ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.07 р.
Справа № 44/164пн

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко
Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1(представник ОСОБА_2
довіреність НОМЕР_1), до виконавчого комітету Донецької міської ради
(представник Снегірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про
визнання права власності суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1на вбудоване нежитлове нерухоме приміщення загальною площею 69,0 м2,
розташоване за адресою АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1(далі - Підприємець) звернувся до суду з
позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі - Комітет) про
визнання права власності Підприємця на вбудоване нежитлове нерухоме приміщення
загальною площею 69,0 м2, розташоване за адресою АДРЕСА_1 (далі - Приміщення).
Позовні вимоги Підприємця ґрунтуються на неузгодженні Комітетом питання про
перепланування та переведення у нежитловий фонд спірного Приміщення, не
зважаючи на те, що Приміщення не є придатним для проживання, а його
реконструкція, здійснена Підприємцем для використання спірної нерухомості у
комерційних цілях, є такою, що відповідає встановленим будівельним правилам та
нормам. Означена бездіяльність Комітету, на думку позивача, порушує речові
права позивача на Приміщення, оскільки Підприємець не в змозі використовувати
Приміщення у власній підприємницькій діяльності, тобто обмежується право
користування Приміщенням, як складова частина права власності.

Представник Підприємця в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та надав оригінали деяких документів для
звірення з наявними у справі копіями.

Представник Комітету в судовому
засіданні усно заперечив проти позову, зазначивши, що дозволу на реконструкцію
та добудову Приміщення - не надано, крім того, в матеріалах справи відсутні
дані про оспорювання Комітетом права власності Підприємця, через що позивач був
не вправі подавати поточний позов. Відповідач послався на норми статті 383 ЦК
України, які регулюють порядок проведення власником змін у квартирі лише у тому
разі, якщо це не порушує прав інших власників та не порушує санітарно-технічних
вимог.

В порядку статті 41 ГПК України,
суд провів судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої,
Приміщення відповідає вимогам будівельних норм та правил, у тому числі
протипожежних та санітарних, має високий ступінь готовності і не є придатним
для проживання громадян.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємця підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями
655-697 ЦК України, між продавцем громадянкою ОСОБА_3 та покупцем Підприємцем
01.03.07 року укладено договір 1088 щодо купівлі-продажу АДРЕСА_1площею 67,1 м2
(далі - Об'єкт). Означений договір купівлі-продажу згідно статті 657 ЦК України
укладено у письмовій формі та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4

В порядку статті 182 ЦК України та
згідно вищезазначеного договору, право власності Підприємця на Об'єкт виникло з
моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору - з 01.03.07
року.

Таким чином, виходячи зі змісту
норм статей 12-13, 15 Закону України „Про власність” та статей 316-317, 328 ЦК
України - Підприємець є добросовісним набувачем та власником Об'єкту,
отриманого на підставах, що передбачені договором та не заборонені законом.

Позивач самочинно здійснив
перебудову існуючого Об'єкту внаслідок чого утворилося Приміщення, яке
перестало бути житловим, про що свідчить технічний паспорт БТІ № НОМЕР_2 та
висновок судової будівельно-технічної експертизи НОМЕР_3, згідно якого
Приміщення не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будівлі” і має
експлуатуватися лише як нежитлова споруда.

Виходячи з норм частини 2 статті 7
Житлового кодексу Української РСР, непридатні для проживання жилі приміщення, у
тому числі Об'єкт, переобладнуються для використання в інших цілях. З огляду на
наведене, Підприємець, з метою реалізації власних прав на користування
Об'єктом, проживання у якому на теперішній час є неможливим, а також в порядку
реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями
41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснив
переобладнання Об'єкту у Приміщення. Ідентифікація цього нового об'єкту
нерухомості Приміщення, а також відповідність Приміщення існуючим санітарним,
вогнетривким та будівельним нормам та правилам, факт задовільного стану
Приміщення, та факт непогіршення стану несучих конструкцій будинку внаслідок
перебудови - визначені низкою документів, у тому числі висновком судового
експерта НОМЕР_3, технічним висновком АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство
„Донбасреконструкція” № 692-У/2007 від квітня 2007 року з додатками та
технічним паспортом комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації
міста Донецька” з інвентаризаційної справи № НОМЕР_2.

Посилання відповідача на норми
статті 383 ЦК України в частині порядку переобладнання житлових квартир не
можуть бути взяті судом до уваги, оскільки норми статті 383 ЦК України не
здійснюють правового регулювання порядку переобладнання приміщень, які визнані
у встановленому порядку непридатними для проживання (нежитловими).

З огляду на наведене, означене
право власності Підприємця на Приміщення виникло на законних підставах, тому
суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну
нерухомість. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК
України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за матеріалами
справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його переміщення є
неможливим без знецінення та зміни призначення. Технічний паспорт на Приміщення
№ НОМЕР_2, виданий органами державної реєстрації в порядку Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та
Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, означає, що комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації
міста Донецька” здійснено технічну інвентаризацію саме нерухомого майна
(Приміщення).

Статус спірної нерухомості як
нежитлового приміщення, витікає з висновку судового експерта НОМЕР_3,
технічного висновку АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”
№ 692-У/2007 від квітня 2007 року з додатками та технічного паспорту
комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” з
інвентаризаційної справи № НОМЕР_2, за змістом яких цільовим призначенням
Приміщення не може бути проживання громадян. Вказане в порядку частини 4 статті
4 Житлового кодексу Української РСР означає, що Приміщення у будь-якому разі не
відноситься до житлового фонду і за висновком суду є нежитловим.

У відповідності до статті 49 Закону
України „Про власність” та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція
правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону
або не встановлене судом. Згідно статті 48 Закону України „Про власність” Підприємець
може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого
статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений
правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими
особами такого права власності.

Оскільки згідно змісту позовних
вимог та наданих матеріалів, Комітет не здійснює фактичних дій щодо переведення
Об'єкту у нежитловий фонд та формально не дає дозволу на переобладнання
Об'єкту, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за
захистом свого права власності, оскільки порушується право Підприємця щодо
використання Приміщення у підприємницькій діяльності, як елемент речового права
власності.

Жодних переконливих причин, які б
обґрунтували законність бездіяльності Комітету в частині переведення Приміщення
у нежитловий фонд, а також доказів порушення в процедурі переобладнання Об'єкту
у Приміщення чиїхось законних прав та охоронюваних законом інтересів або
будівельно-санітарних норм - суду не надано.

З огляду на наведене, причиною
виникнення спору є протиправне невизнання відповідачем права власності та права
на користування нежитловим Приміщенням, а також порушення Комітетом норм
Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим
права власності.

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям
спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на
будівництво та переобладнання Приміщення.

На підставі ст.41-42 Конституції
України, ст.ст.181, 202, 316-317, 328, 331, 383, 392, 655-697 ЦК України,
ст.ст.12-15, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.4, 7 ЖК УРСР,
ст.ст.1, 2, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1до виконавчого комітету
Донецької міської ради про визнання права власності суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1на вбудоване нежитлове нерухоме приміщення
загальною площею 69,0 м2, розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Визнати право власності суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1на вбудоване нежитлове
нерухоме приміщення загальною площею 69,0 м2, розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано
у 3 примірниках:

1
-позивачу

2
-відповідачу

3
-господарському суду Донецької області