ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"12" березня 2007 р.

Справа  № 25-8/423-06-12883А

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі
Одеської області

до відповідача: СПД ОСОБА_1

про стягнення 158,82 грн.

Суддя:                         Малярчук І.А.

В
судових засіданнях приймали участь представники:

Позивача:
Іорданов В. П., довіреність №4918/08 від 30.11.06 р.

Відповідача: не з'явився.

В
судовому засіданні 12.03.07 р. приймали участь представники:

Позивача:
не з'явився.

Відповідача: не з'явився.

Суть спору: про стягнення 158,82 грн.
заборгованості по оплаті фіксованого розміру страхових внесків.

Управління Пенсійного фонду України
в Арцизькому районі Одеської області звернулося до господарського суду з  позовом до СПД ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 248,82 грн.

В процесі розгляду справи позивач
надав суду клопотання про збільшення позовних вимог від 13.12.06 р. вх.НОМЕР_1,
згідно якого доповнив заявлені позовні вимоги ще одною позовною вимогою про
зобов'язання відповідача надати звітність за формою, встановленою Додатком 26
Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами  внесків на
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України; заява про зменшення позовних вимог від
05.02.07 р. вх.НОМЕР_2, відповідно до якої суму заявленої до стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зменшив до 158,82 грн.;  заява від 06.02.07 р. вх.НОМЕР_3, в якій
зменшив позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати звітність;
клопотання від 07.02.07 р. вх.НОМЕР_4, про проведення судового засідання 20.02.07
р. за відсутності позивача з огляду на надання всіх необхідних пояснень  та документів, яке судом задоволено.

Позивач визначив свою правову
позицію в позовній заяві, яка базується на застосуванні пп.4 п.8 прикінцевих
положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне  пенсійне страхування” від 09.07.03 р.
№1058-ХV, яким передбачено, що до набрання чинності законом про спрямування
частини страхових внесків  до Накопичувального
фонду, фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали  особливий спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту) та члени
сімей  зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні  ними
підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Так, позивач зазначає, що виключно
Законом України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” визначаються платники страхових внесків,
їх права та обов'язки, а також порядок нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, оскільки він є
спеціальним законом, тоді як Указ Президента України  від 03.07.1998 р. №727/98 „Про спрощену  систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”, на який в обґрунтування своїх заперечень
посилається відповідач на противагу позивачу, є лише підзаконним
нормативно-правовим актом.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень на адміністративний позов не надав, однак надіслав
лист  від 19.02.07 р. вх.НОМЕР_5, в якому
повідомляється про сплату     25.12.06 р.
заявленої позивачем до стягнення заборгованості в сумі 248,82 грн. та
фінансових санкцій в сумі 170 грн., до листа додано відповідні квитанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

07.04.1997 р. Арцизькою районною
державною адміністрацією Одеської області зареєстровано фізичну особу ОСОБА_1 як
суб'єкта підприємницької діяльності.

СПД ОСОБА_1  згідно поданої заяви зареєстровано  в Управлінні Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області  з
04.01.2000 р. за НОМЕР_6 платником
страхових внесків.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи патенту, виданого Арцизькою МДПІ суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1, остання є платником фіксованого податку протягом 2005 р.

У зв'язку із ненаданням СПД ОСОБА_1
звіту про результати підприємницької діяльності
за 2005 р. до 01.04.06 р., Управлінням ПФУ в Арцизькому районі було
надіслано на її адресу повідомлення про необхідність надати звіт за формою 26,
встановленою Інструкцією  №21-1, яке
відповідно до повідомлення про вручення поштової кореспонденції було отримано
відповідачем 22.06.06 р.

Однак, відповідач до Управління ПФУ
в Арцизькому районі не з'являвся, документів, що підтверджують сплату внесків
на загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування у розмірі фіксованої ставки не надав.

Проаналізувавши обставини справи та
положення чинного законодавства, що регулюють спірні відносини суд встановив
наступне.

Відповідно до абз. 13, 14, 19 п.1 ст.14 розділу ІV
Декрету КМУ від 26.12.1992 р. №13-92 „Про прибутковий податок з громадян”
громадянин за   своїм   бажанням
може  придбати  патент
на здійснення підприємницької діяльності на всій території України.      Документ, що   засвідчує
сплату   фіксованого   податку,
є підставою для  видачі  податковим
органом  за  місцем
проживання громадянина патенту,  в
якому зазначаються: прізвище та ім'я цього громадянина;  його
ідентифікаційний  номер;  строк
дії  патенту; перелік  осіб,
які  перебувають у трудових відносинах
з платником податку,  або   членів
його   сім'ї,   які
беруть   участь   у підприємницькій   діяльності;
місце  здійснення  підприємницької діяльності; назва органу, що
видав патент. Для одержання
патенту    на   здійснення
підприємницької діяльності
на   всій   території
України   фіксований   податок встановлюється у розмірі 100
гривень.

Згідно   із
Законом України  N  2285-IV
від 23.12.2004 р. дію абзацу двадцять третього пункту 1 статті 14
Декрету КМУ від 26.12.1992 р. №13-92 „Про прибутковий податок з громадян”
зупинено на 2005 рік в частині звільнення платників фіксованого податку, осіб,
які  перебувають  з  ними
у трудових відносинах, а також членів їх сімей,
які беруть участь у підприємницькій діяльності, від сплати
нарахувань  на  фонд
оплати праці, збору на обов'язкове соціальне
страхування.

Відповідно до редакції п.2 прикінцевих
положень Закону України „Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок з громадян”, яка існувала до 31.03.05 р.
до  внесення  відповідних
змін  до  порядку
здійснення відрахувань на
державне      пенсійне   страхування громадянами-підприємцями,  що
сплачують  фіксований  податок,
10 відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого
бюджету,   перераховуються  до
Пенсійного  фонду  України,
а  90 відсотків  сум
фіксованого  податку,  що  надійшли  до
місцевого бюджету,
спрямовуються  на  потреби
територіальної  громади  за визначеними нею напрямами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.11 Закону України „Про
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування” від 09.07.03 р. №1058-ХV особами, які підлягають
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, є зокрема фізичні
особи -суб'єкти  підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент) та члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 2 ст.15 Закону України „Про
загальнообов'язкове  державне пенсійне
страхування” визначено, що платниками
страхових  внесків до
Накопичувального фонду є застраховані особи,
зазначені в пунктах 1-7, 9, 10, 12, 15 статті 11 та частині першій
статті 12 цього Закону.

Згідно  пп. 4 п.8 Прикінцевих положень Закону України
„Про загальнообов'язкове  державне
пенсійне страхування”, до набрання чинності законом про спрямування
частини страхових внесків  до
Накопичувального фонду (крім підпункту 5, який діє протягом строку, визначеного
Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування
сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх
працівників” від  24.06.04 р.), фізичні
особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали  особливий спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту) та члени
сімей  зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні  ними
підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі.

Частиною 5 ст.45 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2005 рік” в редакції від 23.12.04 р. №2285 -ІV
на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове  державне страхування для фізичних осіб
-суб'єктів  підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок)
встановлено у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України
„Про загальнообов'язкове  державне
пенсійне страхування” на місяць на кожну особу.

Відповідно до абз.8 ст.1 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” мінімальний страховий внесок -сума
коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної
плати на розмір  страхового внеску,
встановленого законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Згідно  ч.1 ст.83 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2005 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня по 1
квітня 2005 р. встановлено у розмірі 262 грн. на місяць.

В період з 01.01.05 р. до 30.03.05
р. розмір страхового внеску відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України „Про збір
на обов'язкове  державне пенсійне
страхування”  №400/97-ВР від 26.06.1997
р. складав 32% від об'єкту оподаткування - заробітної плати (доходу).

Таким чином, мінімальний страховий
внесок  на загальнообов'язкове державне
пенсійне  страхування для фізичних осіб
-суб'єктів підприємницької діяльності складає     83, 84 грн. ( 262 грн. Ч 32% ).

Законом України „Про внесення  змін та доповнень до Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік” від 25.03.05 р. №2505-ІV внесено зміни до
ст.45 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та скасовано
плату суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами  фіксованої ставки на загальнообов'язкове  державне пенсійне  страхування. Закон України від 25.03.05 р.      №2505-ІV набрав чинності  31.03.05 р., у зв'язку з чим розмір
страхового внеску, що належить сплатити фізичній особі -суб'єкту підприємницької
діяльності за березень 2005 р. визначається шляхом розрахунку  добутку фіксованої ставки на місяць  та кількості днів до набуття чинності Закону  України від 25.03.05 р. №2505-ІV, що складає
81,14 грн. ((83,84Ч30)/31).

Таким чином, загальна сума
страхових внесків, які повинні бути внесені суб'єктом  підприємницької діяльності -фізичною особою
-платником фіксованого податку до Пенсійного фонду України  за 1 квартал 2005 р., складає 248,82
грн.(83,84 грн. + 83,84 грн.+ 81,14 грн.)

Між тим, як вбачається з листа
Арцизької МДПІ в Одеській області  від
12.01.07 р.  НОМЕР_7 щодо сплати податків
СПД- фізичними особами, відповідачем за 1 квартал 2005 р. сплачено фіксований
податок в розмірі 300 грн., з яких 10% щомісячно (90 грн.) Відділення
Державного  казначейства  України
повинно було перерахувати до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.1 Закону України
„Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які  застосовують особливі умови
оподаткування, обліку, та звітності у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України  частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004р. -І кварталу 2005 р.” №3583-ІV
від  16.03.06 р., суми внесків до
Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, якими
застосовуються особливі  умови
оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків
згідно з чинним законодавством України протягом 2004 р. -І кварталу 2005 р.,
але не були зараховані на їх особливі рахунки
в цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України
норм чинного на той час Закону України „Про Державний бюджет України на 2005
рік” від 23.12.04 р. №2285-ІV не вважати заборгованістю.

Таким чином, вищенаведеним Законом
України №3583-ІV від  16.03.06 р.
врегульовано питання стосовно сум страхових внесків до Пенсійного фонду України
сплачених суб'єктами господарської діяльності, якими застосовуються
особливі  умови оподаткування, обліку та
звітності,  в складі єдиного податку
протягом 2004 р.- І кварталу 2005 р.

Враховуючи те, що СПД фізична особа
ОСОБА_1 фактично сплатила у першому кварталі 2005 р. 300 грн. фіксованого
податку, з яких Відділення Державного казначейства повинно було перерахувати до
Пенсійного фонду України 90 грн., а сума страхових внесків, які повинні
бути внесені суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою - платником
фіксованого податку до Пенсійного фонду України
за 1 квартал 2005 р., складає 248,83 грн., заборгованість відповідача на
момент подання даного адміністративного позову становила 158,82 грн.

Пунктом 1 ст.69 КАС України визначено,
що  доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показання свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування... Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень
(п.п.1, 2 ст.70 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу (п.1 ст.71 КАС України).

Згідно ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи сплату відповідачем до
Управління ПФУ в Арцизькому районі грошових коштів в сумі 248,82 грн., що
підтверджується квитанцією НОМЕР_8 від 25.12.06 р. суд відмовляє в задоволенні
заявлених позовних  вимог з огляду на
погашення заборгованості по оплаті фіксованого розміру страхових внесків в
повному обсязі в процесі розгляду справи.

Згідно ч.4 ст. 94 КАС України  у справах, в яких позивачем  є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем
-фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача
не стягуються.

Керуючись
ст.ст.94, 160-164 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в позові повністю.

Постанова може бути оскаржена в
порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
Малярчук І.А.