ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"29" травня 2007 р.

Справа № 3/563/06

Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Лавренюк
О.Т.

суддів: Савицького
Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе
С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: не
з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений
належним чином

від відповідача за первісним
позовом: ОСОБА_2, дов. НОМЕР_1 від 14.05.2007 р.

від відповідача за первісним
позовом: Яковішин Я.М., дов. № 1 від 23.12.2006 р.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Миколаїв (далі по тексту - ПП ОСОБА_1)

на рішення господарського
суду Миколаївської області від 06.03.2007 р. (підписано 16.03.2007 р.)

по справі
№ 3/563/06

за позовом
ПП ОСОБА_1

до
Сільськогосподарського рибоводного приватного підприємства „Амур-Аква”, м.
Миколаїв (далі по тексту - СГРПП „Амур-Аква”)

про
стягнення 50 000,00 грн.

та за зустрічним позовом
СГРПП „Амур-Аква”

до
ПП ОСОБА_1

про
визнання недійсним договору

В С Т А Н О В
И Л А:

ПП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду першої інстанції з позовом до СГРПП „Амур-Аква”, в якому
просить стягнути з відповідача 50000,00 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем договору про надання інформаційно-консультаційних
послуг, укладеному між сторонами 13.07.2004 р. за НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказує, що 13.07.2004 р. було укладено договір НОМЕР_2 на надання
інформаційно-консультативних послуг. Умови договору позивачем виконані в
повному обсязі, про що свідчить акт виконаних робіт, підписаний від імені
відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 СГРПП „Амур-Аква” ОСОБА_4, але відповідач за виконані
по договору послуги не розрахувався.

Відповідач позов не визнав та
звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору
від 13.07.2004 р. НОМЕР_2, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 92, 203, 215
ЦК України та ст. 207 ГК України.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 06.03.2007 р. по справі № 3/563/06 (суддя Смородінова
О.Г.) в задоволені позову ПП ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов задоволено,
договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 13.07.2004 р.
НОМЕР_2, укладений між сторонами, визнано недійсним.

Правові наслідки, передбачені ст.
216 ЦК України, не застосовані, з посиланням на те, що позивач схвалення
відповідачем договору після його укладення не надав.

Рішення суду обґрунтовано тим, що з
боку відповідача вказаний договір підписаний особою, яка не мала на це
відповідних повноважень.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, ПП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
місцевого господарського суду скасувати, посилаючись на те, що суд не в повній
мірі дослідив матеріали справи, допустив порушення вимог матеріального та
процесуального законодавства.

В судове засідання ПП ОСОБА_1 не
з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Представник СГРПП „Амур-Аква”
відзив на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні представник
відповідача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Колегія судів, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським
судом, заслухавши представників СГРПП „Амур-Аква”, приходить до висновку про
те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до наданої позивачем
копії договору, 13.07.2004 р. між ПП ОСОБА_1 та СГРПП „Амур-Аква” укладено
договір НОМЕР_2 на надання інформаційно-консультативних послуг, за умова якого
СГРПП „Амур-Аква” як замовник доручає, а ПП ОСОБА_1 приймає на себе зобов'язання
надати інформаційно-консультативні послуги (а.с. 6).

Ціна договору визначена в сумі 50
000,00 грн., оплата за послуги повинна здійснюватися згідно акту виконаних
робіт.

На підтвердження виконання умов
договору первісним позивачем надано копію акту виконаних робіт від 30.07.2004
р. за НОМЕР_3 (а.с. 7).

Як вбачається з наданої копії
договору від 13.07.2004 р., договір від імені СГРПП „Амур-Аква” підписано
ІНФОРМАЦІЯ_2 „Амур-Аква” ОСОБА_4 Копія акту приймання  виконаних робіт від 30.07.2004 р.  також підписано ІНФОРМАЦІЯ_2 СГРПП
„Амур-Аква” ОСОБА_4

Крім того на підтвердження
повноважень ОСОБА_4 своїх повноважень та своїх вимог первісний позивач надав
копію наказу НОМЕР_4 від 12.07.2004 р. „Про прийняття на роботу” згідно яким на
підставі поданої заяви ОСОБА_5 наказано прийняти  на роботу по договору підряду з 12.07.2004 р.
на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 з правом підпису документів за відсутності директора.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
бути підтверджені іншими засобами доказування.

Аналізуючи надані в обґрунтування
позову докази, судова колегія встановила, що відповідно до Статуту СГРПП
„Амур-Аква”, зареєстрованого 09.02.2000 р. за № 13360, підприємство СГРПП
„Амур-Аква” є приватним підприємством, заснованим на приватній власності
громадянина України ОСОБА_3.

Керівництво підприємством
здійснюється власником у відповідності зі Статутом підприємства (п. 4.1
Статуту).

Власник для поточного керівництва
діяльністю підприємства може наймати директора підприємства по контракту, в
якому визначаються всі умови найму (п. 4.4).

В своїй діяльності підприємство
додержується діючого законодавства України, яке регулює господарську
діяльність, тобто надає звіти в персоніфікований відділ Пенсійного фонду, де
вказують всіх працівників з ідентифікаційними кодами, надає звіти в податкову
інспекцію, веде книгу обліку наказів, складає табеля обліку робочого часу,
тощо.

Як вбачається з наданих
відповідачем копій звітів до Пенсійного фонду, податкової інспекції (а.с.
20-23), оглянутих судом оригіналів вказаних звітів, відомості щодо наявності
такого працівника, як ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до книги реєстрації
наказів по СГРПП „Амур-Аква”, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні,
наказ НОМЕР_4 „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати” складено
01.09.2004 р. Наказу про прийняття на роботу ОСОБА_5 не існує.

Крім того, як вбачається з вказаної
книги реєстрації наказів, в липні 2004 року взагалі будь-які накази не
складались.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку, що будь-які належні докази на підтвердження того, що
ОСОБА_4 у будь-який час працював на СГРПП „Амур-Аква” відсутні і тому судова
колегія, надані первісним позивачем докази, оцінює критично та не приймає до уваги.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно п. 9.1 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.03.1999 р. № 09-5/111 (редакція з 10.12.2004
р.) письмова угода може бути укладена від імені юридичної особи її
представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акту.

Згідно вказаних роз'яснень,
обов'язок перевіряти повноваження особи, яка підписує договір, покладається на
сторону, з якою укладено угоду.

В вказаному вище наказі мова йде
про право ОСОБА_4 щодо підписання документів за умови відсутності директора
позивача за зустрічним позовом.

За таких обставин, позивач за
первісним позовом, навіть якщо не сумнівався в наявності наказу НОМЕР_4, мав
пересвідчитися про відсутність директора підприємства, так як тільки за цієї
підстави у ОСОБА_4 могло виникнути право підпису документів.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_3 в день в укладення договору був присутнім на роботі і за правилами
Статуту та внутрішніх наказів саме ОСОБА_3 мав право на підписання будь-яких
угод в цей день.

У відповідності частини 7 ст. 179
Господарського кодексу України, господарські договори укладаються по правилам,
встановленим Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 ст. 181 ГК України
встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками.

При цьому слід враховувати, що
згідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється
печаткою.

Як доведено матеріалами справи
ОСОБА_4 не мав права на укладення договору
з ПП ОСОБА_1 та підписувати Акт виконаних робіт, оскільки не працював на
вказаному підприємстві, не був уповноважений на це підприємством СРПП
„Амур-Аква”, як того вимагає ст. 207 ЦК України.

Доказів того, що відповідач за
первісним позовом взагалі будь-коли мав намір на укладення такого договору ,
позивач суду не надав.

Таким чином, оспорюванний договір,
підписаний від імені СГРПП „Амур-Аква” особою, яка не мала будь-яких
повноважень виступати від імені відповідача у цивільних правовідносинах з ПП
ОСОБА_1 і підписання правочину цією особою не може бути проявом волевиявлення
юридичної особи, тобто цей договір не відповідає вимогам чинного законодавства.

Не надано позивачем за первісним
позовом і доказів виконання будь-яких робіт згідно з вказаним договором.

Копія акту виконаних робіт , надана
позивачем, не може бути належним доказом на підставі вищевикладеного.

За таких обставин господарський суд
першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови в задоволені
первісного позову.

Посилання скаржника на необхідність
застосування ст. 216 ЦК України безпідставне, оскільки доказів виконання умов
договору первісним позивачем не надано.

Наявність печатки СГРПП „Амур-Аква”
на наданій копії договору та копії акту виконаних робіт, з урахуванням
вищевикладеного, не може бути підставою для визнання правочину дійсним.

На підставі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване
рішення, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував
норми матеріального права, в зв'язку апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Керуючись
cm.cm. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської
області від 06.03.2007 р. по справі № 3/563/06 залишити без змін.

В задоволені позову Первомайського
міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Первомайської міської ради
відмовити.

Постанова в порядку ст. 105
Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя
О.Т. Лавренюк

Суддя                                                                                  Я.Ф.
Савицький

Суддя
Т.Я Гладишева