КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007                                                                                           № 21/451

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Зеленіна  В.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача: Стегній Л.М. (дов. № 12-14/582 від 06.10.2006р.);

від третіх осіб : не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії "Хліб України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.12.2006

у справі № 21/451 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

до                                                   Державної акціонерної компанії "Хліб України"

третя особа, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача :                                       Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ятрань"

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Уманський елеватор"

Черкаське обласне дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України"

про                                                  стягнення 32091,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. у справі              № 21/451 задоволено позовні вимоги Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” до Державної акціонерної компанії “Хліб України” про стягнення 32091,55 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна акціонерна компанія “Хліб України” звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. по справі № 21/451 та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, і відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для його скасування, оскільки судом не виявлено загальної суми, на яку було поставлено паливно – мастильних матеріалів, таким чином, факт сплати СВК “Ятрань” 32117,96 грн. не може з достовірністю свідчити про повний розрахунок останнього з відповідачем, так як певна частина боргу СВК “Ятрань” була погашена ще до підписання акту, частина ж, яка залишилась, була передана позивачу по акту

Також апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а саме: у абз. 9 стор. 3 рішення зазначається, що СВК “Ятрань” здійснило перерахування коштів та поставку продукції ДП “Уманський елеватор” (платіжне доручення № 60 від 14.02.2003р. на суму 8525,25 грн., накладні № 329 від 12.01.2003р. на суму 16242,30 грн. та № 427 від 13.02.2003р. на суму 7349,51 грн.), яке в свою чергу перерахувало грошові кошти у розмірі 32117,06 грн. на рахунок повіреного відповідача – Черкаського ОДП, однак наявні у матеріалах справи документи свідчать про те, що поставка борошна житнього по накладній № 427 від 13.02.2003р. на суму 7349,51 грн. була здійснена не на користь ДП “Уманський елеватор”, а на користь Черкаського ОДП.

Отже, наявні у матеріалах справи документи не дають змоги зробити обґрунтований розрахунок погашеної чи наявної суми боргу СВК “Ятрань” перед позивачем, а зроблені судом висновки про повне погашення боргу на користь відповідача є передчасними і не підтверджуються належними доказами.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з’явились.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представників позивача та третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003р.            № 690 “Про утворення державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу”, у зв'язку з проведенням реструктуризації Державної акціонерної компанії “Хліб України”, Кабінет Міністрів постановив утворити Державне підприємство “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” шляхом виділення із складу ДАК “Хліб України” філії “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” та відніс його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

Пунктом З зазначеної постанови, Кабінет Міністрів України постановив, Державному казначейству, Державному комітету з державного матеріального резерву, Укрексімбанку та ДАК “Хліб України” забезпечити передачу ДП “Агентству з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” не погашені за бюджетними позичками зобов'язання, що виникли внаслідок проведення розрахунків з оптовими постачальниками сільськогосподарськими товаровиробниками через Державну акціонерну компанію “Хліб України” матеріально-технічних ресурсів відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 03.09 1997р. № 977, від 29.12.1997р. № 1476, від 24.01.1998р. № 77, від 08.09.1998р. № 1395, від 09.03.1999р. № 330 і від 25.10.1999р. № 1960.

На виконання п. З постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003р. № 690 між Державним підприємством “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” та Державною акціонерною компанією “Хліб України” було підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003р. та акт передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003р., що були погоджені протоколом від 02.09.2003р. № 5 урядової комісії з реструктуризації ДАК “Хліб України”, відповідно до яких, до Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” переходить право вимоги до дебіторів Державної акціонерної компанії “Хліб України” за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997р. № 977, в тому числі до позивача перейшло і право вимоги до СВК “Ятрань” на суму 32091,55 грн.

Проте, позивачем встановлено, що СВК “Ятрань” в погашення заборгованості по постанові КМУ № 977 перерахувало ДП ДАК “Хліб України” “Уманський елеватор” 8525,25 грн. (платіжне доручення № 60 від 14.02.2003р.) та по накладній № 329 від 12.01.2003р. та № 427 від 13.02.2003р. передало пшеницю та борошно житнє відповідно на 16242,30 грн. та 7349,51 грн. Всього на загальну суму 32117,06 грн.

03.07.2001р. між ДАК “Хліб України”, як довірителем, та Черкаським ОДП ДАК “Хліб України”, як повіреним, укладено договір доручення № 4057, відповідно до умов якого, Черкаське ОДП ДАК “Хліб України” зобов’язалось від імені та за рахунок ДАК “Хліб України” провести необхідні узгоджені з довірителем дії щодо витребування грошових коштів, товарної продукції, іншого майна у дебіторів (боржників) довірителя. При цьому, Черкаське ОДП ДАК “Хліб України” зобов’язувалось негайно (в триденний термін) передавати ДАК “Хліб України” все отримане у зв’язку з виконанням доручення або за його розпорядженням – дочірнім підприємствам довірителя чи іншим юридичним особам.

Черкаське обласне ДП ДАК “Хліб України” листом № 05-10/34 від 07.06.2002р. повідомило ДП ДАК “Хліб України” “Уманський елеватор” про те, що згідно з листом ДАК “Хліб України” від 20.05.2002р. № 8-2-10/184 та договором – доручення, укладеним між ДАК “Хліб України” та Черкаським ОДП № 4057 від 03.07.2001р., розрахунки за отримані в 1998-1999р. мінеральні добрива та засоби захисту рослин по постановам КМУ № 977 від 03.09.1997р. та № 1338 від 25.08.1998р. повинні проводитись через Черкаське ОДП ДАК “Хліб України”.

ДП ДАК “Хліб України” “Уманський елеватор” платіжними дорученнями № 331 від 31.03.2003р. на суму 8525,25 грн., № 1587 від 15.12.2003р. на суму 7349,51 грн., № 784 від 20.07.2003р. на суму 16242,30 грн. перерахувало на рахунок Черкаського ОДП ДАК “Хліб України” заборгованість ТОВ “Ятрань” згідно постанови КМУ № 977. Всього перераховано грошових коштів на загальну суму 32117,06грн.

23.03.2004р. позивач надіслав відповідачу вимогу № 458 про сплату боргу на суму 32091,55 грн., відповіді на зазначену вимогу позивач не отримав.

Враховуючи те, що відповідач передав позивачу недійсне право вимоги щодо заборгованості СВК “Ятрань”, ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсною переданої йому вимоги.

Господарський суд м. Києва, приймаючи 18.12.2006р. рішення про задоволення позову виходив з того, що оскільки СВК “Ятрань” в повному обсязі розрахувалось з відповідачем по справі через його повіреного згідно договору доручення № 4057 від 03.07.2001р. Черкаське ОДП ДАК “Хліб України” по постанові КМУ № 977, то на підставі п. 2 Акту передачі – приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р. відповідач має перерахувати позивачеві суму коштів в розмірі 32091,55 грн. передану позивачеві як дебіторська заборгованість.

Враховуючи те, що відповідач свої зобов’язання по сплаті коштів не виконав, то керуючись ст.ст. 193, 526 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” в повному обсязі.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави виникнення цивільних прав та обов’язків.

Позивач не довів, а суд не вбачає, що між позивачем і відповідачем виникли цивільно – правові відносини, зокрема, зобов’язання відповідача, що випливають із договорів або інших правочинів.

Пунктом 1 Статуту Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” встановлено, що це Підприємство створено шляхом виділення із складу Державної акціонерної компанії “Хліб України” і Підприємство є правонаступником майнових прав і обов’язків реорганізованої ДАК “Хліб України” у відповідності з розподільчим актом (балансом).

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, але за реєстром дебіторської заборгованості, що є додатком до акту приймання – передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу між ДАК “Хліб України” та ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” не зазначено за яким зобов’язанням передана кредиторська (дебіторська) заборгованість, сума 32091,55 грн. щодо боржника СВК “Ятрань” не конкретизована ні номером договору, накладної, датою постачання (виникнення заборгованості), а тому відсутні фактичні підстави для визнання факту передачі недійсної вимоги, оскільки взагалі відсутні підстави вважати, що така заборгованість була передана.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 Господарського кодексу України у разі поділу суб’єкта господарювання усі його майнові права і обов’язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах до кожного з нових суб’єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу, у разі виділення одного або кількох нових суб’єктів господарювання до кожного з них переходять за розподільчим актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов’язки реорганізованого суб’єкта. Тобто, до правонаступника за розподільчим балансом переходять всі активи і пасиви, а тому нереальна до стягнення передана позивачеві заборгованість відображається в його збитках. Ці положення підтверджуються пунктом 1.1 Акту передачі приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р., де зазначено, що Компанія передає Підприємству дебіторську заборгованість, що виникла у зв’язку з виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997р. № 977 на суму 90325,0 тис. грн. згідно з реєстрами (додаток № 1,           № 2), вся заборгованість не підтверджена необхідною первинною документацією. За додатком № 2 до акту передачі – приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р. позивачу передана дебіторська заборгованість СВК “Ятрань” на суму 32091,55 грн. і приймаючи цю заборгованість без первинних документів позивач мав знати і знав, що вона є нереальна до стягнення і збиткова для позивача.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. по справі № 21/451 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1..Задовольнити апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії “Хліб України” на рішення Господарського суду м. Києва 18.12.2006р. у справі              № 21/451.

2. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. у справі № 21/451. В позові відмовити.

3. Стягнути з позивача на користь відповідача державне мито за подачу апеляційної скарги в розмірі 160,46 грн.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

5. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи                   № 21/451.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Зеленін  В.О.

Синиця  О.Ф.

27.02.07 (відправлено)