ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

15.05.07
Справа  № 5/157-А

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого-судді
Бонк Т.Б.

суддів
Бойко С.М.

Марко Р.І.

при секретарі судового засідання Науменко С.

розглянувши           у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській області (далі Ужгородська МДПІ ) від
16.10.2006р. №13242/9/10

на постанову          Господарського суду Закарпатської
області і від 18.09.2006р.

у справі          № 5/157-А

за позовом           Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.
(далі підприємець ОСОБА_1.)., ІНФОРМАЦІЯ_1

до          Ужгородської МДПІ

про           визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення

за участю представників:

від позивача           -          не з'явився ;

від відповідача           - Руденко
Я.Г.- старший державний податковий інспектор;

Постановою Господарського суду
Закарпатської області від 18.09.2006р. у справі №5/157-А, суддя Йосипчук О.С.,
позов задоволено, визнано протиправним податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1.
прийняте Ужгородською МДПІ по відношенню до підприємця ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_1 в
частині донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 283725грн., в
решті вимог відмовлено. Постанова суду мотивована, положеннями п..2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності
суб'єктів підприємництва»№727 від 03.07.1998р. (далі Указ Президента України
№727), а також, зокрема тим, що у 2004 році позивач перебував на спрощеній
системі оподаткування про що свідчить свідоцтво про сплату єдиного податку.

Не погоджуючись з постановою першої
інстанції, Ужгородська МДПІ подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати
постанову Господарського суду Закарпатської області від 18.09.2006р. у справі
№5/157-А в частині скасування податкового повідомлення-рішення НОМЕР_1. та
постановити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити з підстав
неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, скаржник
зазначає, що оскільки обсяг виручки позивача у четвертому кварталі 2003р.
перевищив обсяги виручки встановлені ст.1 Указу Президента «Про спрощену
систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів підприємництва»позивач
зобов'язаний був перейти на загальну систему оподаткування та наступний рік
перебувати на загальній системі оподаткування; право на спрощену систему
оподаткування виникає за умови дотримання суб'єктом підприємницької діяльності
Указу Президента України №727.

У запереченні на апеляційну скаргу
підприємець ОСОБА_1. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову місцевого суду без змін. Зокрема, посилається на те, що у четвертому
кварталі 2003р.обсяг виручки перевищив 500тис. грн. і позивач перейшов на
загальну систему оподаткування на якій перебував у першому та другому кварталі
2004р.,  у третьому кварталі 2004р.
згідно поданої заяви перейшов на спрощену систему оподаткування обліку та
звітності.

Представник скаржника у судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав наведених в апеляційній
скарзі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, однак подав клопотання в якому просить розглядати справу
без участі позивача та його представника.

Розглянувши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, дослідивши подані сторонами докази і оцінивши їх у
сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, апеляційний
господарський суд дійшов до висновку, що постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

За результатами проведеної
Ужгородською МДПІ складено акт від НОМЕР_2 про результати позапланової
перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів) за період з ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.8-13)

На підставі вищезазначеного Акту
прийнято податкове повідомлення рішення від НОМЕР_1, яким позивачу зідно п.п.
«б»п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідно
до ст. 13, ст.20 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»та ст.7 п.п.22.3 ст.22 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб»визначено суму податковоого зобов'язання за платежем податок з доходів
фізичних осіб на суму 285240,54грн (з них основний платіж -285240,54грн.
штрафні (фінансові) санкції -0грн.)

У п.2.2. «Податок з доходів
фізичних осіб» акту перевірки, зазначено , що обсяг виручки від здійснення
підприємницької діяльності у 2003р. в 4 кварталі перевищив 500 тис. грн.,
визначений у ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування
обліку та звітності суб'єктів підприємництва»граничний рівень, то суб'єкт
підприємницької діяльності повинен протягом 5 днів після закінчення звітного
періоду (кварталу) подати звіт за підсумками роботи за 4 квартал, де слід
зазначити весь фактичний обсяг виручки, а також здати до податкового органу, що
їх видав, свідоцтво про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності і
такий суб'єкт підприємницької діяльності втрачає можливість бути на спрощеній
системі оподаткування, обліку та звітності у наступному календарному році.

Таким чином, як зазначено в акті
перевірки, в порушення Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування обліку та звітності суб'єктів підприємництва»підприємець ОСОБА_1.
з ІНФОРМАЦІЯ_3. здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до ст.67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про державну підтримку малого підприємництва»суб'єктами малого підприємництва
є: фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як суб'єкти
підприємницької діяльності; юридичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких
середньооблікова чисельність працюючих за звітний період (календарний рік) не
перевищує 50 осіб та обсяг річного валового доходу не перевищує 500000 євро.

Згідно із п.4 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва»№727 спрощена система оподаткування, обліку та звітності
для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою
оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір
суб'єкта малого підприємництва.

Рішення про перехід на спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного
разу за календарний рік.

Орган державної податкової служби
зобов'язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право
сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

Відповідно до п.5. у
вищезазначеного Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього
Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду
(кварталу).

Як вбачається з матеріалів справи
підприємець ОСОБА_1. по ІІІ квартал 2003р. включно перебував на загальній
системі оподаткування, а в ІV кварталі 2003р. перебував на спрощеній системі
оподаткування і відповідно, був платником єдиного податку.

Оскільки, в ІV кварталі 2003р.
обсяг виручки підприємця ОСОБА_1. від здійснення підприємницької діяльності
перевищив 500тис. грн., підприємець відповідно до п.5 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», перейшов на загальну систему оподаткування, обліку і
звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу) тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_4. та у першому другому кварталі перебував на загальній системі
оподаткування.

ІНФОРМАЦІЯ_5 підприємець ОСОБА_1.
подав до Ужгородської МДПІ заяву про право застосування спрощеної системи
оподаткування обліку та звітності (а.с.26), згідно якої Ужгородською МДПІ
ІНФОРМАЦІЯ_3. видано свідоцтво про сплату єдиного податку суб'єкту
підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 з терміном дії з
ІНФОРМАЦІЯ_3. по ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.25).

Таким чином, оскільки підприємцем
ОСОБА_1. у І і ІІ кварталі 2004р. дотримано вимоги ст.1 Указу Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва", податковим органом видано свідоцтво про сплату
єдиного податку , а не надано мотивовану письмову відмову, підприємець ОСОБА_1.
підставно у ІІІ та ІV кварталі 2004р. перебував на спрощеній системі
оподаткування обліку та звітності.

Суд не приймає до уваги твердження
податкового органу, що, враховуючи видачу рішення про перехід ОСОБА_1 на
спрощену систему оподаткування у ІІІ кварталі 2003р. та порушення ним вимог
ст.1 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва», позбавляє останнього перебувати на спрощеній системі
оподаткування обліку та звітності у наступному календарному році, оскільки
абзацом 5 п.4 вищезазначеного Указу визначено лише щодо рішення про перехід на
спрощену систему оподаткування обліку та звітності, яке не може бути прийняте
більше одного разу за календарний рік.

Матеріалами справи підтверджується
прийняття податковим органом щодо підприємця ОСОБА_1. у календарному році в
період з ІНФОРМАЦІЯ_4.по ІНФОРМАЦІЯ_6. лише одного рішення про перехід на
прощену систему оподаткування шляхом видачі свідоцтва про сплату єдиного податку.

Згідно п. 2 Указу Президента
України від 3 липня 1998 року N 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати
спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку.

Цим же пунктом передбачено, що
доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається
єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за
підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у
трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника
податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи
членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Відповідно п. 6 вказаного Указу,
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником
податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб-суб'єктів малого
підприємництва).

Вказані обставини переконливо
свідчать про помилковість висновків, викладених Ужгородською МДПІ в акті
перевірки від НОМЕР_2.

Згідно з ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Відповідно до ч.і ст.69 КАС України
доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету доказування

Статтею 86 КАС України встановлено,
що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Скаржник не подав у встановленому
законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували правомірність і підставність
прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене в
сукупності, апеляцій ний господарський суд вважає, що постанова місцевого
господарського суду відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному
законодавстві, підстав для її скасування немає. Доводи скаржника зазначені в
апеляційній скарзі не відповідають матеріалам справи, документально
необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини,
а тому не є  підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.69, 71, 86, 198,
202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, Львівський
апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду
Закарпатської області від 18.09.2006р. року у справі №5/157-А залишити без
змін, апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції
без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені
ст.ст.212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи повернути до
Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя
Бонк Т.Б.

Судді
Марко
Р.І.

Бойко С.М.