ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" квітня 2007 р.
Справа № 25-23/57-05-2312

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання   Бритавської Ю.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури Лянна О.А. посвідчення від 04.11.98р.

від позивача  Іванова І.О. за довіреністю від 10.01.2007р.

від відповідачів Велев В.Д. за довіреністю від 25.07.2006р.;

Нікішев О.В. за довіреністю від 04.05.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційне подання  Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління освіти Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 09 лютого 2007 року

у справі №25-23/57-05-2312

за позовом Приватного підприємства „Ремерцентр”

до  відповідачів 1) Управління освіти та науки Одеської міської ради;

2) Одеської міської ради

за участю: Прокуратури Одеської області

про стягнення 12265199,75 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ПП „Ремерцентр” до господарського суду Одеської області поданий позов про стягнення з Управління освіти та науки Одеської міської ради 9872873 грн., з яких 9361369,16 грн.  заборгованість за виконані ремонті  роботи згідно укладених договорів від 27.11.2002р. №226 і №227 з відповідними додатковими угодами до них та із врахуванням індексу інфляції, 467873,80 грн. –3% річних від простроченої суми.

В процесі розгляду справи позивачем  неодноразово уточнювалися позовні вимоги і в заяві від 06.02.2007р. за вх.№2877 викладені в остаточній редакції, а саме ПП „Ремерцентр” просило суд стягнути з Управління освіти та науки Одеської міської ради борг в сумі 7580056 грн. за  виконані ремонті  роботи згідно укладених договорів від 27.11.2002р. №226 і №227 з відповідними додатковими угодами до них; інфляційні в сумі 3757433,75 грн. та  3% річних в сумі 927710 грн. на підставі ст.625 ЦК України.

В процесі розгляду справи суд першої інстанції залучив до участі у справі прокурора Одеської області, а також залучив до участі у справі іншого відповідача –Одеську міську раду, про що 20.05.2005р. та 11.07.2005р.  виніс відповідні ухвали.

Розпорядженням першого заступника голови суду від 27.05.2005р. призначено колегіальний розгляд справи у складі головуючого судді Малярчук  І.А., судді Зуєвої Л.Є. та судді Бакланової Н.В. В подальшому в процесі розгляду справи склад колегії суддів змінювався на підставі відповідних розпоряджень голови суду від 21.06.2005р. №228-р, від 20.07.2005р. №273-р.

У зв’язку з призначенням судової бухгалтерської та судової будівельно-технічної експертизи розгляд справи зупинявся судом першої інстанції, про що 20.07.2005р. винесено відповідну ухвалу.           Ухвалою від 24.11.2006р. розгляд справи  поновлений судом першої інстанції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09 лютого 2007 року у справі №25-23/57-05-2312 (головуючий суддя Малярчук І.А., судді Бакланова Н.В., Петров В.С.) позов ПП „Ремерцентр” задоволений.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, у зв’язку з чим, з врахуванням п.4 Прикінцевих положень ЦК України підлягають задоволенню в повній мірі.

На рішення суду першої інстанції Заступником  прокурора Одеської області   в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління освіти Одеської міської ради внесено апеляційне подання, в якому заявлені вимоги винести постанову, якою скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2007р. у справі №25-23/57-05-2312 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.  При цьому заступник прокурора Одеської області посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Так, заступник прокурора Одеської області вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги п.14 ст.3, пп.3 п.1 ст.17 КАС України та п.1 ст.80 ГПК України, оскільки предметом спору у даній справі є виконання суб’єктом владних повноважень Управлінням освіти та науки Одеської міської ради адміністративного договору, укладеного з ПП „Ремерцентр”, а тому розгляд цієї справи підвідомчий господарському суду як адміністративному суду першої інстанції і мав здійснюватися за правилами, встановленими КАС України.

Також заступник прокурора Одеської області  вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, оскільки під час розгляду справи було вирішено питання щодо прав і обов’язків особи, не залученої ним до участі у справі, а саме Управління Державного казначейства України у м. Одеса ГУДКУ в Одеській області. Окрім того, заступник прокурора Одеської області посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.43 ГПК України, оскільки, по-перше, вирішення судом заявлених позовних вимог повністю залежало від результатів дослідження експертами не тільки матеріалів судової справи,  а й додаткових документів, витребуваних експертом, адже за їх відсутності рішення по справі на користь позивача не могло бути винесено. По-друге, судом не встановлено, що Одеською міською радою  передбачалось погашення такої заборгованості, як і не встановлено наявність бюджетних призначень щодо її сплати. Також заступник прокурора Одеської області посилається на те, що суд не врахував розпоряджень міського голови від 31.12.2002р. №2452р, від 05.04.2005р. №404-01р., якими затверджені графіки реструктуризації заборгованості, а тому суд першої інстанції мав виходити з календарних дат, зазначених у графіку при нарахуванні індексу інфляції та 3% річних.

Представники відповідачів у судовому засіданні просили апеляційне подання заступника прокурора Одеської області задовольнити, з підстав. викладених у поданні.

Представник позивача  вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим і правомірним, просив залишити його без змін, а апеляційне подання –без задоволення.

На підставі ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін та прокуратури, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційного подання, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 27.11.2002р. між Управлінням освіти Одеської міської ради (Замовник, відповідач-1) та ПП „Ремерцентр” (Генпідрядник, позивач) укладений договір на капітальний ремонт №226, предметом якого є виконання позивачем на свій ризик та залученими засобами і коштами робіт з капітального ремонту м’яких і шиферних покрівель згідно додатку №1 до договору та з капітального ремонту  приміщень СШ №38 (надалі договір №226).

У п.2.1. ст.2 цього договору сторони встановили, що орієнтовна вартість робіт доручених позивачу визначена у договірній ціні по кожному об’єкту, яка є невід’ємною частиною договору.

Згідно з п.3.1. ст.3 договору, початок робіт визначений сторонами 27.11.2002р., а закінчення –01.02.2003р.

При цьому, відповідно до умов п.3.2. ст.3 цього договору,  рішення про зміну початкових та кінцевих строків виконання робіт оформлюється додатковою угодою із зазначенням підстав.

Відповідно до п.4.1. ст.4 договору, кінцевий розрахунок за виконанні позивачем роботи здійснюється на протязі 10-ти днів з моменту підписання акту прийому виконаних робіт, а згідно з п.4.2. ст.4 договору, відповідач-1 здійснює також проміжні платежі позивачу за виконані роботи на підставі підписаної уповноваженими сторонами форми КБ-2Б на протязі 10 днів з моменту підписання.

Умовами п.5.1. ст.5 договору передбачено, що одним із обов’язків відповідача-1 є обов’язок щодо прийому виконаних етапів робіт і здійснення розрахунків з позивачем.

09.12.2002р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №226, якою змінили п.2.1. ст.2 договору, а саме, встановили,  що орієнтовна вартість робіт доручених позивачу складає 15300000 грн.

Разом з тим, 27.11.2002р. між Управлінням освіти Одеської міської ради (Замовник, відповідач-1) та ПП „Ремерцентр” (Генпідрядник, позивач) укладений договір на капітальний ремонт №227, предметом якого є виконання позивачем на свій ризик та залученими засобами і коштами робіт з капітального ремонту санвузлів і внутрішніх приміщень, систем тепло -, водопостачання і каналізації установ освіти м. Одеси згідно додатку №1 до договору. (надалі договір №227).

Умови цього договору щодо орієнтовної вартості робіт, строків виконання робіт, їх продовження, а також щодо порядку розрахунків і зобов’язань відповідача –1 є аналогічними умовам, встановленим у договорі №226.

09.12.2002р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №227, якою змінили п.2.1. ст.2 договору, а саме, встановили,  що орієнтовна вартість робіт доручених позивачу складає 1000000 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач виконав свої зобов’язання щодо капітального ремонту об’єктів, які перелічені у додатку №1 до договору №226 та додатку №1 до договору №227. Такі обставини підтверджуються наявними наявні у матеріалах справи акти приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3, які підписані відповідачем-1 без зауважень. Також апеляційним господарським судом встановлено, що додаткова угода про  продовження строків виконання робіт позивачем між сторонами не укладалася, а отже, позивач виконав роботи у встановлені договорами №226 і №227 строки.

При цьому, акти приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в, які  відповідачем -1 підписані без жодних зауважень, є підставою для розрахунку відповідача-1 з позивачем, що передбачено умовами укладених між сторонами договорів №226 і №227.

Більш того, відповідно до Наказу Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” №237/5 від 21.06.2002р., акти приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в є первинними обліковими документами у будівництві і складаються для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві. Ці акти складаються у двох примірниках і подаються генпідрядником –замовнику.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що на підставі актів приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в відповідач -1 розраховувався за виконані позивачем роботи, як в процесі їх виконання, так і після закінчення виконання робіт позивачем, що підтверджується наявним у матеріалах справи реєстром документів  по рахунку позивача та відповідачем-1 не заперечується, а 04.08.2003р. між позивачем  і відповідачем -1 укладені додаткові угоди до договорів №226 і №227.

За умовами цих додаткових угод до договорів №226 і №227 у зв’язку із переходом на казначейську форму обслуговування сторонами  у справі визначені  замовники робіт в залежності від міста розташування об’єктів капітального ремонту, а саме –Управління освіти Одеської міської ради, відділ освіти Приморської райдержадміністрації Одеської міської ради, відділ освіти Київської райдержадміністрації Одеської міської ради, відділ освіти Малиновської райдержадміністрації Одеської міської ради, відділ освіти Суворовської райдержадміністрації Одеської міської ради  та складений реєстр виконаних робіт, який є невід’ємною частиною договору, а також є підставою для розрахунків між сторонами.

Згідно з реєстром виконаних робіт, який є додатком до договору №226, станом на 04.08.2003р. заборгованість відповідача-1 за виконані позивачем роботи складала 12634238 грн., а реєстр виконаних робіт, який є додатком до договору №227 свідчить, що заборгованість відповідача -1  станом на 04.08.2003р. складала 843705 грн.

На протязі 2003-2004р.р. відповідач-1 також здійснював оплату виконаних позивачем робіт і станом на 01.01.2005р. заборгованість відповідача -1 за виконані позивачем роботи по договору №226 становила 7259871 грн., а за роботи, що виконані позивачем по договору №227 заборгованість відповідача -1 станом на 01.01.2005р. становила 321451 грн., що підтверджується реєстром документів  по рахунку позивача, підписаними сторонами актами звірки заборгованості станом на 01.01.2005р., а також графіком реструктуризації заборгованості, який затверджений розпорядженням міського голови від 05.04.2005р. №404-01р.

Оскільки права і обов’язки сторін, що виникли за договорами №226 і №227 укладеними 27.11.2002р. не припинилися і тривали після 01.01.2004р., тобто після набрання чинності Цивільним Кодексом України від 16.01.2003р., то до спірних правовідносин сторін слід застосовувати положення ЦК України від 16.01.2003р.

Так, вимогами ч.1 ст.853 ЦК України встановлено, що замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, відповідач-1  без жодних зауважень прийняв виконані позивачем роботи, що підтверджується підписаними сторонами актами  приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в та довідками  про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3, які відповідно до Наказу Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” №237/5 від 21.06.2002р. є первинними обліковими документами у будівництві. Втім, після остаточної здачі позивачем виконаних робіт відповідач -1 не розрахувався з позивачем у повному обсязі.

Такі обставини свідчать про порушення відповідачем -1 своїх договірних зобов’язань щодо розрахунку за виконанні позивачем роботи, а отже, і порушення вимог ст.ст.525, 526 ЦК України, якими передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом (ст.ст.525 ЦК України); зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком уточнених ПП „Ремерцентр” позовних вимог, сума боргу відповідача-1 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати виконаних  позивачем робіт становить 11337489,75  грн., а 3% річних  - 927710 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, а також на те, що 3% річних та індекс інфляції за своєю правовою природою не є неустойкою, а тому до них не застосовуються правила про скорочені строки позовної давності, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано і правомірно задовольнив позовні вимоги ПП „Ремерцентр” в повному обсязі.

Доводи викладені в апеляційному поданні щодо порушення судом першої інстанції вимог   п.14 ст.3, пп.3 п.1 ст.17 КАС України та п.1 ст.80 ГПК України не заслуговують на увагу. По-перше, відповідно затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.03.2003р. №1040-ХХІV Положення про Управління освіти Одеської міської ради, Управління освіти Одеської міської ради в тому числі наділено і господарською компетенцією, а зміст укладених Управлінням  освіти Одеської міської ради договорів №226 і №227 свідчить про здійснення останнім саме господарської діяльності, що відповідно до вимог абз.5 ч.1 ст.4 ГП України входить до предмету регулювання ГК України, а тому спір підлягає розгляду за правилами ГПК України. По-друге, факт того, що даний спір підвідомчий господарському суду встановлений у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 08.11.2005р. у даній справі, яка у встановленому законом порядку набрала законної сили.

Доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005р. №1232, згідно з яким, одним із завдань Державного казначейства України, а отже і його територіальних органів, є  безспірне списання коштів з  рахунків,  на  яких обліковуються  кошти  державного  та місцевих бюджетів і бюджетних установ,  за рішенням,  яке було прийняте  державним  органом,  що відповідно до закону має право на його застосування.

Доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.43 ГПК України є недоцільними, оскільки наявні у матеріалах справи Повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.09.2006р. №8013/23 та від 06.11.2006р. №8014 свідчать про неможливість проведення судово-економічної та будівельно-технічної експертизи, з підстав ненадання позивачем витребуваних експертом документів, а також несплати останнім рахунку на проведення експертизи, а відповідно до п.6 Інформаційного листа ВГСУ від 27.11.2006р. №01-8/2651 „Про деякі питання призначення судових експертиз”, у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов’язаних  з проведенням судової експертизи, господарський суд розглядає справу на підставі наявних доказів.  У матеріалах справи наявні підписані відповідачем -1 акти приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в та довідки  про вартість виконаних підрядних робіт форми №КБ-3, які відповідно до Наказу Державного комітету статистики України, Державного комітету України з будівництва та архітектури „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві”  є первинними обліковими документами у будівництві і складаються для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві. До того ж, згідно з наявним у матеріалах справи актом ПП „Ремерцентр” від 20.01.2006р. „Про виділення до знищення справ (документів), які не підлягають зберіганню”, позивач знищив документи, які витребувані судовими експертами. Цей акт узгоджений з ЕПК Держархіву Одеської області (протокол від 26.01.2006р. №1).

Не приймаються до уваги посилання заступника прокурора Одеської області на відповідні розпорядження міського голови, якими затверджувалися  графіки реструктуризації заборгованості, оскільки, по-перше, ці графіки не узгоджені з позивачем у справі, а отже, фактично змінюють умови договорів №226 і №227 в односторонньому порядку, а по-друге, останній графік реструктуризації заборгованості затверджений міським головою 05.04.2005р., тобто вже після звернення ПП „Ремерцентр” до суду з даним позовом.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 09 лютого  2007 року у справі №25-23/57-05-2312 залишити без змін, а апеляційне подання Заступника прокурора Одеської області -  без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов