ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
Справа № А-14/174-6/4

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: Cуддя  Грица Юрій Іванович

При секретарі   Цюрак Андрій Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом  ВАТ"Нафтохімік Прикарпаття"  вул.Майданська,5,Надвірна,78400,

до відповідача  ДПІ в Надвірнянському районі  Визволення,2,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

за участю прократури Івано-Франківської області, вул. Грюнвальдська,11, 76000

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Надвірнянської оДПІ №/1 від 16.03.05

Представники:

Від позивача:  Палатайко С.С., (довіреність № 01-71 від 21.12.06 юрисконсульт )

Від відповідача:  Безкоровайна В.В.(довіреність № 2870/10/10-17 від 05.04.07 заступник начальника інспекції ),

Від відповідача:  Ільків І.Д., (довіреність № 2188/7-10 від 16.03.07 ГДПІ )

Від відповідача:  Гнатюк В.П., представник

Був присутній прокурор:  Савчук Л.Є., посвідчення № 101 від 06.06.07

СУТЬ СПРАВИ: подано позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Надвірнянської оДПІ №/1 від 16.03.05

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.06.07.

Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 жовтня 2006 року частково задоволено касаційну скаргу Надвірнянської оДПІ - скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2005 року, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 3 червня 2005 року,  направлено справу №А-14/174 на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області та передано на розгляд судді Гриці Ю.І.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в порядку та згідно процедури, які не регулюють правовідносини щодо визначення та сплати спірного платежу. Крім того, позивач стверджує, що він здійснив розподіл прибутку підприємства та перерахував суми дивідендів уповноваженому державному органу з одержання дивідендів на частку держави.

30.01.2007 року позивачем подано суду додаткові пояснення та уточнення до позовної заяви (вих. №441-юр) згідно з якими позивачем відповідно до ч.2 статті 162 КАС України змінено позовні вимоги та викладено їх в наступній редакції: визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Надвірнянської оДПІ №/1 від     16 березня 2005 року.

Відповідач  подав суду заперечення на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване повідомлення - рішення прийняте ним відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що актом перевірки від 11.02.2005 року відповідач встановив порушення позивачем статті 72 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік»та Постанови Кабінету Міністрів України №405 від 30.03.2004 року щодо правильності нарахування та сплати до загального фонду Державного бюджету України відрахувань в розмірі 15% чистого прибутку, розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, відповідно до розміру державної частки у статутному фонді товариства (які прирівнюються до дивідендів).

На підставі акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 15.02.2005 року, яким позивачу було визначено податкове зобов’язання за платежем «відрахування 15% чистого прибутку відповідно до розміру державної частки у статутному фонді»в сумі 1 562 864,00 грн., в тому числі 95 309,00 грн. штрафні санкції.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в апеляційному порядку і за результатами розгляду скарги відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 16.03.2005 року, яким позивачу додатково було визначено податкове зобов’язання за платежем ««відрахування 15% чистого прибутку відповідно до розміру державної частки у статутному фонді»»в сумі 1 052 000,00 грн. в тому числі 207 820,00 грн. штрафні санкції.

Не погодившись з оспорюваним повідомленням- рішенням позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його нечинним.

Статтею 72 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік»встановлено, що господарські організації:

- державні і казенні підприємства та їх об’єднання сплачують за результатами фінансово-господарської діяльності 2003 року та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу),

- акціонерні, холдингові, лізингові компанії та інші суб’єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї) сплачують за результатами фінансово-господарської діяльності 2003 року та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році до загального фонду Державного бюджету України частину чистого прибутку відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах. Норматив і порядок відрахування частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку і нормативу відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) господарськими організаціями за результатами фінансово-господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2004 року №405, в редакції, діючій на момент винесення оспорюваних податкових повідомлень-рішень, відрахування частини прибутку (доходу) провадяться державними, у тому числі казенними, підприємствами та їх об’єднаннями у розмірі 15% чистого прибутку (доходу), що залишається в їх розпорядженні, розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, а також господарськими товариствами та іншими суб’єктами господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), - у розмірі 15 % відсотків чистого прибутку, розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, відповідно до розміру цих часток (акцій, паїв).

Саме на підставі зазначеного Порядку відповідачем і було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу було визначено податкове зобов'язання та застосовано до нього штрафні (фінансові санкції).

Водночас, статтями 14 та 15 Закону України «Про систему оподаткування»визначений вичерпний перелік загальнодержавних та місцевих податків і зборів (обов’язкових платежів). Згідно з пп.3 п.1 статті 14 вказаного Закону до загальнодержавних належить податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачують до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами.

За своєю суттю частина прибутку (доходу), яка підлягає відрахуванню до загального фонду Державного бюджету України згідно норм Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік»і вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України  та визначена ДПІ у спірних податкових повідомленнях-рішеннях сума, є дивідендом, зміст якого, виходячи з положень ст.ст. 88, 167 Господарського кодексу України та п.1.9 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зводиться до платежу, який здійснюється емітентом корпоративних прав у зв’язку з розподілом частини прибутку емітента. До дивідендів прирівнюється також платіж, який здійснюється державним не корпоратизованим, казенним чи комунальним підприємством на користь відповідно держави або органу місцевого самоврядування у зв’язку з розподілом частини прибутку такого підприємства. При цьому наявність чи відсутність прибутку, розрахованого згідно з правилами податкового обліку не може впливати на прийняття чи неприйняття рішення щодо нарахування дивідендів.

З огляду на приписи пп.3 п.1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»загальнодержавним податком (обов’язковим платежем) є дивіденди, що сплачують до бюджету державними некорпоратизованими, казенними чи комунальними підприємствами. У зв’язку з цим коло платників, розмір та механізм справляння дивідендів, що сплачуються до бюджету, чітко визначено Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», який з зазначеного платежу є спеціальним законом з оподаткування.

За змістом пп.7.8.2 п.7.8 статті 7 зазначеного Закону державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства зараховують до державного або місцевого бюджету суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно державним або місцевим виконавчим органом, в управлінні якого знаходяться такі підприємства.

Таким чином, стаття 72 Закону України «Про державний бюджет України на           2004 рік»та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2004 року №405 «Про затвердження Порядку і нормативу відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) господарськими організаціями за результатами фінансово-господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році»визначають відмінні від встановленого п.1.9 статті 1 та пп.7.8.2, 7.8.3 п.7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»коло платників податків та розмір дивідендів що є обов’язковим  платежем до бюджету.

Як випливає з матеріалів справи, ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»є відкритим акціонерним товариством створеним у 1994 році в процесі корпоратизації, яке не підпадає під категорію підприємств визначених пп.3 п.1 статті 14 та Закону України «Про систему оподаткування», п.1.9 статті 1, пп.7.8.2 п.7.8 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Таким чином,  стаття 72 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік»та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2004 року №405 не можуть бути законною підставою для покладення на позивача обов'язку щодо сплати спірного платежу з огляду на таке.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України “Про систему оподаткування” ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляд цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановюватися або змінюватися іншими законами України крім законів про оподаткування.

Згідно ч.2 статті 7 цього ж Закону зміна податкових ставок і механізмів справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про державний бюджет України на відповідний рік.

Бюджетний кодекс України від 21.06.2001 року №2542-111 визначає, що закон про Державний бюджет України – це Закон, який затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Беручи до уваги наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, суд вважає, що позивач, який згідно статуту та довідки про включення до ЄДРПОУ є відкритим акціонерним товариством, правомірно не нараховував та не сплачував до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу) –дивідендів, як виду податку на прибуток, який відповідно до Законів України “Про систему оподаткування” та “Про оподаткування прибутку підприємств” сплачується до бюджету виключно державними некорпоратизованими, казенними та комунальними підприємствами у розмірі, встановленому органом, в управлінні якого знаходиться підприємство.

Згідно з абз.1 преамбули до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування,  який установлює  порядок погашення  зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів  (обов'язкових  платежів),  включаючи  збір на обов'язкове державне  пенсійне  страхування  та  внески на загальнообов'язкове державне  соціальне  страхування,  нарахування  і сплати пені та штрафних  санкцій,  що  застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за  порушення  у  сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів  стягнення.

Згідно п.п.1.9 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове повідомлення - це письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання,  визначену   контролюючим   органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством. Органи державної влади та  органи місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Таким чином, винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення в порядку та згідно процедури визначеної Законом України «Про порядок погашення зобов’язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»щодо  платежу “відрахування в розмірі 15% відсотків чистого прибутку, розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, відповідно до розміру державної частки у статутному фонді товариства, (які прирівнюються до дивідендів)” є  безпідставним.

Згідно статті 9 Закону України “Про цінні папери та фондову біржу” №1201-XII від 18 червня 1991 року, дивіденди по акціях виплачуються один раз на рік за підсумками  календарного року в порядку, передбаченому статутом акціонерного товариства, за рахунок прибутку, що залишається у його розпорядженні після сплати встановлених законодавством податків, інших  платежів у бюджет та процентів за банківський кредит.

Поняття, види, правила створення, правове регулювання діяльності господарських товариства, а також права та обов’язки їх учасників та засновників (акціонерів) визначаються спеціальним законодавчим актом –Законом України “Про господарські товариства”. Діяльність ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття”, яке є господарським товариством у формі відкритого акціонерного товариства, в частині визначення порядку використання та розподілу прибутку підпадає під регулювання норм саме цього спеціального Закону.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України “Про господарські товариства” акціонерні товариства створюються і діють на підставі установчого договору та статуту. Установчі документи містять відомості про вид товариства, предмет та цілі діяльності, порядок розподілу прибутку.

Згідно з п.2 статті 159 Цивільного Кодексу України до виключної компетенції загальних зборів акціонерів належить затвердження річної фінансової звітності, розподіл прибутку і збитків товариства.

Відповідно до п.3 статті 142 Господарського кодексу України порядок використання прибутку (доходу) суб'єкта господарювання  визначає  власник (власники) або уповноважений ним орган  відповідно  до  законодавства  та  установчих   документів.

Пп. Д п.9.1.4 Статуту ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття”, (затвердженого Загальними зборами акціонерів  11 листопада  2004 року), встановлено, що  затвердження річних результатів Товариства, включаючи його дочірні підприємства, звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, визначення порядку відшкодування збитків та виплати дивідендів відноситься до виключної компетенції загальних зборів акціонерів ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття».

Відповідно до п.6.20 Статуту дивіденди по акціях виплачуються за підсумками календарного року один раз на рік за рахунок прибутку, що залишається у розпорядженні Товариства після сплати встановлених законодавством податків, інших платежів у бюджет та процентів за банківський кредит в строки та порядку, визначені загальними заборами Товариства.

17 жовтня 2005 року Загальними зборами акціонерів ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»прийнято рішення про затвердження прибутку одержаного товариством у 2004 році у розмірі 18 925 800,00 грн. та про порядок його розподілу :

- зокрема до фонду виплати дивідендів було спрямовано 2 886 621,76 грн. чистого прибутку, (що становить - 15,25% від загального розміру затвердженого   загальними зборами акціонерів чистого прибутку підприємства за 2004 рік);

- на наповнення обігових коштів та технічне переобладнання Товариства –направлено 16 039 178,24 грн.

Вищезазначена  сума дивідендів була сплачена акціонерам товариства, в тому числі і уповноваженому державному органу з одержання дивідендів на частку держави згідно платіжного доручення №221 від 18.11.2005 року, відповідно до якого   позивачем  перераховано в Державний бюджет 7 764 219,44 грн. В тому числі 750,5 тис. грн. - частини прибутку (дивідендів) за результатами фінансової господарської діяльності за 2004 рік, а також частини прибутку (дивідендів) за результатами фінансової господарської діяльності за 9 місяців 2005 року (І квартал –1 186,4 тис. грн., ІІ квартал –3 757,4 тис. грн., ІІІ квартал –2 069,9 тис. грн.)

Таким чином, суд вважає, що позивач здійснив усі передбачені чинним законодавством України дії щодо прийняття рішення та розподілу (виплати) дивідендів за 2004 рік на користь власників корпоративних прав товариства, а тому його вимоги правомірні і підлягають задоволеню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.124 Конституції України, 142 Господарського кодексу України, ст.159 Цивільного Кодексу України,  Законом України «Про державний бюджет України на 2004 рік», Законом України «Про систему оподаткування», Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”, Законом України “Про цінні папери та фондову біржу”, Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст.158-163  Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати  нечинним податкове повідомлення-рішення Надвірнянської оДПІ №/1 від 16.03.05.

Стягнути з Надвірнянської оДПІ на користь ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" - 3 грн 40 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Грица Юрій Іванович

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Рочняк Олександра Вікторівна