СУД
РІШЕННЯ

16.01.07р.

Справа № 32/508-06(8/301-06)

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

До :
Закритого акціонерного товариства «Шарм», м. Дніпропетровськ

Про
:  усунення перешкод в
користуванні

Суддя  Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_2
( дов. від 03.03.06 р.) ;

Від відповідача: Дергоусова
Л.В. ( дов. від 25.01.06 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач в серпні 2006 р. звернувся
до суду з позовом до відповідача про зобов'язання             ЗАТ «Шарм»припинити порушення прав
СПД ОСОБА_1 як орендаря нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною
площею 70 кв.м.; та про зобов'язання відновити становище, яке існувало до
порушення прав: забезпечити вільний доступ до орендованого нежитлового
приміщення, передати ключі від цього приміщення, а також забезпечити на протязі
всього строку дії договору оренди від 30.03.03 р. вільне та безперешкодне
володіння та користування вищезазначеними приміщеннями . В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те , що відповідач в порушення  умов вищенаведеного договору 07.07.06 р.
безпідставно перешкоджає йому в користуванні орендованими приміщеннями.

Ухвалою господарського суду від
07.08.06 р. (суддя Дубінін І.Ю. ) порушено провадження у справі № 8-301-06,
одночасно провадження у цій справі зупинено до розгляду пов'язаної справи №
35/68. Постановою ДАГС від 27.09.06 р. ухвала суду від 07.08.06 р. в частині
зупинення провадження по справі скасована , справа направлена до господарського
суду для розгляду по суті. Ухвалою суду від 04.10.06 р. провадження у справі
було поновлено  та призначено для
слухання на 07.11.06 р. Судове засідання 07.11.06 р. не відбулося у зв'язку із
хворобою судді Дубиніна І.Ю. , та було відкладено на 23.11.06 р.

23.11.06 р. позивач подав до суду
доповнення до позовної заяви , в яких зазначив , що рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від 02.11.06 р. у справі № 35/68  в задоволенні позовних вимог ЗАТ «Шарм»до СПД
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди від 30.03.03 р. та виселення
відповідача із вищезазначених приміщень відмовлено. Під час розгляду цього
спору суд встановив , що договір оренди є укладеним між сторонами, а факт
добровільного виселення СПД ОСОБА_1 із орендованого приміщення спростовується
матеріалами справи. Враховуючи
вищезазначене, позивач  з
посиланням на приписи ст.35 ГПК України зазначив, що  він був позбавлений права користування
орендованими приміщеннями саме з вини відповідача .

Розпорядженням голови суду від
04.12.06 р. у зв'язку із закінченнями строку повноважень судді Дубініна І.Ю.,
справу передано на розгляд судді Васильєву О.Ю. Ухвалою судді Васильєва О.Ю.
від 08.12.06 р. справа прийнята до свого провадження та призначена до слухання
на 19.12.06 р. До судового засідання 19.12.06 р. представник відповідача не з'явився
, відзив на позов та витребувані судом матеріали не надав; представник позивача
підтримав позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві та доповненні до
позовної заяви .Ухвалою суду від 19.12.06 р. слухання справи було відкладено на
16.01.07 р., від відповідача вдруге було витребувано відзив на позов.

В судовому засіданні 16.01.07 р.
відповідач  позов не визнав, посилаючись
на наступні  обставини:  30.12.03 р. між сторонами було укладено
договір оренди вищезазначеного нежитлового приміщення строком з 30.12.03 р. до
30.12.06 р. З січня 2004 р. позивач користувався орендованими приміщеннями, але
орендну плату, яка встановлювалася сторонами щомісяця шляхом підписання
додаткових угод до договору, сплачував періодично. Від імені орендодавця
договір був підписаний попереднім головою правління ЗАТ «Шарм» на край
невигідних для товариства умовах, що потягло завдання товариству збитків у
значному розмірі.  У зв'язку з цим ЗАТ
«Шарм» запропонувало орендарю укласти договір оренди на нових  умовах, але той відмовився від внесення змін
до договору оренди; а з квітня 2006 р. СПД ОСОБА_1 припинив сплачувати орендну
плату за користування приміщенням та підписувати з орендодавцем додаткові угоди
до договору, якими визначався розмір орендної плати. ЗАТ «Шарм» направило на
адресу позивача претензію про звільнення орендованого приміщення та будь-яких
перешкод в користуванні приміщенням позивачу не чинило. СПД ОСОБА_1 на адресу
ЗАТ «Шарм» заяв про продовження строку дії договору оренди не направляв. Згідно
п.5.2. договору оренди, укладеного терміном до 30.12.06 р., договір
припиняється, якщо одна із сторін заявить про його припинення в 2-х тижневий
термін до спливу його строку дії. На підставі
викладеного  ЗАТ «Шарм» своїм
листом від 12.12.06 р. НОМЕР_1 повідомило позивача про те, що не має наміру
пролонгувати з ним вищезазначений договір оренди приміщень на наступний термін,
та заявило про його припинення з 30.12.06 р.

Вивчивши матеріали справи,
дослідивши наявні докази, заслухавши пояснення представників сторін,
господарський  суд ,-

ВСТАНОВИВ :

30.12.03 р. між ЗАТ «Шарм» (
орендодавець ) та  ПП ОСОБА_1  ( орендар) укладено договір оренди
нежитлового приміщення ,згідно з умовами якого орендодавець (відповідач) надав,
а  орендар  ( позивач ) прийняв у тимчасове платне
користування нежитлове приміщення, площею 70 кв.м. , розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.Строк оренди погоджений сторонами під час укладання цього договору з
30.12.03 р. до 30.12.06 р. Відповідно до п.4.1. сторони погодили, що за користування
приміщення м орендар повинен сплачувати орендну плату згідно із додатковою
угодою до цього договору. Відповідно до п.5.2., у разі ,якщо жодна із сторін не
заявила про розірвання цього договору в 2-х тижневий строк до закінчення строку
його дії, договір вважається продовженим на невизначений строк. На протязі
строку дії договору оренди сторони укладали відповідні додаткові угоди до
нього, в яких визначали розмір орендної плати, що підлягала сплаті орендарем на
користь орендодавця за користування приміщенням.

За твердженням позивача, з 07.07.06
р. відповідач перешкоджає йому у користуванні орендованим приміщенням шляхом
зміни замків на вхідній двері приміщення. На підтвердження цієї обставини
позивачем надано акт від 07.07.06 р. та постанову Красно- гвардійського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області від 20.07.06 р. про відмову в
порушенні кримінальної справи .Окрім того , позивач посилається в обґрунтування
тієї обставини, що він не користується вищезазначеним приміщенням відповідно до
умов договору оренди, на факти , встановлені під час розгляду справи №
35/68  - за позовом ЗАТ «Шарм»до СПД
ОСОБА_1, про визнання недійсним вищезазначеного договору оренди. Але, як
вбачається із наданих сторонами доказів, рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.11.06 р. у справі № 35/68 на цей оскаржено ЗАТ
«Шарм»до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, розгляд скарги
відкладено на 23.01.07 р. -тобто судове рішення у цій справі ще не набрало
чинності в установленому законом порядку; а тому приписи ст.35 ГПК України не
можуть бути застосовані на цей час.

Визначальним
для вирішення спору є наступні обставини: строк дії
договору оренди,  погоджений сторонами
під час укладання цього договору  складає
з 30.12.03 р. до 30.12.06 р. Відповідно до п.5.2. ,у разі, якщо жодна із сторін
не заявила про розірвання цього договору в 2-х тижневий строк до закінчення
строку його дії, договір вважається продовженим на невизначений строк.
Відповідачем в судовому засіданні надано для залучення до матеріалів справи
докази направлення на адресу позивача ( орендаря ) повідомлення про припинення
договору оренди приміщень від 30.12.03 р. у зв'язку із спливом строку його дії
та відсутність згоди власника приміщення на укладаня договору оренди на
наступний термін. Зазначене повідомлення датоване 12.12.06 р. та направлене на
адресу позивача ( орендаря ) 13.12.06 р. В судовому засіданні 16.01.07 р.
представник відповідача підтвердив відсутність згоди власника приміщення (
орендодавця ) на продовження строку дії договору оренди.

Відповідно до вимог  ЦК України: власникові   належать
права  володіння,  користування
та розпоряджання своїм майном ( ст.317 ); власник  володіє,
користується,
розпоряджається   своїм майном на
власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону ( ст.319 ); право
власності  є  непорушним.
Ніхто   не   може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
( ст.321 ); за  договором  найму  (оренди)  наймодавець
передає   або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк ( ст.759 );
договір   найму   укладається
на   строк,   встановлений договором ( ст.763 ); якщо   наймач
продовжує   користуватися   майном
після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений   договором (
ст.764 ); наймач,  який належно виконує
свої обов'язки за  договором найму, після
спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення
договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про
це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором,
а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму
на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на
укладення договору припиняється ( ст.777 ); у
разі  припинення  договору
найму  наймач  зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві
річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.
Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має
право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час прострочення (ст.785)

Відповідно до Закону України «Про
власність »Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим
власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності
здійснюється судом або третейським судом. Положення щодо захисту права
власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє
майном на праві повного господарського відання, оперативного управління,
довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом
чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника (
ст.48 ); володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено
судом, третейським судом ( ст.49 ) .

Тобто з урахуванням вищезазначених
правових норм та закінченням строку дії договору оренди, позивач втратив право
користування вищезазначеним приміщенням ,а тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають. Судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі вищенаведеного,
керуючись вимогами ст.ст. 49, 82 -85 ГПК України , господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача .

Суддя
О.Ю.Васильєв