КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2007                                                                                           № 12/615

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Ропій  Л.М.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Сватуха О.В. (дов. № 269д від 29.12.2006р.);

Бєгунова К.В. (дов. 271д від 29.12.2006р.);

від відповідача: Стегній Л.М. (дов. № 12-14/582 від 06.10.2006р.); Вільчинська Н.І. (дов. № 12-14/580 від 06.10.2006р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємство "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

на рішення Господарського суду м.Києва від 01.12.2006

у справі № 12/615 (Прокопенко Л.В.)

за позовом                               Державного підприємства "Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу"

до                                                   Державної акціонерної компанії "Хліб України"

третя особа           Сільськогосподарський виробничий кооператив "Рачин"

Рівненське обласне дочірнє підприємство ДАК "Хліб України"

про                                                  стягнення 7742,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.12.2006р. у справі              № 12/615 відмовлено в задоволенні позовних вимог Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу”.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що оскільки, ДАК “Хліб України” на виконання договору доручення від 31.03.2003р. № 6205 не отримало від повіреного виконання щодо заборгованості СВК “Рачин” в розмірі 7742,86 грн., то умови, передбачені ч. 2 п. 2 Акту приймання – передачі від 31.07.2003р. вважаються не дотриманими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2006р. по справі № 12/615 та прийняти нове, яким задовольнити позовну заяву ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” .

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оспорюване рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки Рівненське обласне дочірнє підприємство ДАК “Хліб України” діяло на підставі договору доручення з ДАК “Хліб України”, тобто від імені, за рахунок та в інтересах ДАК “Хліб України”, а отже немає підстав вважати, що розрахунок не був проведений, а СВК “Рачин” повністю, на загальних підставах провів розрахунок за мінеральні добрива та на момент підписання розподільчого балансу заборгованість СВК “Рачин” перед ДАК “Хліб України” була погашена.

Рівненське обласне дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “Хліб України” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів скаржника заперечує та просить залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2006р. по справі № 12/615, а апеляційну скаргу ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” без задоволення, та надало клопотання, в якому просить розглянути справу № 12/615 без його участі.

Представник третіх осіб в судове засідання не з’явились.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представників третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003р.            № 690 “Про утворення державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу”, у зв'язку з проведенням реструктуризації Державної акціонерної компанії “Хліб України”, Кабінет Міністрів постановив утворити Державне підприємство “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” шляхом виділення із складу ДАК “Хліб України” філії “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” та відніс його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

Пунктом З зазначеної постанови, Кабінет Міністрів України постановив, Державному казначейству, Державному комітету з державного матеріального резерву, Укрексімбанку та ДАК “Хліб України” забезпечити передачу ДП “Агентству з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” не погашені за бюджетними позичками зобов'язання, що виникли внаслідок проведення розрахунків з оптовими постачальниками сільськогосподарськими товаровиробниками через Державну акціонерну компанію “Хліб України” матеріально-технічних ресурсів відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 03.09 1997р. № 977, від 29.12.1997р. № 1476, від 24.01.1998р. № 77, від 08.09.1998р. № 1395, від 09.03.1999р. № 330 і від 25.10.1999р. № 1960.

На виконання п. З постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003р. № 690 між Державним підприємством “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” та Державною акціонерною компанією “Хліб України” було підписано розподільчий баланс станом на 31.07.2003р. та акт передачі-приймання дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.2003р., що були погоджені протоколом від 02.09.2003р. № 5 урядової комісії з реструктуризації ДАК “Хліб України”, відповідно до яких, до Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” переходить право вимоги до дебіторів Державної акціонерної компанії “Хліб України” за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997р. № 977, в тому числі до позивача перейшло і право вимоги до СВК “Рачин” на суму 7742,86 грн.

Проте, позивачем встановлено, що СВК “Рачин” перерахував суму заборгованості в розмірі 7742,86 грн. на розрахунковий рахунок Рівненського ОДП ДАК “Хліб України”, яке діяло як повірений відповідача за договором доручення, укладеним з відповідачем.

Заборгованість перерахована платіжним дорученням № 90 від 07.04.2003р. Проплата здійснена у квітні 2003р., тобто, до підписання акту приймання – передачі дебіторської заборгованості від 31.07.2003р. Таким чином, відповідач передав позивачу недійсну вимогу.

22.03.2006р. позивач надіслав відповідачу вимогу № 446 про оплату боргу, відповіді на зазначену вимогу позивач не отримав.

Враховуючи те, що відповідач передав позивачу недійсне право вимоги щодо заборгованості СВК “Рачин”, ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсною переданої йому вимоги.

Згідно п 1.2. Статуту Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу”, Агентство засновано на державній власності. Засновником є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 1.3. Статуту, ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” є правонаступником майнових прав та обов’язків реорганізованої ДАК “Хліб України” у відповідності з розподільчим актом (балансом).

Пунктом 3.1. зазначеного Статуту вказано, що ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” утворено з метою організації роботи по поверненню боргів підприємств агропромислового комплексу перед державою та їх реструктуризації а також організації проведення розрахунків між підприємствами та отримання прибутку.

З огляду на зазначене вбачається, що правонаступник ДАК “Хліб України”, ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” створено за рішенням Кабінету Міністрів України, шляхом реорганізації ДАК “Хліб України” для стягнення заборгованості сільськогосподарських виробників, а ДАК “Хліб України” зобов’язано передати цю заборгованість, таким чином передача заборгованості виникла в рамках адміністративних правовідносин, а не в процесі здійснення фінансово-господарської діяльності, а отже, ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” отримало всі активи, пасиви і відповідно, всі ризики щодо стягнення заборгованості відповідача.

Разом з тим, ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави виникнення цивільних прав та обов’язків.

Оскільки, за ст. 623 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються за порушення зобов’язання.

Позивач не довів, а суд не вбачає, що між позивачем і відповідачем виникли цивільно – правові відносини, зокрема, зобов’язання відповідача, що випливають із договорів або інших правочинів.

Пунктом 1 Статуту Державного підприємства “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” встановлено, що це Підприємство створено шляхом виділення із складу Державної акціонерної компанії “Хліб України” і Підприємство є правонаступником майнових прав і обов’язків реорганізованої ДАК “Хліб України” у відповідності з розподільчим актом (балансом).

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, але за реєстром дебіторської заборгованості, що є додатком до акту приймання – передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу між ДАК “Хліб України” та ДП “Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” не зазначено за яким зобов’язанням передана кредиторська (дебіторська) заборгованість, сума 7742,86 грн. щодо боржника СВК “Рачин” не конкретизована ні номером договору, накладної, датою постачання (виникнення заборгованості), а тому відсутні фактичні підстави для визнання факту передачі недійсної вимоги, оскільки взагалі відсутні підстави вважати, що така заборгованість була передана.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 Господарського кодексу України у разі поділу суб’єкта господарювання усі його майнові права і обов’язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах до кожного з нових суб’єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу, у разі виділення одного або кількох нових суб’єктів господарювання до кожного з них переходять за розподільчим актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов’язки реорганізованого суб’єкта. Тобто, до правонаступника за розподільчим балансом переходять всі активи і пасиви, а тому нереальна до стягнення передана позивачеві заборгованість відображається в його збитках. Ці положення підтверджуються пунктом 1.1 Акту передачі приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р., де зазначено, що Компанія передає Підприємству дебіторську заборгованість, що виникла у зв’язку з виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.1997р. № 977 на суму 90325,0 тис. грн. згідно з реєстрами (додаток № 1,           № 2), вся заборгованість не підтверджена необхідною первинною документацією. За додатком № 1 до акту передачі – приймання дебіторської заборгованості від 31.07.2003р. позивачу передана дебіторська заборгованість СВК “Рачин” на суму 7742,86 грн. і приймаючи цю заборгованість без первинних документів позивач мав знати і знав, що вона є нереальна до стягнення і збиткова для позивача.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2006р. по справі № 12/615 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1..Залишити без задоволення апеляційну скаргу Державного підприємства“Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу” на рішення Господарського суду м. Києва 01.12.2006р. у справі              № 12/615.

2. Залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2006р. у справі № 12/615.

3. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи                   № 12/615.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Ропій  Л.М.

16.02.07 (відправлено)