ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 р.
№ 32/79пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Полякова Б.М.

суддів:
Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційне подання

та касаційну скаргу
Прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька
Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька

на рішення

та постанову
господарського суду Донецької області від 28.03.2006
Донецького апеляційного господарського суду від 10.04.2006

у справі
господарського суду
№ 32/79пд
Донецької області

за позовом
Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Доксіко Лімітед»(DOXICO LIMITED) Кіпр, м. Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Перспектива», м. Донецьк

про
спонукання до виконання зобов’язань за договором від 18.11.2005

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від прокуратури
Баклан Н.

від УПФУ
не з’явились

від відповідача
не з’явились

ВСТАНОВИВ  :

Позивач, Приватна компанія з обмеженою відповідальністю “Доксіко Лімітед” Кіпр, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Банк Перспектива” м. Донецьк про спонукання до виконання зобов’язань за договором.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.03.2006 задоволено позовні вимоги приватної компанії з обмеженою відповідальністю “Доксіко Лімітед” Кіпр до товариства з обмеженою відповідальністю “Банк Перспектива” м. Донецьк про спонукання виконати зобов’язання за договором, зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю “Банк Перспектива” виконати зобов’язання за договором від 18.11.05 в частині виконання заявок приватної компанії з обмеженою відповідальністю “Доксіко Лімітед” (DOXICO LIMITED) Кіпр на покупку іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України на підставі документів згідно з діючим законодавством України, без витребування платіжного доручення на оплату збору в Пенсійний фонд України у розмірі 1,3% від суми покупки валюти; без спонукання в заявці на покупку валюти зазначення реквізитів на оплату 1,3% в Пенсійний фонд України, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Банк Перспектива” на користь приватної компанії з обмеженою відповідальністю “Доксіко Лімітед” Кіпр державне мито в сумі 85,00 грн. та 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення місцевого господарського суду, та прийняти нове, яким зобов'язати позивача по справі виконувати зобов’язання за договором банківського рахунку від 18 листопада 2005 року в частині виконання заяв позивача на купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України відповідно до законодавства України, з наданням позивачем платіжного доручення на сплату збору в Пенсійний фонд України в розмірі 1.3% від суми купленої валюти, з вказівкою у заяві на купівлю валюти реквізитів на сплату 1,3% від суми купленої валюти у Пенсійний фонд України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.04.2006 апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеною постановою, прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька внесла касаційне подання, а Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в яких просили:

Прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька –скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, аргументуючи порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 1, частини 8 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про обов’язкове державне пенсійне страхування»;

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька –скасувати прийняті у справі рішення та постанову, та направити справу на новий розгляд, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 3 Закону України «Про обов’язкове державне пенсійне страхування», статті 98 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційного подання та касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” та статті 98 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”, передбачено, що збір з купівлі-продажу валюти у 2006 справляється з операцій купівлі-продажу безготівкової валюти в розмірі 1,3%. При чому, платником цього збору є також юридичні особи –нерезиденти.

Згідно з пунктом 5 статті 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи, які здійснюють операції з купівлі –продажу валюти.

Проте, вимоги вказаного закону застосовуються в частині, що не суперечить Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі Закону), який набрав чинності з 01.01.2004 (п. 15 Прикінцевих положень). Так, вказаним законом встановлено, що збір на обов’язкове державне пенсійне страхування є складовою частиною страхових внесків.

Порядок сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування встановлено Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 року “Про затвердження Порядку сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій”, збір на обов’язкове державне пенсійне страхування від операцій купівлі-продажу безготівкових валют повинен сплачуватись до Пенсійного фонду України одночасно зі здійсненням операції купівлі-продажу безготівкових валют.

За приписами статті 5 Закону встановлено, що виключно цим законом визначаються платники страхових внесків. Відповідно до статті 14 Закону платниками страхових внесків, зокрема, є роботодавці-підприємства, установи, організації, створені згідно законодавства України, філії, представництва, відділення та інші відособлені підрозділи підприємств та організацій, створені згідно законодавства України та, які мають самостійний баланс або розташовані на території України.

Тобто, юридичні особи-нерезиденти можуть бути платниками страхових внесків лише у випадку створення на території постійного представництва або іншого відособленого підрозділу, який має самостійний баланс або розташований на території України.

Така ж позиція, щодо кола платників збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, визначена в роз’ясненні Пенсійного фонду України від 29.11.2004 №12174/06, від 01.12.1998 №04/3620, який є уповноваженим органом з надання офіційних роз’яснень з питань стягнення цього збору.

Крім того, положеннями статей 2, 3 та 7 Міжнародного договору позивачу гарантоване безперешкодне перерахування виручки від продажу інвестицій у вільно конвертованій валюті (і в сумі інвестування); недопущення встановлення інвестором-нерезидентом інвестиційних умов (у тому числі при розпорядженні інвестиціями та доходами за ними) менш сприятливіших ніж для українських інвесторів.

Тобто, спонукання позивача –інвестора нести додаткові витрати у вигляді сплати збору на  обов’язкове державне пенсійне страхування є обмеженням його права на вивіз інвестиційних коштів, і відповідно суперечить положенням Міжнародного договору, норми якого мають пріоритет відповідно до статті 17 Закону України “Про міжнародні договори України”.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, що 30.01.2006 позивач на підставі договору банківського рахунку від 18.11.2005 звернувся до відповідача з заявкою на покупку іноземної валюти у сумі 29621,51 доларів США за рахунок грошових коштів позивача, які надійшли від продажу акцій (договір купівлі–продажу №К 126/05 від 28.12.05) При цьому, позивачем не було подане платіжне доручення про перерахування суми збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1,3 %.

Враховуючи наведені норми закону, судова колегія прийшла до висновку, що сплата збору на обов’язкове державне пенсійне страхування до здійснення операції з купівлі-продажу безготівкових валют чинним законодавством не передбачена, в зв’язку з чим вимога банку щодо представлення платіжного доручення про перерахування суми збору на обов’язкове державне пенсійне страхування до проведення вказаної операції безпідставна та неправомірна.

Крім того, перелік документів, які є обов’язковими при поданні заявки про купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку закріплений пунктом 2.13 Правил здійснення операцій на міжбанківському валютному ринку України, затверджених положенням Національного банку України №19029/1050 від 07.06.1993 року, не містить вимоги про надання документу який свідчить про сплату збору на  обов’язкове державне пенсійне страхування

Таким чином, прийняті судами попередніх інстанцій рішення та постанова відповідають положенням вимог, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, а доводи скаржників не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції, викладених у судових рішеннях.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111,11112 ГПК України Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційне подання Прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька та касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.04.2006 та рішення господарського суду Донецької області від 28.03.2006 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                               Л. Катеринчук

Н. Ткаченко