СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

22.01.07
Справа№ 4/2494-27/337

За позовом:             ВАТ “Львівський хлібозавод №1”,
м.Львів

до відповідача:       ПП ОСОБА_1, м.Турка

про
стягнення 876,98 грн.

Суддя Судова-Хомюк Н.М.

Представники:

від позивача      - Теслюк І.І. - представник

від відповідача  - ОСОБА_1-приватний підприємець

Суть спору:

Позов заявлено ВАТ “Львівський
хлібозавод №1”, м.Львів до ПП ОСОБА_1, м.Турка про стягнення 876,98 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, позов просить задоволити.

Відповідач в судове засідання
з”явився, відзиву на позов не подав, усно проти позовних вимог заперечує.

Справа розглядається за наявними в
ній матеріалами, згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши    матеріали
справи,    заслухавши    повноважного  представників сторін, суд встановив.

Між ВАТ “Львівський хлібозавод №1”
та ПП ОСОБА_1  було укладено договір
НОМЕР_1 про постачання продукції. Згідно пункту 1.1 договору позивач
зобов”язувався поставляти хлібобулочну продукцію, а відповідач -приймати її та
оплачувати.

Відповідно до пункту 7.3 договору
сторони визначили строк дії його до 31 грудня 2004 року.

У відповідності до вимог ст.638
Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином договір між сторонами
укладений в усній формі та по своїй правовій природі містить ознаки договорів
поставки,  та по якому сторонами
досягнуто згоди з усіх істотних умов відповідно до вимог ст.638 ЦК України.

Як стверджує позивач, протягом
грудень 2005 року відповідачем, отримано продукцію на загальну суму 581,50грн.,
згідно накладних доданих позивачем. Правовідносини щодо передачі хлібопродукції
є позадоговірними, оскільки виникли по закінченні терміну дії угоди.

Відповідно до Положенням про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів N 88 від 24.05.95р. встановлено, що первинні
документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що
впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Отже,
накладна і є тим самим первинним документом. Первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її
вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи
осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання
первинного документа. Залежно від характеру операції до первинних документів
можуть бути включені додаткові реквізити, зокрема підстава для здійснення
операцій. Як вбачається з накладних поданих позивачем в обгрунтування
позовних вимог, докази отримання товару відповідачем  відсутні, оскільки підпис на накладних
здійснено не встановленою особою (відсутні довіреності на отримання). Крім
того, ряд накладних взагалі не містять жодних відміток про отримання товару.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог в частині
стягнення з відповідача заборгованості по вищезазначених накладних.

Крім того, позивач нарахував відповідачу за
несвоєчасне виконання грошового зобов”язання у відповідності до пункту 5.5
договору пеню в сумі 55,09грн. та 5% річних в розмірі 20,39грн. Суд з такими
нарахуваннями погодитися не може, оскільки строк дії договору сторонами
встановлений до 31.12.2004р., позивач просить стягнути заборгованість за
поставку товару за грудень 2005р., тобто у період коли договор НОМЕР_1.
припинив свою дію, а отже посилання позивача на договір, як на підставу
нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Відповідно до ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Крім того, викликаний в судове засідання
для дачі пояснень, колишній торгівельний агент позивача ОСОБА_2 підтвердив
відсутність заборгованості у відповідача, оскільки саме на нього покладалися
функції отримання коштів за реалізовану хлібопродукцію і складання звітів про
рух і залишок переданих йому матеріальних цінностей.

У відповідності до вимог ст.33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене, позивач не
довів підставність позовних вимог, відтак у стягненні з відповідача боргу в
сумі 876,98грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.612,638 ЦК України,
ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
-відмовити.

Суддя
Судова-Хомюк Н.М.