донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

03.04.2007р.                                                                               справа №29/13а

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

при секретареві судового засідання:

за участю представників сторін:

від позивача:
Білозерцев І.І. - директор,

від відповідача:
Іванченко І.М. - за дов. від 29.03.2007р. №4001/10/10-013,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:
Державної податкової інспекції у Володарському районі Донецької області

на постанову господарського суду:

Донецької області

від:
20.02.2007 року (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.)

по справі:
№29/13а

за позовом:
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Агро" с.Новогригорівка Володарського району Донецької області

до:
Державної податкової інспекції у Володарському районі Донецької області

про:
про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Україна-Агро” с.Новогригорівка Володарського району Донецької області (далі за текстом – СТОВ“Україна-Агро”) звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Володарському районі Донецької області (далі за текстом –ДПІ у Володарському районі) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 17.07.2006р. №/0, від 20.12.2006р. №/3, від 11.10.2006р. №/2, від 31.07.2006р. №/1 (в редакції заяви від 20.02.2007р., див.94арк.справи).

Постановою від 20.02.2007р. (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.) у справі №29/13а господарський суд Донецької області (суддя: Гаврищук Т.Г.) позовні вимоги задовольнив в повному обсязі, визнавши недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Володарському районі від 17.07.2006р. №/0, від 20.12.2006р. №/3, від 11.10.2006р. №/2, від 31.07.2006р. №/1.

Постанова місцевого господарського суду мотивована положеннями ст.11 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. №1251-ХІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), п.11.29 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374), п.11 ст.11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-ХІІ (зі змінами та доповненнями); тим, що під час здійснення перевірки відповідачем не було встановлено фактів нецільового використання позивачем сум акумульованих коштів податку на додану вартість або фактів неперерахування на окремий рахунок зазначених коштів відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями); тим, що з картки облікових рахунків позивача вбачається, що позивачем станом на 30.07.2004р. було перераховано до бюджету податок на додану вартість в більшому розмірі, ніж було задекларовано; тим, що Законом України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) та Порядком акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) не передбачена відповідальність платника податків у вигляді сплати штрафних санкцій та не визначений розмір і порядок їх застосування.

Відповідач, ДПІ у Володарському районі, з прийнятою постановою місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в обгрунтування вимог про скасування на те, що в порушення вимог п.4.5 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) СТОВ “Україна-Агро” не збільшило податкове зобов’язання на суму 11412грн. від суми безнадійного боргу; на те, що зазначені кошти повинні були залишитися в розпорядженні підприємства і повинні бути використані ним на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення; на те, що сума податку на додану вартість, яка не була перерахована на спеціальний рахунок, розцінена органом державної податкової служби  як використана не за цільовим призначенням; на те, що Законом України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) передбачена відповідальність у вигляді стягнення усіх неперерахованих коштів у доход держави у безспірному порядку; тим, що господарським судом першої інстанції не надана оцінка тій обставині, що позивач відповідачем по справі визначив ДПІ у Володарському районі, однак оспорені податкові повідомлення-рішення від 17.07.2006р. №/0 та від 31.07.2006р. №/1 були прийняті Мангуською ОДПІ.

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Україна-Агро” с.Новогригорівка Володарського району Донецької області, у відзиві на апеляційну скаргу заперечення заявника відхилив з огляду на те, що ні Законом України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), ні Порядком акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) не передбачена відповідальність платника податків у вигляді сплати штрафних санкцій та не визначений розмір і порядок їх застосування; на те, що позивач не володів інформацією щодо ліквідації КСП “Україна”.

01.11.2005р. набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” від 06.10.2005р. №2953-ІV, яким п.6 та п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України були викладені в новій редакції, згідно якої до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В п.6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні справи, провадження в яких було відкрито місцевими та апеляційними господарськими судами до початку діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно абзацу першого цього пункту.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. відкрито апеляційне провадження по адміністративній справі №29/13а.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ призначено склад судової колегії (головуючий суддя: Алєєва І.В., Величко Н.Л., М’ясищев А.М.) по розгляду апеляційної скарги ДПІ у Володарському районі Донецької області на постанову господарського суду Донецької області від 20.02.2007р. (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.) у справі №29/13а.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2007р. справу №29/13а було призначено до апеляційного розгляду.

Судове засідання апеляційної інстанції фіксувалось за допомогою технічних засобів фіксації відповідно до положень ст.41, ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення  представників сторін, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила:

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення:

-          Мангуської МДПІ (правонаступник –ДПІ у Володарському районі за наказом від 24.01.2006р. №20 “Про реорганізацію державних податкових інспекцій Донецької області”, див.91-93арк.справи) від 17.07.2006р. №/0, яким на підставі п.п. „б” 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.4.5 ст.4, п.11.29 ст.11, п.11.21 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді штрафних санкцій в розмірі 11412грн. (див.95арк.справи);

-          Мангуської МДПІ від 31.07.2006р. №/1 (правонаступник –ДПІ у Володарському районі за наказом від 24.01.2006р. №20 “Про реорганізацію державних податкових інспекцій Донецької області”, див.91-93арк.справи), яким на підставі п.п. „б” 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.4.5 ст.4, п.11.29 ст.11, п.11.21 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді штрафних санкцій в розмірі 11412грн. (див.34арк.справи);

-          ДПІ у Володарському районі від 11.10.2006р. №/2, яким на підставі п.п. „б” 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.4.5 ст.4, п.11.29 ст.11, п.11.21 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді штрафних санкцій в розмірі 11412грн. (див.38арк.справи);

-          ДПІ у Володарському районі від 20.12.2006р. №/3, яким на підставі п.п. „б” 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.4.5 ст.4, п.11.29 ст.11, п.11.21 ст.11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість у вигляді штрафних санкцій в розмірі 11412грн. (див.43арк.справи).

Оспорені податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акта Мангуської МДПІ (правонаступник –ДПІ у Володарському районі) від 04.07.2006р. №89/23-30922653 про результати планової виїзної комплексної документальної перевірки СТОВ “Україна-Агро” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого  законодавства за період з 01.04.2004р. по 31.03.2006р.

Як свідчать матеріали справи, згідно п.1.8 Наказу ДПА України від 24.01.2006р. №20 “Про реорганізацію державних податкових інспекцій Донецької області” реорганізовано Мангуську міжрайонну державну податкову інспекцію із Володарським відділенням шляхом поділу та створення на її базі державної податкової інспекції у Першотравневому районі та державної податкової інспекції у Володарському районі. Новостворені державні податкові інспекції є правонаступниками прав та обов’язків реорганізованої Мангуської міжрайонної державної податкової інспекції згідно роздільного акту (див.91-93арк.справи).

В акті перевірки від 04.07.2006р. №89/23-30922653 перевіряючими зазначено, що СТОВ “Україна-Агро” в порушення п.4.5 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) в червні 2004р. не збільшено суму податкового зобов’язання по спеціальній господарській операції з податку на додану вартість на суму несплаченого податку на додану вартість від вартості безнадійного боргу по КСП “Україна”, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 11412грн. (див.18-20арк.справи).

Перевіряючими в акті перевірки констатовано, що СТОВ «Україна-Агро” станом на 01.06.2004р. мав кредиторську заборгованість перед КСП “Україна” на суму 68470грн. (ПДВ - 11411,66 грн.), яка виникла згідно наданої до перевірки податкової накладної від 26.10.2000р. №90. Органом державної податкової служби кредиторську заборгованість ТОВ “Україна-Агро” по розрахунках з КСП “Україна”  визнано безнадійною в зв’язку з тим, що постановою господарського суду Донецької області від 14.10.2002р.  КСП “Україна” було визнано банкрутом та ухвалою господарського суду Донецької області від 22.06.2004р. ліквідовано (див.18-20арк.справи).

ДПІ у Володарському районі порушення сформульоване як недодержання позивачем вимог п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374).

Органом державної податкової служби констатовано, що  позивачем не перераховано суму податку на додану вартість на спеціальний рахунок, внаслідок чого сума вважається використаною не за цільовим призначенням.

Пунктом 11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) зупинено  дію  пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього  Закону  в  частині  сплати  до  бюджету  податку  на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва,   включаючи  продукцію  (крім  підакцизних  товарів), виготовлену на давальницьких  умовах   із  власної сільськогосподарської  сировини,  за  винятком операцій з поставки переробним  підприємствам молока та м'яса  живою  вагою,  що здійснюються сільськогосподарськими  товаровиробниками  незалежно від  організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана  від  поставки  сільськогосподарської  продукції власного виробництва  та  продуктів  її  переробки  за  попередній  звітни (податковий)  рік,  становить не менше 50 відсотків загальної суми валового  доходу  підприємства.

Відповідно до п.11.29 ст.11 11 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними  на придбання  матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У  разі  нецільового  використання   акумульованих   коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок акумуляції    та   використання   зазначених   коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. №271 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №374) лише неперераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до Державного бюджету у безспірному порядку.

Господарським судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги з огляду на факт надходження відповідних сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок, що не заперечується органом державної податкової служби.

Крім того, застосування будь-яких штрафних (фінансових) санкцій до платників податку –сільськогосподарських виробників у випадку порушення ними вимог законодавства щодо особливого порядку оподаткування платником податку на додану вартість, передбаченого п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” (зі змінами та доповненнями), законодавством не передбачено.

За результатами апеляційного провадження по справі судова колегія дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки постанова місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам, нормам чинного законодавства і з заявлених підстав не підлягає скасуванню.

Результати апеляційного провадження по справі ухвалені колегією суддів в нарадчій кімнаті відповідно до положень ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ст.101, ст.103, ст.158, ст.159, ст.160, ст.167, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205  Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини ухвали Донецького апеляційного господарського суду про залишення без зміни постанови господарського суду Донецької області від 20.02.2007р. (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.) у справі №29/13а.

В порядку п.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України сторонам повідомлено, що виготовлення повного тексту ухвали в п’ятиденний термін з моменту проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини ухвали.

Беручи до уваги викладене, керуючись  п.6, п.7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, ст.101, ст.103, ст.122, ст.154, ст.158, ст.159, ст.160, ст.167, ст.185, ст.186, ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, п.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  Державної податкової інспекції у Володарському районі Донецької області на постанову господарського суду Донецької області від 20.02.2007р. (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.) у справі №29/13а –залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 20.02.2007р. (виготовлена в повному обсязі 22.02.2007р.) у справі №29/13а –залишити без зміни.

Ухвала Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після складання повного тексту ухвали.

Ухвала складена в повному обсязі 05.04.2007р.

Головуючий:

Судді: