ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" лютого 2007 р.

11:00

Справа №  17/683/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

головуючий
суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з
участю представників сторін:

від
позивача-Віляйкіна А.В. довіреність № 4126/9/10-007 від  28.12.2006 року;

від відповідача -ОСОБА_1,
довіреність НОМЕР_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 17/683/06

за позовом державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва (надалі -ДПІ у Ленінському районі),
м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1,

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_2,

про стягнення у сумі 957 грн. 50
коп.,-

У судовому засіданні 30.01.2007 року
оголошено перерву до 13.02.2007 року.

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся з
адміністративним позовом про стягнення у сумі            957 грн. 50 коп. з відповідача -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Позивач свої позовні вимоги
обгрунтовує наступним:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована Виконавчим комітетом Миколаївської міської Ради НОМЕР_1 та
знаходиться на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва.

24.05.2006 року за результатами
проведення перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового обігу закусочної, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3 та належить суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній
особі ПП ОСОБА_2 (надалі - відповідач), ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєві
було складено акт перевірки НОМЕР_2, яким встановлені наступні порушення
чинного законодавства України:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону України від
06.07.1995р. № 265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
(далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчуваання та послуг”в редакції
Закону України від 01.06.2000 року № 1776-111 (зі змінами та доповненнями)
(надалі - Закон № 265/95), а саме - непроведення розрахункової операції через
РРО та нероздрукування відповідного розрахункового документа на повну суму
покупки (встановлено факт реалізації 2 пляшок слабоалкогольного напою „Бренді
Кола”, пачки сухариків, загальною вартістю        9 грн., розрахункова операція не
проведена через РРО), штрафна (фінансова) санкція - в п”ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (5 х 9,00) у розмірі     45 грн., відповідно до п. 3 ст. 17 Закону
№ 265/95;

-
п. 8 ст. 3 Закону № 265/95, а саме - реалізація товарів за відсутності
цінників (меню, прейскуранта) на товари (перевіркою зафіксовано відсутність
цінників на 22 одиницях товару), штрафна (фінансова) санкція-в розмірі одного
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожний не виставлений цінник  (22 х 17) у розмірі 374 грн., відповідно до
ст. 23 Закону № 265/95;

-
п. 9 ст. З Закону № 265/95, а саме - незабезпечення щоденного друкування
на РРО фіскальних звітних чеків та незберігання їх в КОРО, штрафна (фінансова)
санкція - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
(20х17) у розмірі 340 грн.,  відповідно
до  п. 4 ст.  17 Закону № 265/95;

- п. 11 ст. З Закону № 265/95, а
саме - проведення розрахунків через РРО без використання режиму попереднього
програмування по найменуванню, та обліку кількості товарів, штрафна (фінансова)
санкція-в розмірі п”яти
неоподатковуваних   мінімумів   доходів
громадян (5х17) у розмірі 85 грн., відповідно до  п. 6 ст. 17 Закону № 265/95;

-
п.13 ст. 3 Закону № 265/95, а саме - не відповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО
на        1 грн. 70 коп. (сума коштів на
місці проведення розрахунків-27 грн. 70 коп., сума коштів, яка зазначена в
денному звіті РРО -2 грн., невідповідність: 27 грн. 70 коп. - 2 грн. -24 грн. =
1 грн. 70 коп.), штрафна (фінансова) санкція - в п”ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність (5 х 1,70) у розмірі 8 грн. 50 коп., відповідо
до  ст. 22 Закону № 265/95;

-
ч. 1 ст. 7 Закону України від 22.03.1996р. № 98/96-ВР „Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності” (зі змінами та доповненнями)
(далі-Закон          № 98/96), а
саме-порушено порядок використання торгового патенту (торговий патент був
відсутній на відкритому та доступному для огляду місці), штрафна (фінансова)
санкція - у розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць -105
грн.,  відповідно до  абз. 3 ч. 1 ст.8 Закону № 98/96.

За результатами проведення
перевірки та на підставі складеного акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва 05.06.2006 року були прийняті рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій НОМЕР_3 та
НОМЕР_4, якими до Відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції на
суму відповідно 852 грн. 50 коп. (45,0+374,0+340,0+85,0+8,5) та 105 грн., на
загальну суму 957 коп. 50 коп. Вказані рішення направлені відповідачу поштою та
отримані ним, відповідно до відмітки
поштового повідомлення, 10.06.2006 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України
від 04.12.1990 року № 509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні” (надалі
- Закон № 509), основним завданням органів державної податкової служби (далі -
ОДПС) є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних
цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 11
Закону № 509 ОДПС мають право застосовувати до платників податків фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Пунктом 11 ст. 10 Закону № 509
передбачено, що ОДПС подають до судів позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і
державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до  п. 17 ст.2 Закону № 265/95 фінансова санкція
- це грошова сума, що стягується за порушення вимог Закону № 265/95 з суб”ктів
підприємницької діяльності за місцем їх реєстрації до відповідного бюджету.

Відповідно до ст. 25 Закону №
265/95, суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб”єктами підприємницької діяльності до Державного
бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття ОДПС рішення про
застосування таких фінансових санкцій.

Відповідач надав відзив, яким позов
не визнав, посилаючись на наступне: 24.05.2006 року за результатами проведення
перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу закусочної, яка знаходиться за адресою: м.
Миколаїв, вул. Бутоми, З (парк „Ліски”) та належить відповідачу, позивачем було
складено акт перевірки
НОМЕР_2. На підставі акту перевірки було винесено рішення Позивача         НОМЕР_5.

До вищезазначеного акту
відповідачем надавалися пояснення та зауваження від 15.08.2006 року (які
18.08.2006 року були зареєстровані у ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва), а
саме відносно розміру грошових коштів, які не були власністю відповідача, що
стосується оренди більярду у відповідача, які не були враховані позивачем.
Пояснення також надавалися до Державної податкової інспекції у м. Миколаєві,
зареєстровані 18.08.2006 року. Але вищезазначені скарги були залишені без
розгляду (скарги додаються).

Також відповідач вважає, що
невідомо за який день застосована фінансова санкція відповідно до п. 4 ст. 17
Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” із змінами та доповненнями, тоді як в поясненнях до акту
зазначалося, що деякі дні приватний підприємець не працював і тому не
здійснював друк щоденного фіскального чеку.

Крім того, відповідачем 28.09.2006
року направлялася скарга на рішення Позивача НОМЕР_5 на адресу Голови Державної
податкової адміністрації у Миколаївській області. Відповідно до Положення про
порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими
адміністраціями, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України 18 грудня 1996 року (з подальшими змінами), керівник органу державної
податкової служби зобов”язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його
протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків
на його адресу, зазначеною платником податків у скарзі (заяви), поштою з
повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідь Державної податкової
адміністрації у Миколаївській області була надана відповідачу з порушенням
строків, встановлених Положенням про порядок подання та розгляду скарг
платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого
наказом Державної податкової адміністрації України 18 грудня 1996 року (з
подальшими змінами), тому що отримавши
скаргу 28.09.2006 року ДПА у Миколаївській області мала надати
відповідь           19.10.2006 року
(тобто через 20 днів), а не 25.10.2006 року.

Крім того, п. 8 вищезазначеного
Положення передбачає, що якщо вмотивоване рішення за скаргою (заявою) платника
податків не надається платнику протягом двадцятиденного строку така скарга
(заява) вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначеним строків.

Отже, з 19.10.2006 року у зв”язку з
ненаданням рішення за скаргою від 21.09.2006 року у встановлений законом строк,
відповідач вважає дану скаргу повністю задоволеною на його користь.

Представник позивача  надав слідуючи пояснення на відзив
відповідача:

ПП ОСОБА_2 13.06.2006 року до ДПІ у
Ленінському районі                    м.
Миколаєва були подані скарги на рішення від 05.06.2006 року про застосування
штрафних санкцій. При цьому відповідачем був порушений порядок оскарження таких
рішень: рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій органу державної
податкової служби, крім штрафних (фінансових) санкцій за порушення
законодавства про оподаткування та за порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, може бути оскаржене в державній податковій
адміністрації (інспекції) вищого рівня протягом одного року з моменту (дня)
його прийняття, але не пізніше одного місяця з дня надсилання (вручення)
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій платнику податків.
Відповідь була надана ОСОБА_2 20.06.2006 року вих. НОМЕР_6 та НОМЕР_7
(квитанція про відправку від 20.06.2006 року), в яких було роз”яснено порядок
та строки оскарження цих рішень. Рішення по скарзі було направлено 03.07.2006
року (повідомлення про отримання підписано 11.07.2006 року).

ПП ОСОБА_2 19.06.06р. звернулась з
апеляційною скаргою на рішення до ДПІ у м. Миколаєві. За результатами розгляду
скарг 06.07.06р. були винесені рішення про результати розгляду справи НОМЕР_8
та НОМЕР_9, ці рішення були направлені ПП ОСОБА_2, вручені 14.07.2006р.

ПП ОСОБА_2 21.09.2006 року до ДПА у
Миколаївській області були поданні повторні скарги. Відповідно до п. 16
Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними
податковими адміністраціями, рішення за результатами розгляду скарги може бути
оскаржене протягом року з моменту його прийняття. Але не пізніше одного місяця
з дня вручення рішення платнику податків або його представнику. Таким чином, граничний
строк звернення з повторною апеляційною скаргою - 14.08.2006 року. Таким
чином, при зверненні ПП ОСОБА_2 з повторною скаргою був пропущений строк
адміністративного оскарження. Скарги, подані з порушенням зазначеного строку,
не розглядаються органами державної податкової служби (п. 16 Положення).

Зазначена скарга надійшла до ДПА у
Миколаївській області 28.09.2006року.
Відповідь була надана 25.10.2006 року. (що зазначено у відзиві).
Відповідно до       п. 16 Положення
розгляд скарг на рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій і
прийняття рішень відбувається у тридцятиденний строк з дня надходження скарги
до органів державної податкової служби. Таким чином, ДПА у Миколаївській
області своєчасно надала відповідь.

30.11.2006 року ПП ОСОБА_2
звернулась до ДПА України з повторною скаргою, в якій просила скасувати рішення
про застосування санкцій.
14.12.2006 року їй була надана відповідь: скарга залишена без
задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 11 п.
16 Положення, на розгляд скарг на рішення про застосування штрафних санкцій,
зазначені у цьому пункті, не поширюється дія пункту 11 цього Положення. Тобто,
положення п. 11: якщо орган державної податкової служби своєчасно не надав
рішення по скарзі, вона вважається задоволеною - в даному випадку не діє.

Відповідач на момент звернення до
суду суму заборгованості у розмірі 653 грн. 50 коп. у встановлені строки
добровільно не сплатив.

Таким чином, позовні вимоги ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва  про
стягнення заборгованості у розмірі 653 грн. 50 коп. з  відповідача- фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 161-163 КАС
України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2,            АДРЕСА_2, (код
НОМЕР_10)   957  грн. 50 коп.  заборгованості в доход Державного бюджету.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо не подано
заяву про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду скарги.

Постанову може бути оскаржено в
порядку, встановленому ст. 186 КАС України.

Суддя

Коваль С.М.