ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31.05.07р.

Справа № А27/165-07

За позовом  Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську

до  Управління Державної служби охорони при управлінні МВС України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя  Татарчук В.О.

Секретар Сергієнко П.М.

Представники сторін:

від позивача – Твердоступ І.І. дов. від 14.12.2006р. №31816/10/08-09-15, Скрипник О.Б. дов. від 14.12.2006р. №31840/10/08-09-15, Басак Л.М.  дов. від 19.03.2007р. №8126/10/08-10-15, Уланова П.В. дов. від 28.03.2007р. №9114/10/08-10/1-15, Волошина В.В. дов. від 30.05.2007р. №16623/10/01-10/2-15

від відповідача –Григоренко О.А. дов. від 23.10.2006р. №9/7-4491, Гаврилюк С.І. дов. від 11.04.2007р. №9/1-1427

Суть спору:

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську (далі –СДПІ у м. Дніпропетровську) звернулася з позовом до управління Державної служби охорони при управлінні МВС України в Дніпропетровській області (далі управління) про стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2928918,48грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          відповідач в порушення пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, п.17.2 ст.17, п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»не перераховував до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, внаслідок чого виникла заборгованість до бюджету у розмірі 2928918,48грн., в тому числі по періодах: ІІ півріччя 2004р. –717703,72грн., 2005р. –1738570,50грн., І квартал 2006р. –472644,26грн.;

-          Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб»чітко встановлено, що податок, утриманий з доходів резидентів, підлягає зарахуванню до бюджету;

-          відповідно до пп.16.3.5 п.16.3 ст.16 вказаного Закону відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе юридична особа або її уповноважений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідач заперечує проти позову вказуючи на те, що:

-          позивач в порушення Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПАУ від 10.08.05 №327, не прийняв податкове - повідомлення рішення;

-          є некоректним твердження позивача про порушення відповідачем пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки даний пункт визначає загальний порядок перерахування до державного бюджету утриманого податковим агентом податку з доходів фізичних осіб;

-          позивач діяв згідно з пунктом 22.7 статті 22 Прикінцевих положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а також постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 №17 і спрямовував утримані суми податку виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів відповідної категорії громадян;

-          в даному випадку є можливість застосування пп.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та прийняти рішення на користь платника податків.

В судовому засіданні 31.05.2007р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

встановив:

11.09.2006р. СДПІ у м. Дніпропетровську було проведено перевірку відповідача за результатами якої складений акт №319-08-03/3-08596854 «Про результати виїзної планової перевірки Управління Державної служби охорони при Управлінні МВС України в Дніпропетровській області з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004р. по 31.03.2006р.».

Перевіркою встановлено, що відповідач в порушення пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, п.17.2 ст.17, п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»не перераховував до бюджету податок з доходів фізичних осіб, утриманий з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Внаслідок наведеного, за період з 01.07.2004р. по 31.03.2006р. виникла заборгованість до бюджету у розмірі 2928918,48грн., в тому числі по періодах: ІІ півріччя 2004р. –717703,72грн., 2005р. –1738570,50грн., І квартал 2006р. –472644,26грн.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Аналіз чинного законодавства свідчить про неправомірність висновку податкового органу про порушення відповідачем порядку перерахування до державного бюджету утриманого податковим агентом податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи  на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його  нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає  сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду (пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 вказаного Закону).

В той же час, згідно п.22.7 ст.22 Закону суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу  органів внутрішніх справ у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»(ст.48), Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» (ст.38) і Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»(ст.37) покладена необхідність дотримання наведеного порядку виплати компенсації втрат на установи (організації, підприємства), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб.

Згідно з вказаним порядком відповідач за період з 01.07.2004р. по 31.03.2006р. використовував суми утриманого податку з доходів осіб рядового і начальницького складу, одержуваних ними у зв’язку з виконанням обов’язків несення служби, на рівноцінну і повну компенсацію втрат доходів вказаної категорії громадян.

В ході вирішення спору податковою інспекцією не спростований факт спрямування управлянням утриманого податку саме на компенсацію втрат відповідної категорії громадян.

Слід погодитись з твердженням позивача про наявність неоднозначного (множинного) трактування, визначеного Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», порядку утримання та використання сум податку на доходи фізичних осіб щодо органів внутрішніх справ.

Відповідно до пп.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Викладені положення дозволяють прийняти рішення на користь відповідача.

В той же час суд не приймає посилання управління на відсутність податкового повідомлення-рішення, як на підставу для відмови в позові.

Відповідач не є платником податку з доходів фізичних осіб в розумінні ст.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Заборгованість в сумі 2928918,48грн. по податку з доходів фізичних осіб не є податковим зобов’язанням управління (п.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»), а тому відсутні підстави для прийняття податкового повідомлення (п.1.9 ст.1 вказаного Закону).

Керуючись ст.ст. 94, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.186 КАС України.

Суддя                                                                                          В.О.Татарчук

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –07.06.2007р.