СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

11 квітня 2007 року

Справа № 2-15/370-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача: Князєва Олександра Анатолійовича, довіреність № б/н   від 15.01.2007,  товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД";

відповідача: Котовської Наталії Дмитрівни, довіреність №006-Д   від 04.01.2007,  відкритого акціонерного товариства "Крименерго";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Іщенко І.А.) від 14 лютого 2007 року у справі № 2-15/370-2007,

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" (вул. Кримська, 2,Бахчисарай,98404)

до           відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6,Сімферополь,95034)

про визнання недійсними акту ненормативного характеру, рахунку-попередження та стягнення 6200,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 лютого 2007 року у справі №2-15/370-2007 (суддя Іщенко І.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про визнання недійсними акту ненормативного характеру, рахунку-попередження та стягнення 6200,80грн. було припинено провадження у справі в частині визнання недійсними акту відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004 за розрахунковий період з 18.11.2004 по 18.12.2004, рахунку-попередження №296 від 27.12.2004 з вимогою про оплату перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії на суму 7751,50грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, позов задовольнити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Плута В.М., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі на суддю Гоголя Ю.М.

За клопотанням представників сторін, судочинство здійснювалось на російській мові.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія потворно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відкритого акціонерного товариства „Крименерго" про визнання недійсними акту ненормативного характеру, рахунку-попередження та стягнення 6200,80грн. збитків. (а. с. 2-4).

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що позивачу були заподіяні збитки у розмірі 6200,80грн., які були сплачені товариством з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" в якості фінансових санкцій за порушення законодавства про електроенергетику у вигляді п'ятикратної вартості різниці фактично спожитої та оплаченої електроенергії за розрахунковий період з 18.11.2004 по 18.12.2004  у сумі 6200,80грн. відповідно до акту про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  та рахунку №296 від 27.12.2004, виставленого на його підставі.

Суд припинив провадження у справі в частині визнання недійсними акту відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004 за розрахунковий період з 18.11.2004 по 18.12.2004, рахунку-попередження №296 від 27.12.2004 з вимогою про оплату перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії на суму 7751,50грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,  15 жовтня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Велана ЛТД" (споживач) (позивач) та відкритим акціонерним товариством "Крименерго" (постачальник електричної енергії) (відповідач) було укладено договір поставки електричної енергії №296 (а. с. 8-15).

Сторони пунктом 2 договору зазначили, що по всім питанням, які не обумовлені дійсним договором, вони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією.

Також, пунктом 2 додатку № 4.2 до вказаного договору сторони обумовили, що розрахунковий період встановлюється з 18 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Остаточний розрахунок згідно пункту 5 Додатку має бути здійснений до 23 числа кожного місяця (а. с. 18-19).

Відкритим акціонерним товариством "Крименерго" 20 грудня 2004   виставлений рахунок №66-296 на оплату спожитої електричної енергії на суму 2325,44грн. з вимогою здійснити розрахунок до 25.12.2004  (а. с. 26).

Позивач 24 грудня 2004  пред'явив банку для виконання платіжне доручення №3293 на оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 2325,44грн., (а. с. 27), яке проведене банком 24.12.2004, про що свідчить відмітка банку на платіжному доручені.

На підставі того, що позивачем не була здійснена оплата вартості спожитої електричної енергії у розмірі 2325,44грн. до 25.12.2004  відкритим акціонерним товариством "Крименерго" було складено акт про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  за розрахунковий період з 18.11.2004  по 18.12.2004  (а. с.29).

На підставі цього акту, відкрите акціонерне товариство "Крименерго" направило на адресу позивача рахунок №296 з вимогою про оплату перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії на суму 7751,50грн., який датовано 27.12.2004  (а. с. 30) сума розрахована виходячи з п'ятикратної вартості спожитої в цей період електричної енергії.

Позивачем платіжними дорученнями №988 від 08.08.2005, №1210 від 21.09.2005, №1373 від 26.10.2005  та №1538 від 29.11.2005  була  частково сплачена штрафна санкція за перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії у розмірі 6200,80грн.

Отже, позивач вважає, що зазначений акт про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  та винесений на його підставі рахунок №296 від 27.12.2004  на суму 7751,50грн. винесені з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки станом на 27.12.2004  у позивача за спожиту електроенергію заборгованості вже не було, а відповідно і підстави для коригування граничної величини споживання електроенергії відсутні. Вказане і стало приводом для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" з позовом до суду про визнання недійсним акту, розрахунку-попередження та стягнення 6200,80грн. збитків.

Коригування граничної величини споживання електричної енергії регулюється Порядком постачання електричної енергії затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999  № 441.

Сторонами пунктом 5 договору врегульований порядок визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності. Пунктом 5.2 договору встановлено, що за результатами минулого розрахункового періоду договірна величина споживання електричної енергії коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично сплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії і відповідно здійснюється коригування договірної величини рівня електричної потужності.

Аналогічне положення закріплене також і частиною 2 пункту 11 Порядку постачання електричної енергії.

Згідно з пунктом 6 додатку №4.2 до договору, постачальник електричної енергії коригує граничну величину споживання електричної енергії за результатами розрахункового періоду протягом 5 робочих днів від дати оплати. Постачальник у письмовому вигляді доводить до відома споживача рівень скоригованої договірної величини споживання електричної енергії та потужності.

Отже, в залежності від рівня здійсненої споживачем оплати за розрахунковий період коригування граничної величини споживання електричної енергії може бути проведене як із збільшенням, так і зі зменшенням, в тому числі й до нульового рівня.

У разі перевищення об'єму фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії над фактично оплаченим за цей розрахунковий період об'ємом, постачальник електричної енергії складає акт про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії.

Згідно з статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції, яка діяла на момент складання акту), споживач сплачує постачальнику електричної енергії п'ятикратну вартість величини перевищення.

Відповідно до роз'яснень президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/53 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" (з наступними змінами і доповненнями), акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для   суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характер та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкту (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Відповідно до пункту 6.2 Роз'яснень, не можуть оспорюватись в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, різного роду листи, інформації, роз'яснення тощо, у зв'язку з тим, що не мають обов'язкового характеру для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, відкритим акціонерним товариством "Крименерго" було складено акт про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  за розрахунковий період з 18.11.2004  по 18.12.2004. Підставою для його складання послужило нездійснення оплати вартості спожитої електричної енергії товариством з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" у розмірі 2325,44грн. до 25.12.2004.

В статті 16 Цивільного кодексу України передбачено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або Законом, але обраний товариством з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" спосіб захисту свого права, а саме визнання недійсними акту про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  за розрахунковий період з 18.11.2004  по 18.12.2004, рахунку-попередження №296 від 27.12.2004  з вимогою про оплату перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії на суму 7751,50грн., не передбачений законом або договором та не підвідомчий господарським судам, а тому не може бути предметом розгляду господарським судом.

Отже, на думку судової колегії, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що  аналіз матеріалів справи дозволяє прийти до висновку про те, що оспорювані акт №296-2004-12 від 27.12.2004  та винесений на його підставі рахунок-попередження №296 від 27.12.2004 відкритого акціонерного товариства "Крименерго" не регулюють суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин, тому даний спір непідвідомчій господарському суду.

На підставі вищевикладеного, місцевий господарський суд вірно дійшов висновку про те, що провадження у справі у цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, які понесені товариством з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" в сумі 6200,80грн., яка була сплачена підприємством в якості фінансових санкцій за перевищення граничної величини споживання електричної енергії відповідно рахунку №296 від 27.12.2004.

На думку судової колегії, суд першої інстанції правомірно визначив, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В статті 25 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

-          вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена  відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

-          неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала   збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

-          матеріальна   компенсація   моральної   шкоди   у   випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України). Як вже було зазначено, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу  цивільного  правопорушення, а саме:  протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відшкодуванню підлягають завдані збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник. Отже, між порушенням та збитками має бути причинний зв'язок. За відсутністю такого зв'язку збитки не відшкодовуються. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв'язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв'язок між саме  порушенням зобов'язання та шкідливими наслідками (збитками), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та збитками.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Аналогічне положення міститься в статті 173 Господарського кодексу України, якою передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Отже, винесення відкритим акціонерним товариством "Крименерго" на думку позивача неправомірного акту та рахунку-попередження не потребувало негайного виконання, тобто не є господарським зобов'язанням у розумінні статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України.

Таким чином, протиправна поведінка відповідача та причинний зв'язок між понесеними позивачем витратами, пов'язаними зі сплатою підприємством в якості фінансових санкцій за перевищення граничної величини споживання електричної енергії відповідно рахунку №296 від 27.12.2004  та винесенням відкритим акціонерним товариством "Крименерго" акту про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії №296-2004-12 від 27.12.2004  та рахунку №296 від 27.12.2004  не підпадає під ознаки збитків.

Посилання на статтю 1166 Цивільного кодексу України про загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в якості обґрунтування своїх позовних вимог, позивачем також не доведені.

Згідно з статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди також потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника.

Проте, позивачем вищезазначеного також не доведено у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 та від 23.01.2007  суд повідомив товариство з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" про необхідність правового обґрунтування визначення заявлених позовних вимог, однак вказана вимога суду була залишена позивачем без уваги.

За таких обставин, на думку судової колегії, суд першої інстанції відповідно до норм чинного законодавства визначив, що відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 14 лютого 2007 року у справі № 2-15/370-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Велана ЛТД" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О.А. Щепанська

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.М. Гоголь