ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" лютого 2007 р.
Справа № 29/489-06-11826

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання   Буравльова О.М.

за участю представників сторін:

від позивача  Сажина В.М. –директор

від відповідача не з’явився

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 26 грудня 2006 року

у справі №29/489-06-11826

за позовом Приватного підприємства „Ніка-2”

до  Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про усунення перешкод у здісненні реконструкції, -

В С Т А Н О В И В:

ПП ”Ніка-2” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просило зобов’язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку „Комунальник” шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, що перелічені у Плані під літерами „А”, „Б”, „Ю” з земельної ділянки, що належить позивачу на праві власності.

В процесі розгляду справи позивач заявою від 26.12.2006р. за вх.№29462 уточнив позовні вимоги і просив суд зобов’язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку „Комунальник” шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, що перелічені у План-схемі МБТІ під літерами „А”, „Б”, „Ю” з земельної ділянки, що належить позивачу на праві оренди з 25.12.2001р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26 грудня 2006 року у справі №29/489-06-11826 (суддя Аленін О.Ю.) позов ПП „Ніка-2” задоволений.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач у справі з 25.12.2001р. на підставі укладеного з Білгород-Дністровською райрадою договору оренди  є орендарем земельної ділянки і згідно з генеральним планом та  проектом забудови здійснює реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”, а тимчасові будинки відповідача, які самовільно збудовані відповідачем на  орендованій позивачем земельній ділянці і на момент розгляду справи є фактично зруйнованими перешкоджають позивачу у  здійсненні реконструкції.

Відповідач із судовим рішенням не згодний, в апеляційній  скарзі просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що рішення суду першої інстанції  не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме нормам матеріального права, судом першої інстанції не повно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, а також на недоведеність обставин, що мають значення для справи,  які суд вважає встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так відповідач вважає безпідставними і необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що позивач у справі являється власником об’єктів нерухомого майна, яке розташоване на території бази відпочинку „Комунальник”, а саме: двоповерхової будівлі та артезіанської свердловини, оскільки постановою господарського суду Одеської області від 04.07.2006р. за позивачем визнано право власності на об’єкти нерухомості, розташовані на території бази відпочинку „Комунальник” і  зобов’язано Білгород-Дністровську райдержадміністрацію видати позивачу Свідоцтво про державну реєстрацію нерухомого майна та зобов’язано Білгород-Дністровське БТІ зареєструвати право власності за позивачем. Однак, на момент розгляду справи позивач не надав доказів, які б підтвердили його право власності на ці об’єкти.  Відповідач вважає, що на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 23.06.2006р. саме  Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є єдиним законним власником нерухомого майна на території бази відпочинку „Комунальник”. Дане рішення суду у встановленому законом порядку було зареєстроване Білгород-Дністровським БТІ.

Також відповідач посилається на те, що позивачем не надано достовірних доказів того, що на момент складання актів від 17.08.2006р. та 14.09.2006р. будинків відповідача не існувало, а самі акти складені за відсутністю відповідача і тому не можуть бути належними  доказами.  Крім того, факти, викладені в актах не відповідають дійсності, оскільки позивач демонтував будинок під літ. ”Ю” після того, як було постановлено рішення по справі №9-17/228-05-7598, згідно з яким, Білгород-Дністровській райдержадміністрації Одеської області було відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов’язання знести споруди бази відпочинку „Комунальник” належні територіальній громаді. Позивач і в теперішній час намагається зруйнувати будинки відпочинку під літ. „А” та „Б” шляхом руйнування фундаментів вищевказаних будинків.

Окрім того, відповідач посилається на те, що позивач здійснює реконструкцію бази відпочинку „Комунальник” самовільно, без згоди Орендодавця, що порушує умови укладеного з ПУЖКГ договору оренди нерухомого майна від 07.09.2001р.  Також відповідач зазначає, що суд в обґрунтування задоволення позовних вимог посилається на довідку інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 02.02.2006р., згідно з якою, будівлі бази відпочинку „Комунальник”, що належать відповідачу, підлягають зносу з посиланням на припис №00090 від 13.04.2004р., при цьому рішення апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р., котрим визначений власник майна, суд взагалі не приймає до уваги. Разом з тим, відповідач вважає безпідставним посилання суду на ч.2 ст.48 Закону України „Про власність”, норма якої наголошує, що власник (у даному випадку суд вважає, що власником є позивач, тільки не зрозуміло якого майна) може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Тобто суд вважає, що відповідачем (власником майна) порушуються права позивача –ПП „Ніка-2”, який не надав доказів, які б підтвердили його право власності.

Відповідач у судове засідання не з’явився, але про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, інформації щодо  неможливості  бути присутнім у судовому засіданні відповідач не надав,  а тому апеляційна скарга розглянута за його відсутністю.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представника позивача, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на таке:

Як встановлено матеріалами справи, 07.09.2001р. між позивачем у справі (Орендар)  і Виробничим управлінням житлово-комунального господарства (Орендодавець) укладений договір оренди нерухомого майна, згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у володіння і користування приміщення, які складаються із 1-го  двоповерхового  корпусу на 40 місць,  24 –х будиночків на 70 місць, їдальні, душеві, туалетів, санітарного блоку, ізолятору, розташованих за адресою: смт. Затока, вул. Приморська, б/в „Комунальник”. Означені приміщення передані в оренду позивачу з метою організації відпочинку і оздоровлення.

За умовами п.1.2. договору, строк оренди встановлений на 21 рік.

Разом з тим, 25.12.2001р. позивачем (Орендар) з Білгород-Дністровською районною радою (Орендодавець) укладений договір оренди земельної ділянки, який тією ж датою посвідчений приватним нотаріусом і зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі земельних ресурсів за №47.

Згідно до умов цього договору Орендодавець на підставі рішення Білгород-Дністровської районної ради №536-ХХІІІ від 21.12.2001р. надає, а позивач приймає в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди, строком на 21 рік земельну ділянку із земель запасу Білгород-Дністровської районної ради, загальною площею 1,7323 га, розташовану на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області біля селища Затока, між базами відпочинку „Незабудка” та „Лідія” для обслуговування і реконструкції будівель і споруд бази відпочинку „Комунальник”, згідно з планом (схемою) землекористування, який є невід’ємною частиною договору.

26.12.2001р. сторони за договором оренди нерухомого майна від 07.09.2001р., тобто позивач (Орендар) і  Виробниче управління житлово-комунального господарства (Орендодавець) внесли зміни і доповнення до договору оренди, згідно з якими, Орендодавець передає позивачу у володіння і користування приміщення, які складаються із 2-х двоповерхових будиночків на 70 місць, 20-ти будиночків дерев’яних на 60 місць, їдальні і прибудови до їдальні, будівель душових, туалетів, умивальників та більярдної, службових приміщень (директорської 20 кв.м., санітарного блоку, ізолятору 18 кв.м., прибудови  для господарських потреб, приміщення для охорони), розташовані за адресою смт. Затока, вул. Приморська, б/в „Комунальник”.

При цьому, умовами п.3.7. цієї  додаткової угоди  передбачено, що позивач зобов’язується після отримання в оренду земельної ділянки для відсипання, реконструкції й будівництва на базі відпочинку „Комунальник” (договір №5047 від 25.12.2001р.) не спричиняти шкоди майну Орендодавця.

Також у матеріалах справи наявне розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації „Про надання дозволу приватному підприємству „Ника-2” на реконструкцію бази відпочинку „Комунальник” від 07.04.2003р. №457/2003, згідно з яким,  позивач у справі отримав дозвіл на реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”, розташованої на Будацькій косі біля селища Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, а також зобов’язався до початку будівельних робіт з реконструкції бази виготовити проектну документацію, провести її комплексну експертизу та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Окрім того, означеним розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації позивач зобов’язаний закінчити реконструкцію бази відпочинку „Комунальник” протягом трьох років та здати в експлуатацію державній технічній комісії.

Як свідчать наявні у матеріалах справи документи, позивач у справі на виконання означеного розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації виготовив проектну документацію на  реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”, отримав комплексний експертний висновок Укрінвестекспертизи по робочому проекту реконструкції бази відпочинку „Комунальник” та отримав дозвіл  Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району на виконання будівельних робіт від 24.11.2003р. №34 з терміном дії до 01.09.2005р., який в подальшому продовжений до 01.06.2008р.

При цьому, згідно з розробленим робочим проектом реконструкції бази відпочинку „Комунальник”, існуюча база відпочинку „Комунальник” забудована одно і двоповерховими   спальними корпусами і тимчасовими спорудами, які розташовані в 100 метровій санітарно-захисної зоні з грубими порушенням санітарних і протипожежних норм, а метою проекту реконструкції являється знесення всіх споруджень, розташованих у 100 метровій санітарно-охоронній зоні Чорного моря і будівництво у дві черги комплексу капітальних споруд і будівель, які відповідають сучасним архітектурним, планувальним, технологічним, санітарним і протипожежним вимогам.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що позивач у справі на підставі оформлених належним чином документів здійснює реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”, нерухоме майно та земельна ділянка якої знаходиться у нього в оренді  на підставі укладеного з Виробничим управлінням житлово-комунального господарства (Орендодавець) договору оренди нерухомого майна від 07.09.2001р. та змін і доповнень до цього договору від 26.12.2001р. та укладеного з Білгород-Дністровською районною радою (Орендодавець) договору оренди земельної ділянки від 25.12.2001р.

Більш того, згідно з означеними договорами оренди нерухомого майна та земельної ділянки, які на момент розгляду справи не визнанні недійсними і не розірвані,  позивач у справі являється титульним володільцем цього нерухомого майна та земельної ділянки,  тобто, так же як і власник цього нерухомого майна та  земельної ділянки  має право на пред’явлення позову у разі порушення третьою особою права розпорядження або користування цим майном на підставі ст.48  Закону України „Про власність” та ст.391 ЦК України.  Також відповідно до ст.27 Закону України „Про оренду землі” орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею.

Згідно з наявним у матеріалах справи Планом земельної ділянки бази відпочинку „Комунальник”, який 06.02.2006р. виготовлений КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості”, на земельній ділянці бази відпочинку „Комунальник”  розташовані будинки відпочинку під літ. „А” і „Б”, „Ш”, „Щ” і „Ю”.

Власником означених будинків являється відповідач у справі на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р. по справі №22-1679/2005р. При цьому, цим рішенням апеляційного господарського Одеської області встановлено, що означені дерев’яні будинки  відпочинку під літ. „А” і „Б”, „Щ” і „Ю”, „Ш” є самочинно збудованими, а відповідно до вимог ч.4 ст.35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Встановлені обставини свідчать, що дерев’яні будинки  відпочинку під літ. „А” і „Б”, „Щ” і „Ю”, „Ш”, власником яких є відповідач у справі і які  є самочинним  будівництвом, розташовані на земельній ділянці орендованій позивачем, який до того ж, на підставі належним чином оформлених документів  здійснює реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”. При цьому, відповідним документами на реконструкцію бази відпочинку „Комунальник”  передбачено знесення всіх споруджень, розташованих у 100 метровій санітарно-охоронній зоні Чорного моря і будівництво у дві черги комплексу капітальних споруд і будівель, які відповідають сучасним архітектурним, планувальним, технологічним, санітарним і протипожежним вимогам.

Більш того, згідно з наявним у матеріалах справи актом про наслідки стихійного лиха на базі відпочинку „Комунальник”, який 17.08.2006р. складений комісією у складі директора, засновника, бухгалтера  ПП „Ніка-2”, представника Білгород-Дністровської райдержадміністрації, начальника Інспекції   державного архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району, директора бази відпочинку „Незабудка”, внаслідок сильного шторму відбулося порушення  тимчасових дерев’яних будиночків під. літ. „А” і „Б”, тобто саме споруд, власником яких є відповідач у справі.   Одночасно наявний у матеріалах справи акт від 14.09.2006р. свідчить, що позивачем здійснений також частковий демонтаж тимчасової будівлі відповідача під літ. „Ю”. Такий демонтаж здійснений позивачем  на виконання   припису Інспекції  державного архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району від 07.07.2006р. №00108, згідно з яким, позивачу запропоновано після закінчення сезону 2006 року знести будівлі, які розташовані в 100 метровій зоні узбережжя Чорного моря.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 Закону України „Про основи містобудування”, державний контроль у сфері містобудування здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими спеціально уповноваженими на це державними органами. Вимогами ст.31 Закону України „Про планування і забудову територій” встановлено, що державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури і відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування, їх інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, а також іншими спеціально уповноваженими на це органами виконавчої влади.

Оскільки акт від 18.08.2006р. складений комісією, в тому числі за участю  представника Білгород-Дністровської райдержадміністрації та  начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району, а акт від 14.09.2006р. свідчить, що частковий демонтаж тимчасової будівлі відповідача під літ. „Ю” здійснений позивачем саме на виконання припису Інспекції  державного архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району від 07.07.2006р. №00108, то апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача про  те, що акти від 17.08.2006р. та 14.09.2006р. не являються належними доказами відсутності будинків відповідача.

Також апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на момент розгляду справи позивач не надав доказів, які б підтвердили його право власності на об’єкти нерухомого майна, яке розташоване на території бази відпочинку „Комунальник”, а саме: двоповерхову будівлю та артезіанську свердловину, а тому посилання суду першої інстанції на те, що позивач у справі є власником цього майна є безпідставними.   Так, в матеріалах справи наявна постанова господарського суду Одеської області від 04.05.2006р. у справі №22/167-06-3493А, якою за ПП „Ніка-2” визнано право власності на об’єкти нерухомості бази відпочинку „Комунальник”, розташованої на Будацькій Косі, пмт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області: двоповерхову будівлю житлового корпусу,  без мансарди, яка є не завершеною будівництвом  і артезіанську свердловину, а також Білгород-Дністровську райдержадміністрацію Одеської області зобов’язано видати ПП „Ніка-2” Свідоцтво про державну реєстрацію на вказані об’єкти нерухомого майна, а Білгород-Дністровське МБТІ Одеської області зобов’язане зареєструвати право власності на вказані об’єкти нерухомого майна за ПП „Ніка-2”.  Ця постанова господарського суду Одеської області  набрала законної сили і відповідно до вимог  ч.5 ст.124 Конституції України є обов’язковою для виконання на всій території України, а тому відсутність у позивача на момент розгляду справи реєстраційних документів   на означені об’єкти нерухомого майна, ще не свідчить про відсутність у позивача права власності на ці об’єкти. Більш того, із врахуванням встановлених обставин справи щодо наявності у позивача прав орендаря,  як нежитлових приміщень, так і земельної ділянки бази відпочинку „Комунальник”, а також підстави звернення позивача до суду з даним позовом саме як орендаря земельної ділянки, доводи відповідача є недоцільними.

Недоцільними є доводи відповідача про здійснення позивачем реконструкції бази відпочинку „Комунальник” без згоди Орендодавця, що порушує умови укладеного з ПУЖКГ договору оренди нерухомого майна від 07.09.2001р.  Так, відповідно до умов п.3.7. доповнень і змін до договору оренди, позивач зобов’язується після отримання в оренду земельної ділянки для відсипання, реконструкції й будівництва на базі відпочинку „Комунальник” (договір №5047 від 25.12.2001р.) не спричиняти шкоди майну Орендодавця. Такі умови означеного пункту додаткової угоди до договору оренди свідчать, що Орендодавець надав позивачу згоду на проведення реконструкції  і будівництва на базі відпочинку „Комунальник”.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що на момент розгляду справи, на орендованій позивачем земельній ділянці знаходяться залишки тимчасових самовільно збудованих споруд відповідача під літ. „А” і „Б”, „Ю”, які перешкоджають позивачу  продовжити реконструкцію бази відпочинку „Комунальник” та закінчити її в строки, передбачені правовстановлюючими документами на здійснення реконструкції.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини справи та  прийняте правомірне і обґрунтоване  рішення про задоволення позовних вимог  ПП „Ніка-2”, а тому апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення. .

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 26 грудня 2006 року у справі №29/489-06-11826 залишити без змін, а апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов