ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"26" квітня 2007 р.
справа № 20-9/002

за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”

до Державного комунального Ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19

про  стягнення  4587,54 грн.

Суддя С.А. Рибіна

представники сторін:

позивача –Злобін А. А., довіреність № 7149/0/2-06  від 11.08.2006,

відповідача – не з’явився.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”  (далі - ВАТ «ЕК «Севастопольенерго») звернулося з позовними вимогами до Державного комунального Ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19  (далі - ДК РЕП № 19) про стягнення 4587,54 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачами умов договору № 175 від 05.04.2004.

Протягом розгляду спору по суті позивач  в  порядку передбаченому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з ДК РЕП № 19  за перевищення ліміту споживання електроенергії по площадках в березні - листопаді 2006 року в розмірі 4413,36 грн. В іншій частині вимог позивач просить провадження припинити по пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач  позовні вимоги не визнає, однак мотивований відзив на позов суду не надав. В судових засіданнях усно пояснив, що  заперечує проти нарахування тих сум, відносно яких позивач зменшив позовні вимоги.

В останні два судові засідання відповідач явку уповноважених представників не забезпечив надавши до початку судового засідання клопотання про відкладення розгляду справи. Однак доказів, які б підтверджували поважність причин неявки в судове засідання суду не надано. Крім того, в попередніх судових засіданнях відповідач висловив свою думку щодо предмету спору.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Строку вирішення спору по справі продовжувався за клопотанням сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99 № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.02  № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 в редакції постанови НКРЕ від 22.08.02  № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії   можливе  лише  на  підставі  договору  з енергопостачальником.

05.04.2004  між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник) та ДК РЕП № 19 (Споживач) був укладений договір № 172 на поставку електричної енергії (далі Договір), який відповідно до умов пункту 10.4 Договору був продовженим на наступні періоди.

Згідно умов Договору Постачальник зобов’язувався постачати  Споживачу електричну енергію в обсягах  у відповідності з договірними  квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаної в Додатку № 1 до Договору. Споживач, в свою чергу, зобов’язаний здійснювати оплату за спожиту електроенергію грошовими коштами за тарифами та у строки, вказані в Договорі.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що  розрахунковим періодом є період з 10 числа попереднього календарного місяця до  такого ж числа поточного календарного місяця.

Розрахунок за спожиту електроенергію  здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника  в уповноваженому банку.

За дату оплати приймається дата отримання коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом  використання Постачальника або дата внесення Споживачем готівкових коштів  в касу Постачальника.

Пунктами 2.2.3, 8.3 Договору передбачено, що  споживач щомісяця до 10 числа зобов’язується надавати звіти про обсяги спожитої електроенергії.

Відповідно до пункту 8.4 Договору, споживач здійснює оплату до  15 числа  календарного місяця.

25.08.2005 між сторонами підписано додаткову угоду до Договору згідно пункту 4.2.2 якої за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, споживач сплачує постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Згідно пункту 8.6 Договору  у випадку несвоєчасної оплати обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування споживачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Додатком № 1 на 2006 рік до Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання.

Згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії  обсяг спожитої ДК РЕП № 19  по площадках склав обсяг перевищення над договірною величиною споживання в березні  2006 року –4395 кВт/г вартістю 582,77 грн.,  в квітні 2006 року - 13623 кВт/г вартістю 1752,33 грн., в травні 2006 року -  1679 кВт/г вартістю 240,65 грн., в червні 2006 року - 280 кВт/г вартістю  46,08 грн., в липні 2006 року - 260 кВт/г вартістю 42,67 грн., в серпні 2006 року - 466 кВт/г вартістю 76,54 грн., в вересні 2006 року - 165 кВт/г вартістю 28,74 грн., в жовтні 2006 року - 13 кВт/г вартістю 2,66 грн., в листопаді 2006 року -               8598 кВт/г вартістю 1640,92 грн..

Позивач виставив рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 4413,36 грн. які на час звернення з позовом до суду не сплачені.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідачів двократної різниці фактично спожитої та договірної величини електроенергії, на яку позивачем нараховано штрафні санкції.

Позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04.  Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ними законної сили.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених  законом.

Статтею 26 Закону України “Про електроенергетику” (в редакції на момент порушення) передбачено, що споживач у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно п. 4. 2. 2 Договору за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, споживач сплачує постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Відповідач за фактичне перевищення  спожитої  за період з  березня по листопад 2006 року електроенергії в двократному розмірі не сплатив.

Пунктом 7 статті 26  Закону України «Про електроенергетику»встановлено, що споживач,     якому     електрична    енергія    постачається енергопостачальником,  що  здійснює  підприємницьку  діяльність  з постачання   електричної   енергії   на   закріпленій   території, зобов'язаний  оплачувати  її  вартість  виключно коштами шляхом їх перерахування   на   поточний   рахунок   із  спеціальним  режимом використання  енергопостачальника.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідачів   витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, 116, 117  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

1. Стягнути з Державного комунального Ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19 (99006, м. Севастополь, вул. Шевченко, буд. 11, ,                                р/р  19 в УСБ м. Севастополь, МФО 324195) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , рахунок з спеціальним режимом використання  № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027)  двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії за період з березня по листопад 2006 року в розмірі 4413,36 грн. на рахунок із спеціальним режимом використання  № 168 в  СМФ Ощадбанку № 4548, МФО 384027.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. Стягнути з Державного комунального Ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19 (99006, м. Севастополь, вул. Шевченко, буд. 11, ,                                р/р  19 в УСБ м. Севастополь, МФО 324195) на користь Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго”  (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, , п/р № 260073537 в АБ «Перший інвестиційний банк»м. Київ, МФО 300506) 220,00 грн., з яких: 102,00 грн. –державне мито, 118,00 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя                                                                                                                          С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 28.04.2007