ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"18" червня 2007 р.
Справа №  15/402

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:  заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградська обласна рада, м. Кіровоград  та Кіровоградське обласне управління лісового господарства, м. Кіровоград;

до відповідача 1: державного підприємства "Голованівське лісомисливське господарство"  (далі - ДП  "Голованівське лісомисливське господарство"), смт. Голованівськ;

до відповідача 2:   сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю  "Манжурка"  (далі - СТОВ "Манжурка), с. Семидуби Голованівського району;

про визнання угоди недійсною та повернення лісомисливських угідь

ПРЕДСТАВНИКИ:

від 1-го позивача - не брав участі;

від 2-го позивача - не брав участі;

від 1-го відповідача - Лапа В.М. , довіреність № 276  від 19.06.2006 р.;

від 2-го відповідача -   Лозінський В.О., довіреність №386 від 13.06.2007 р.;

У судовому засіданні брав участь прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Кіровоградської області  - Гребенюк Т.Г., посвідчення №457;

Заступником прокурора Кіровоградської області подано позов (з урахуванням  уточнення позовних вимог) про визнання недійсним на майбутнє, укладеного між відповідачами, договору про спільну діяльність від 30.05.2001 року. Крім того, прокурор просить зобов’язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Манжурка" повернути державному підприємству "Голованівське лісомисливське господарство" територію лісомисливських угідь загальною площею 2,9 тис. га, що розташована на лісомисливських угіддях Голованівського ДЛГ на угіддях "Голоче" і "Воловик".

Відповідач 1 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач 2 проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області  від 29.06.2006  в позові було відмовлено у зв’язку з недоведеністю позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного  господарського  суду від 27.09.2006 рішення скасовано, позов задоволено – на підставі ст.48, ч.2 ст.58 ЦК УРСР визнано недійсним оспорюваний договір як удавану угоду, укладену з метою приховати договір суборенди лісомисливських угідь, та який не відповідає вимогам ст.ст.430-433 ЦК УРСР, ст.ст.9, 21, 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" та ст.15 Закону України "Про тваринний світ".

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2006 р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 29.06.2006  та постанову  Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.09.2006 у справі №15/402  скасовано з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області. Крім того, касаційною інстанцією  доручено суду першої інстанції при новому розгляді справи надати ретельну правову оцінку встановленим судами фактам виконання оспорюваного договору обома відповідачами, що може свідчити про його подальше схвалення зі сторони СТОВ "Манжурка" та дійсність з моменту укладення (ч.2 ст.63 ЦК УРСР), і, врахувавши вимоги ст.ст.257, 261, 267 Цивільного кодексу України, визначитись щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до  ч.1 ст. 112-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду  першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розглянувши та дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора і представників відповідачів, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

30.05.2007 року між відповідачами укладений договір про спільну діяльність. За умовами  цього договору Господарство - Голованівське державне лісомисливське господарство,  яке в подальшому було перейменоване в  державне підприємство  "Голованівське  лісомисливське господарство" (відповідач 1) зобов'язалось надати Стороні-2 -   сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Манжурка" (відповідач 2) у користування строком на 10 років частину лісомисливських угідь, а саме: "Голоче" з 1 по 30 квартал включно,  "Воловик" загальною площею 2,9 тис. га  (надалі - лісомисливські угіддя), а  СТОВ "Манжурка"  зобов’язалось після закінчення строку користування повернути отримані лісомисливські угіддя ДП "Голованівське лісомисливське господарство".

Протягом строку дії договору  відповідач 2 зобов’язався: за власний рахунок здійснювати фінансування всіх поточних витрат Господарства на ведення мисливського господарства в розмірі 30000 грн. на рік; за власний рахунок здійснювати закупівлю диких звірів з метою поповнення та відновлення мисливського фонду Господарству; додержувати передбачених законодавством правил полювання; сприяти збереженню та відновленню лісомисливського фонду Господарства шляхом закупівлі корму, облаштування місць для годування звірів, відстрілу слабких, хворих звірів, вживати інші заходи.

За умовами п. 3 договору Сторона-2 та його представники мають право користуватися лісомисливськими угіддями Господарства на визначених цим договором умовах з дня його укладання та першочергове право на приватизацію лісомисливських угідь при відповідних змінах законодавства України.

Відповідно до п. 4 договору Господарство зобов’язалось, зокрема, надавати Стороні-2 необхідну допомогу працівниками мисливського господарства (єгерями); протягом перших трьох років з дня укладання цього договору заборонити полювання будь-яким іншим особам на всій території переданих Стороні-2 мисливських угідь.

Згідно п. 10 договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 01.05.2011 року з правом наступного продовження.

По акту прийому-передачі відповідач 1 передав, а відповідач 2 прийняв частину лісомисливських угідь, а саме: "Голоче" – з першого по тридцятий квартал включно, "Воловик" – загальною площею 2,9 тис. га. Даний акт є невід’ємною частиною договору про спільну діяльність від 30 травня 2001 року. Акт підписаний представниками сторін і посвідчений печатками підприємств.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, заступник прокурора зазначає, що вказаний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому  його слід визнати недійним.

Вимоги прокурора не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с.69, 78)  державну реєстрацію СТОВ "Манжурка"  здійснено   рішенням  Голованівської райдержадміністрації №650-р від 05.11.2001 р.

Однак, те, що договір про спільну діяльність від 30.05.2001 року було  укладено раніше державної реєстрації СТОВ "Манжурка", не є підставою для визнання цього договору недійсним.

Статтею 63 ЦК УРСР  (в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення спірного договору, створення та державної реєстрації СТОВ "Манжурка") передбачено, що угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду  дійсною з моменту її укладення (ч.2 ст.63 ЦК УРСР 1963р.).

Зібраними по справі доказами, а саме: платіжними дорученнями СТОВ "Манжурка", актами виконаних робіт, актами приймання-передачі, діями СТОВ "Манжурка", вчиненими безпосередньо на виконання оспорюваного Договору, підтверджується подальше схвалення СТОВ "Манжурка" Договору про спільну діяльність від 30.05.2001 року.  Правовим наслідком такого схвалення, згідно ст. 63 ЦК УРСР 1963р., є дійсність цього Договору з моменту його  укладення, тобто  з 30.05.2001 року.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд  враховує, що оспорюваний договір про спільну діяльність було укладено 30.05.2001р., а позов пред’явлено прокурором  лише в грудні 2005 року.

Згідно з п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності згаданим Кодексом.

Відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень  цього кодексу до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним, право на пред’явлення якого виникло до 1 січня 2004р., застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше.

Чинне на той час цивільне законодавство не передбачало винятків щодо застосування позовної давності до позовних вимог про визнання угод недійсними. Не передбачає таких винятків і чинний Цивільний кодекс України.

Зокрема, статтею 83 ЦК УРСР та статтею 268 ЦК України встановлено перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, і до цього переліку не входять вимоги про визнання угод (правочинів) недійсними.

Враховуючи дату укладення спірного договору - 30.05.2001 р.,  трирічний строк позовної давності закінчився  - 30.05.2004 р., тобто після 01.01.2004р., а тому до спірних правовідносин повинні застосовуватися правила Цивільного кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2004 р.), в тому числі норми ст.ст.257, 261, 267 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3  ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Манжурка"  подана до господарського суду заява №35 від 17.06.2007 р. про застосування позовної давності.

Таким чином, на підставі ст. 267 ЦК України, при вирішенні даного спору господарський суд  застосовує позовну давність.

За умовами ч.1 ст.80 ЦК УРСР та ч.4 ст.267 ЦК України закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України порушене право підлягає захисту лише за умови, якщо суд  визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Однак, ні прокурором, ні позивачами не надано господарському суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до господарського суду.

Враховуючи викладені обставини, вимоги  ст. ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР (1963р.),  ст.ст. 257, 261, 267,  п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,  у позові має бути відмовлено у зв'язку з пропуском  строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити сторонам та прокурору Кіровоградської області.

Суддя

Дата підписання рішення: 25.06.2007 р.