ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.
№ 16/85-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. –головуючий,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Новокаховська автоколона" Відкритого акціонерного товариства "Брилівська автобаза" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 13 лютого 2007 року у справі № 16/85-05 Господарського суду Херсонської області за позовом Дочірнього підприємства "Новокаховська автоколона" Відкритого акціонерного товариства "Брилівська автобаза", м. Таврійськ, Херсонська область, до Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління № 20", Херсонська область, за участю третьої особи: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, м. Херсон, про стягнення 242 981,16грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ДП "Новокаховська автоколона" ВАТ "Брилівська автобаза" –Хорунжий О.А. (директор);

відповідача –ВАТ "Будівельно-монтажне управління № 20" –Риженко В.М. (директор);

встановив:

У березні 2005 року позивач –Дочірнє підприємство "Новокаховська автоколона" Відкритого акціонерного товариства "Брилівська автобаза" пред'явив у господарському суді позов до відповідача – Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління № 20" про стягнення 242 981,16 грн.

Вказував, що на підставі укладеного між ним (субпідрядником) та Відкритим акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд" (Генпідрядником) субпідрядного договору № 6 від 25 червня 2003 року на виконання робіт по реконструкції автомобільної дороги Київ-Одеса, субпідрядник зобов'язався виконати роботи по будівництву ділянок автомобільних доріг та здати у передбачені строки об'єкт в експлуатацію Генпідряднику.

Для виконання земляних робіт на ділянці доріг, реконструкція якої доручена ДП "Новокаховська автоколона" ВАТ "Брилівська автобаза", на підставі субпідрядного договору № 6, між ним (замовником) та ВАТ "Будівельно-монтажне управління № 20" (підрядником) було укладено договори від 23 липня 2003 року (строком до 31.12.2003 року) та від 12 березня 2004 року за № 112 (строком до 31.12.2004 року), згідно умов яких підрядник передає замовнику механізми для виконання робіт, а саме: автоскрепери МоАЗ-546 і бульдозер Т-170 та здійснює роботи по переміщенню грунту.

Посилаючись на ту обставину, що виконання робіт з переміщення грунту виконано безпосередніми силами замовника, однак за допомогою техніки переданої ВАТ "Будівельно-монтажне управління № 20", позивач вважає, що попередня оплата в сумі 236 541,75 грн., що перерахована відповідачу, безпідставно набута останнім та підлягає поверненню.

Заявою від 17 травня 2006 року про уточнення позовних вимог позивач змінив підставу позову та просить стягнути з відповідача 223 099,92 грн., як безпідставно отриману суму відповідно до ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України та 3 % річних за користування коштами. Також просить стягнути з відповідача вартість судово-бухгалтерської експертизи, віднести на нього судові витрати та вартість послуг адвоката в сумі 11 154 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17 листопада 2006 року (колегія суддів у складі: Янковської І.Є. –головуючий, Александрової Л.І., Гридасова Ю.В.) в задоволенні позову відмовленно.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 13 лютого 2007 року (колегія суддів у складі: Шевченко Т.М., –головуючий, Мойсеєнко Т.В., Коробка Н.Д.) рішення залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що укладені між сторонами договори від 23 липня 2003 року та від 12 березня 2004 року за своєю правовою природою є договорами найму, на виконання яких позивачем перераховано кошти на підставі актів про надання послуг та виконання робіт за цими договорами, що відповідає умовам укладених договорів, а оскільки в установленому законом порядку зазначені договори недійсними не визнанні, підстав для повернення позивачу коштів відсутні.

У касаційній скарзі Дочірнє підприємство "Новокаховська автоколона" Відкритого акціонерного товариства "Брилівська автобаза", посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Херсонської області від 17 листопада 2006 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 13 лютого 2007 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 23 липня 2003 року між сторонами укладений договір №-22, за яким відповідач, як підрядник, передає, а позивач, як замовник, приймає механізми для виконання земельних робіт, за умовами якого підрядник надав замовнику наступні механізми: 4 автоскреї МоАЗ-546 та бульдозер Т-170 на строк з 19.07.2003 р. по 31.12.2003 р.

12 березня 2004 року між сторонами укладено аналогічний договір за № 112 за яким відповідач як підрядник надає замовнику 5 автоскреперів МоАЗ-546 та бульдозер Т-170 на строк з 12.03.2004 року по 31.12.2004 року. В пунктах 1.2 даних договорів визначено, що роботи виконуються відповідно до ДБН та технічних умов експлуатації.

Судами також встановлено, що на протязі серпня 2003 року по березень 2004 року між сторонами було укладено ряд аналогічних договорів, за умовами яких відповідач передає позивачу механізми для проведення земляних робіт. Так, згідно договору № 24 від 01.08.2003 року позивач приймає бульдозер Т-170; згідно договору № 25 від 01.08.2003 року –трактор К-701, за договором № 26 від 01.08.2003 року –А/грейдер. Інші механізми передані також за договорами №№ 6,7,8, 9, 10 від 22.03.2004 року.

В пункті 2.1 розділу 2 сторони визначили вартість робіт та порядок розрахунків.

У розділі 4 названих договорів закріплено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно на підставі довідки Замовника (позивача у справі). Прийом робіт здійснюється у встановленому ним порядку. Також в даному розділі договорів вказано, що відповідач бере на себе зобов'язання виконати всі роботи, зазначені у договорі, додатках та доповненнях до нього.

Під час розгляду справи судами встановлено, що в жодному з наведених договорів не зазначено, хто саме є виконавцем земляних робіт, які роботи повинні виконуватися. Перелік робіт, які має здійснювати відповідач, крім передачі механізів, в договорі не наведений, додатки або доповнення до цього договору сторонами не приймалися.

Також судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що всі визначені договори є ідентичними і різняться тільки кількістю, видом механізмів та умовами оплати і за своєю правовою природою є договорами найму.

Згідно з ст. 256 ЦК УРСР, який діяв до 31.12.2003 року, за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Фактично в період дії всіх вищезазначених договорів сторонами оформлялися акти прийомки виконаних робіт та акти наданих послуг, які позивачем підписані без будь-яких заперечень.

Як встановлено господарськими судами та підтверджено матеріалами справи, за період з жовтня 2003 року по жовтень 2004 року сторонами підписано акти прийомки виконаних робіт та наданих послуг (оренда, послуги щодо надання механізмів, переміщення грунта і т.і.) на загальну суму 420 557,14 грн. При цьому а Актах прийомки виконаних робіт йдеться про вартість оренди механізмів, в Актах наданих послуг –про надані послуги, їх вартість з посиланням на відповідний договір. Відповідачем, на підставі узгоджених Актів, були виставлені позивачу рахунки на оплату на загальну суму 389 949,14 грн. Згідно платіжних доручень, позивач перерахував відповідачу по виставлених рахунках, з посиланням "за послуги механізмів", "за виконані роботи" 346 754,51 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини даної справи, правильно встановив, і виходив з того, що оскільки укладені між сторонами договори від 23.07.2003 р. та 12.03.2004 р. в установленому законом порядку недійсними не визнані та враховуючи перерахування позивачем коштів на підставі актів про надання послуг та виконання робіт за цими договорами, що не порушує умов укладених між сторонами договорів, підстави до застосування правових  наслідків, що передбачені ст. 1212 ЦК України відсутні.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що грошові кошти були отримані Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажне управління № 20" за надані ним послуги з оренди будмеханізмів на підставі укладених договорів, а тому посилання касаційної скарги на те, що відповідач безпідставно отримав ці кошти не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія відзначає, що судом першої та апеляційної інстанції з достатньою повнотою встановлені обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, їм дана правильна юридична оцінка та правомірно не застосувано до спірних правовідносин приписи ст. 1212  ЦК України щодо повернення позивачу коштів, які за його твердженням він безпідставно перерахував відповідачу.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводи касаційної скарги не спростували вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для зміни чи скасування прийнятих у даній справі судових актів.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Новокаховська автоколона" Відкритого акціонерного товариства "Брилівська автобаза" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 13 лютого 2007 року у справі № 16/85-05 залишити без змін.

Головуючий                                                       Л. Невдашенко

Судді:                                                                      М. Михайлюк

Н. Дунаєвська