СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.07                                                                                 Справа № 13/41пд.

За позовом Лисичансько-Рубіжанського міжрайонного природоохоронного  прокурора в інтересах держави в особі Гречишкинської сільської ради Новоайдарського району, с. Гречишкіне Луганської області.

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “Схід-Агро” с. Гречишкине Луганської області.

та Новоайдарської  районної державної адміністрації, смт. Новоайдар Луганської області

Про визнання договору недійсним.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Прокурора Шидлаускас П.В. посвідчення № 129 від 09.10.2006 р.

Від позивача
Ларін І.І. голова сільради

Від першого відповідача
Не прибув.

Від другого відповідача
Подольска Т.В. дов. 15/5 від 09.01.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Прокурор звернувся з позовом в якому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 03.10.2003 р.

Позивач позов підтримав.

Від першого відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізній час в зв’язку з хворобою директора.

Зазначене клопотання судом відхиляється з врахуванням того, що згідно ст. 28 Господарського  процесуального кодексу України представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, та в зв’язку з спливом строку розгляду справи.

Другий відповідач відзивом на позовну заяву від 07.02.2007 р. № 15/271 визнав позов повністю.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 03 вересня 2003 року другим відповідачем було прийнято розпорядження № 235 “Про передачу в оренду земельної ділянки водного об’єкту (ставка) ТОВ СГП “Схід-Агро” про передачу першому відповідачу в оренду земельної ділянки загальною площею 3,3 га, у тому числі під водним об’єктом (ставком) 3,3 га для розведення мілких порід риб, із земель державної власності, розташованих на території Гречишинської сільської ради, терміном на 5 років, за умов укладення договору оренди протягом одного місяця.

03 жовтня 2003 р. між відповідачами  по справі на підставі розпорядження № 235 від 03.09.2003 р. був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,3 га під водним об’єктом (ставок) строком на 5 років з дня його державної реєстрації.

Згідно п. 1.2. земельна ділянка надається для розведення мілких порід риб.

Договір зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Гречишинської сільради 08.07.2004 р.

07.04.2004 р. на підставі клопотання першого відповідача, другим відповідачем приймається розпорядження № 134 “Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 03 вересня 2003 р. № 235” яким була змінено призначення земельної ділянки на призначення: “для сільськогосподарського виробництва”

07.04.2004 р. між відповідачами по справі була укладена додаткова угода якою в п. 1.2. договору від 03.10.2003 р. слова “для розведення мілких порід риб” були замінені на слова “для сільськогосподарського виробництва”, а п. 3.2. доповнений абзацом слідую чого змісту: “Утримувати гідротехнічний вузол в технічно справному стані”.

Прокурор звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Гречишинської сільської ради в якому просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 03.10.2003 р. недійсним, через зміни першим відповідачем цільового призначення земель. На підтвердження зазначеного факту прокурором надана копія договору укладеного першим відповідачем з громадянами Полуничевим В.Є., Беккер О.В., Яковец Ю.В. від 01.01.2006 р. про спільну діяльність по розведенню риб, письмові пояснення Полуничева В.Є., акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.11.2006 р.

Прокурор зазначає, що в наслідок нецільового використання землі, відповідно до ст. 21, 211 Земельного кодексу України договір підлягає  визнанню недійсним.

Позивач позов підтримав, додатково зазначив, що договір є недійсним оскільки фактична площа ставка перевищує розмір земельної ділянки наданої першому відповідачу, крім того, в преамбулі спірного договору невірно зазначено найменування першого відповідача.

Перший відповідач заперечень проти позову не надав.

Другий відповідач позов визнав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Спірний договір був укладений на виконання розпоряджень другого відповідача, які на цей час не визнані судом недійсними, та є чинними.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення право чиною стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, у тому числі зміст правочину не може суперечити актам законодавства.

Прокурором та позивачем не зазначено якім саме положенням, якого нормативно-правового акту на їх думку суперечить зміст правочину.

Що стосується посилань заявника на нецільове використання першим відповідачем земельної ділянки, то зазначена обставина може бути підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою в порядку встановленому Земельним кодексом України, та Законом України “Про оренду землі”.

Довід позивача, щодо невірно зазначеної назви першого відповідача в преамбуле спірного договору, не є підставою для визнання договору недійсним, з врахуванням його підписання першим відповідачем, та укладенням до нього сторонами додаткової угоди.

Посилання позивача на інший розмір ставку, також не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. У разі встановлення факту використання першим відповідачем іншої земельної ділянки, ніж наданої йому за договором позивач не позбавлений права вимагати звільнення першим відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки.

За таких обставин позов є необґрунтований, та не підлягає задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується оскільки заявник звільнений від їх сплати.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 12.02.2007 р. за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Дата підписання рішення 19.02.2007 року.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько