОВ „Легос”, м. Київ у судове засідання не прибув

розглянувши

апеляційну скаргу                              Державної податкової інспекції у м.                                                   Свердловську Луганської області,

м. Свердловськ Луганської області

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  03.05.07

у справі                                               № 2/34

(судова колегія у складі: головуючий –суддя –                              Седляр О.О., судді –Пономаренко Є.Ю.,                                      Яресько Б.В.)

за позовом                                        Державної податкової інспекції у м.                                                   Свердловську Луганської області,

м. Свердловськ Луганської області

до відповідача                              Товариства з обмеженою відповідальністю                               „Чародейка ЛТД”, м. Луганськ

треті особи

які не заявляють самостійних

вимог на предмет позову:                     Товариство з обмеженою відповідальністю

„Виробничо-комерційна фірма „Ремо”,                                         м. Свердловськ Луганської області

Товариство з обмеженою відповідальністю                               Вуглепромислова фірма „Термоантрацит”,                                            м. Свердловськ Луганської області

Дочірнє підприємство „Інвестеційно-                                        промислова компанія „Спецпромтехніка”

Товариства з обмеженою відповідальністю                               „Виробничо-комерційна фірма „Ремо”,

м. Свердловськ Луганської області

Товариство з обмеженою відповідальністю                               „Лєгос”, м. Київ

про                                                   повернення майна

В С Т А Н О В И В:

Суддя-доповідач Д.Ю. Перлов.

Позивач –Державна податкова інспекція у м. Свердловську Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом від 20.01.07 № 1011/10 до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Чародейка ЛТД” про зобов’язання відповідача повернути гірничий комбайн 1К101, який був переданий позивачем на відповідальне зберігання та реалізацію згідно акту опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 16.03.05 № 5 згідно умов угоди про надання послуг по зберіганню та реалізації товарно –матеріальних цінностей, укладеної між відповідачем та позивачем.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 2/34 у задоволенні позовних вимог ДПІ у м. Свердловську Луганської області до ТОВ „Чародійка ЛТД” про повернення майна відмовлено.

Рішення мотивоване наступним.

Як вбачається з договорів від 04.01.05 б/н, від 09.06.06 б/н  сторонами не досягнуто домовленості щодо предметів договорів зберігання. Посилання позивача на передачу гірничого комбайну відповідачеві згідно вищевказаних договорів судом не приймається до уваги, оскільки позивачем не доведено суду що гірничий комбайн 1К101 (б/в)  передавався відповідачеві само за договорами від 04.01.05 б/н та від 09.06.06 б/н,  відсутні акти приймання-передачі гірничого комбайну. Наданий  позивачем акті опису, оцінки та передачі на реалізацію  майна, що перейшло у власність держави від 16.03.05 № 5 не може бути належним доказом передачі гірничого комбайну 1К101 (б/в)  за договорами від 04.01.05 б/н та від 09.06.06 б/н, оскільки він не має посилань на дані договори. За таких обставин, судова колегія вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню.

Позивач -  ДПІ у м. Свердловську Луганської області, не погодившись з винесеним рішенням, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 16.05.07 № 8300/10, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 2/34, як таке, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості з підстави порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Доказом передачі гірничого комбайну 1К101 (б/в) є саме акт опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 16.03.05 № 5, тому що відповідно до п. 9 „Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна  що переходить у власність держави і розпорядження ним”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340: „Майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку”.

Відповідач порушив вимоги п. 1.1, 3.3 угоди між ТОВ „Чародейка ЛТД” та ДПІ у м. Свердловську від 04.01.05, ст. 936, 953, 949 Цивільного кодексу України. Однак суд при винесенні зазначеного рішення не дав належну правову оцінку діям відповідача.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 21.05.07 для розгляду апеляційної скарги ДПІ у м. Свердловську від 16.05.07 на рішення господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 2/34 призначено судову колегію у складі: Перлов Д.Ю. –суддя-головуючий, Журавльова Л.І. –суддя, Медуниця О.Є. –суддя.

У зв’язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 08.06.07 № 2/34, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі № 2/34 суддю Медуницю О.Є. та введено до складу колегії суддю Якушенко Р.Є.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову –ТОВ „ВКФ „Ремо”, ТОВ „Вуглепромислова фірма „Термоантрацит” та ДП ІПК „Спецпромтехніка” ТОВ „ВКФ „Ремо” у запереченні від 11.06.07 на апеляційну скаргу позивача просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Акт опису, оцінки та передачі на реалізацію  майна від 16.03.05 № 5 визначає майно що перейшло у власність держави та посилається на рішення ДПІ від 01.03.05 № 1. вказаний акт є недійсним, оскільки правовою підставою його є рішення ДПІ від 01.03.05 № 1, яке було скасоване постановою господарського суду Луганської області від 06.10.06 у справі № 9/108н-ад за адміністративним позовом ДП ІПК „Спецпромтехніка”, м. Свердловськ (у якого комбайн був вилучений ДПІ) до ДПІ у м. Свердловськ, третя особа –ТОВ „Лєгос”. Постанова вступила у законну силу. Зазначеною постановою встановлений факт, що гірничий комбайн не є знахідкою та не перейшов у власність держави. Тому акт від 16.03.05 № 5 не породжує ніяких правових наслідків та не вимагає додаткового скасування судом.

Спірний гірничий комбайн 1К101 є власністю ТОВ „Лєгос”, тому задоволення позову суперечить ст. 316-321 Цивільного кодексу України.

Відповідач  відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Повноважні та компетентні представники відповідача та третьої особи - ТОВ „Лєгос” у судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, судова колегія  дійшла висновку, що апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області слід залишити без задоволення, рішення  господарського суду Луганської області від 03.05.07 у справі № 2/34 слід залишити без змін з  наступних підстав.

Начальником ДПІ у м. Свердловськ було винесене рішення № 1 від 01.03.05 про реалізацію вугледобувального комбайну 1К101 (бувший у використуванні), що перейшов у власність держави на підставі ст. 338 Цивільного кодексу України та взятий на облік 23 червня 2004 року актом опису та попередньої оцінки майна № 7.

4 січня 2005 року між відповідачем - ТОВ „Чародейка ЛТД” (зберігачем) та позивачем – ДПІ у м. Свердловськ Луганської області (поклажодавцем) був укладений безоплатній договір надання послуг із зберігання товарно-матеріальних цінностей, п. 1.1 якого визначено, що поклажодавець в особі співробітників передає конфісковане, безхазяйне  та інше що обліковується ОДПІ майно, а зберігач приймає на відповідальне зберігання  - далі  - майно (найменування, об’єм, кількість –відповідно накладної) та зобов’язується зберігати зазначене майно до моменту його витребування поклажодавцем чи передавання його на реалізацію зберігачу.

16.03.05 позивачем за участю представника відповідача був складений акт № 5 опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави, а саме на передачу гірничого комбайну 1К101 (б/у), вартістю з урахуванням зносу 140 416,00 грн.

09.06.06 між сторонами був підписаний договір від 09.06.06 б/н зберігання безхазяйного майна та майна, яке перейшло у власність держави, п. 1.1 якого теж передбачено, що поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання безхазяйне майно чи майно, яке перейшло у власність держави, та зобов’язується зберігати зазначене майно до моменту його витребування поклажодавцем чи передавання його на реалізацію зберігачу, що оформлюється додатковоє угодою (більш ретельний опис може додаватися до договору у якості додатку).

31.10.06 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути гірничій комбайн 1К101 (б/в), на що отримав відмову відповідача з посиланням на укладений договір про зберігання між ТОВ “Чародійка ЛТД” та ТОВ “ВКФ “Ремо”.

Відповідно до п. 3.2 та п. 3.3 вказаних договорів передбачено, що відповідач зобов’язується приймати усі заходи, необхідні для збереження майна з моменту його приймання та позивач має право у будь-який момент витребувати у відповідача майно, яке було йому передано на відповідальне зберігання.

Як встановлено ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Договір про надання послуг по зберіганню та реалізації товарно-матеріальних цінностей від 04.01.05 б/н та договір зберігання безхазяйного майна та майна, яке перейшло у власність держави від 09.06.06 б/н, за своєю природою є договорами зберігання.

Правовідносини за договором зберігання регулюються ст.ст. 936-955 Цивільного кодексу України.

Істотними умовами за договорами даного виду є предмет договору, поняття якого визначені ст.ст. 936, 941 Цивільного кодексу України. Предметом договору зберігання можуть бути як індивідуально-певні речі, так і речі визначені родовими ознаками.

Враховуючи викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що з договорів від 04.01.05 б/н, від 09.06.06 б/н  вбачається, що сторонами не досягнуто домовленості щодо предметів договорів зберігання. Посилання позивача на передачу гірничого комбайну відповідачеві згідно вищевказаних договорів судом не приймається до уваги, оскільки позивачем не доведено суду що гірничий комбайн 1К101 (б/в)  передавався відповідачеві само за договорами від 04.01.05 б/н та від 09.06.06 б/н,  відсутні акти приймання-передачі гірничого комбайну. Наданий  позивачем акті опису, оцінки та передачі на реалізацію  майна, що перейшло у власність держави від 16.03.05 № 5 не може бути належним доказом передачі гірничого комбайну 1К101 (б/в)  за договорами від 04.01.05 б/н та від 09.06.06 б/н, оскільки він не має посилань на дані договори.

Окрім того, як встановлено ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою господарського суду Луганської області від 06.10.06 у справі № 9/108н-ад встановлений факт, що у комбайну на момент вилучення спірного майна був власник, який його не втрачав, тому у рішенні № 1 від 01.03.05р. безпідставно вказано, що комбайн є знахідкою. Право власності на майно на момент вилучення підтверджувалося договором комісії № 1/к від 18.06.04р., укладеним між позивачем та ТОВ „Лєгос”, платіжним дорученням № 42 від 21.06.04р., актом прийому –передачі устаткування на комісію від 22.06.04р. відповідно до спірного договору та товаро-супроводними документами.  Та скасоване рішення № 1 начальника ДПІ у м. Свердловську від 01.03.05р. про реалізацію вугледобувного комбайну 1К-101.

Ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 05.12.06 у справі № 9/108н-ад апеляційну скаргу ДПІ у м. Свердловськ Луганської області залишено без задоволення, зазначену постанову залишено без змін.

Враховуючи ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення набрало законної сили з 05.12.06 після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 18.07.06 у справі № 8/59пд відмовлено у задоволенні позову ДПІ у м. Свердловську до ДП „ІПК „Спецпромтехніка” і ТОВ „Лєгос” про визнання недійсним договору комісії від 18.06.04 № 1/к на підставі частини 1 статті 215 ЦК України через недодержання в момент винесення правочину вимог, передбачених пунктом 3 статті 203 ЦК України, зокрема, через відсутність вільного волевиявлення учасника правочину. У відповідності до ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ця постанова набрала законної сили з 18.07.06 після закінчення апеляційного розгляду справи.

Таким чином, оскільки позивач вимагає повернення індивідуально визначеного майна, індивідуальні ознаки якого він не довів документально, а як виходить з матеріалів справи, це майно знаходиться у правовому володінні комісіонера ДП „ІПК „Спецпромтехніка”, тому не має ніяких підстав повертати це майно позивачу.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги   спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу від 16.05.07 № 8300/10 на  рішення господарського   суду   Луганської   області   від  03.05.07 у справі № 2/34  залишити без задоволення.

2.          Рішення  господарського суду Луганської області від 03.05.07  у справі  №  2/34 залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                                 Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                                             Л.І. Журавльова

Суддя                                                                                              Р.Є. Якушенко