Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2007 р.                                                           Справа № 44/105-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Гудкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився

1-го відповідача -  не з*явився

2-го відповідача - Громов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1414Х/3-7) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.03.07 р. по справі № 44/105-07

за позовом Спілки громадських організацій "Тендерна палата України", м. Київ

до 1) "Вільна професійна спілка громадян-платників та зборів (які не байдужі до економічного розвитку країни)"-"Не байдужі", м. Харків

2) АТ "Валор", м. Харків

про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації

встановила:

У березні 2007 р. позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про захист  честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації (визнання інформації поширеної відповідачами про позивача такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, зобов’язання відповідачів спростувати розповсюджену недостовірну та негативну інформацію про позивача), з посиланням на те, що поширена про нього відповідачами інформація порушує його особисті немайнові права на повагу гідності та честі, недоторканість ділової репутації, гарантовані ст.ст. 297, 299 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.03.2007 р. (суддя –Дюкарєва С.В.) по справі № 44/105-07 відмовлено позивачу в прийнятті позовної заяви до провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України.

Позивач з ухвалою господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до господарського суду по суті, оскільки вона необґрунтована, незаконна, судом не в повному обсязі з’ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права.  Позивач вказує, що відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів, а як передбачено ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач в судове засідання не з’явився, надіслав телеграму, в якій просить розглянути справу без участі його представника за наявними  матеріалами справи.

Перший відповідач в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Другий відповідач з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується, вважає ухвалу господарського суду обґрунтованою, законною, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника другого відповідача,  встановила наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, організації, інші юридичні особи мають право звернутись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна та з інших підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, щодо приватизації державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного суду України та адміністративних судів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4)справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником(засновником, акціонером), у тому числі учасником який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно зі ст. 62 ГПК України  господарський суд відмовляє у прийнятті  позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом про захист  честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації (визнання інформації поширеної відповідачами про позивача такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, зобов’язання відповідачів спростувати розповсюджену недостовірну та негативну інформацію про позивача), з посиланням на те, що поширена про нього відповідачами інформація порушує його особисті немайнові права на повагу гідності та честі, недоторканість ділової репутації, гарантовані ст.ст. 297, 299 ЦК України.

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх  у пресі, передачі по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, оприлюднення в іншій формі, у тому числі в заявах, оголошеннях тощо.

Відповідно до чинного законодавства обов’язок спростування недостовірної інформації  покладений на автора інформації (фізичну особу) та на орган масової інформації, які несуть відповідальність, виходячи із ступеня вини кожного з них. Оскільки без участі у справі автора –фізичної особи спір про визнання інформації недостовірної та її спростування вирішити неможливо, а господарському суду непідвідомчі спори за участю фізичних осіб, позивач може звернутися до господарського суду з позовом до органу масової інформації лише у тому випадку, коли цей орган не надав позивачеві відомостей про автора і, отже, всю вину за поширення відомостей, які порочать ділову репутацію, взяв на себе. Якщо ж позов подано лише до органу масової інформації, який повідомив позивача про автора, спір підлягає вирішенню загальним, а не господарським судом. Як свідчать матеріали справи позивачу  відомий автор /фізична особа/ статті на сайті «України кримінальної», але позов до неї не пред’явлений.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно встановив, що позовна заява не підлягає розгляду у господарських судах України і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України відмовив у прийнятті позовної заяви.

Посилання позивача на підсудність даної справи господарським судам необґрунтована, так як  при пред’явленні позову позивач саме не врахував суб’єктний склад правовідносин та необґрунтовано виключив зі складу відповідачів автора статті/фізичну особу/, без участі якої неможливо вирішити зазначений спір, а спори за участю фізичних осіб не розглядаються господарськими судами.

З огляду на вказане, ухвала господарського суду відповідає нормам процесуального права, а мотиви заявника скарги не можуть бути підставою для її скасування, керуючись ст.ст. 101-106 ГПК України

постановила:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.03.2007 р. по справі № 44/105-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя

Судді