КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25.04.07 р.          № 34/159-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:                                          Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Владімірова О.М. – дов. б/н від 19.03.2007

від відповідача - Черниш Л.О. – дов. № 12202/9/10-114 від 04.11.2005

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції  у Шевченківському районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 27.11.2006

у справі № 34/159-А (Сташків Р.Б.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоцентр"

до                                                   Державної податкової інспекції  у Шевченківському районі м. Києва

про                                                  визнання недійсною (скасування) першої податкової вимоги № 1/4885 від28.08.2006

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Укренергоцентр” (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва (надалі – відповідач, апелянт) про визнання недійсною першої податкової вимоги № 1/4885 від 28.08.2006.

Постановою Господарського суду м. Києва від 27.11.2006 р. у справі № 34/159-А позов задоволено: скасовано (визнано недійсною) першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва №1/4885 від 28.08.2006; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Укренергоцентр” 3,40 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що перша податкова вимога відповідачем винесена безпідставно, оскільки задекларовані позивачем податкові зобов’язання за січень 2006 року є від’ємними та у позивача у зв’язку з поданням уточнюючого розрахунку за вказаний податковий період не виникло жодних податкових зобов’язань перед бюджетом.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 7149/9/10-114 від 26.12.2006р., в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва від 27.11.2006 р. у справі №32/29-А та прийняти нову, якою у позові ТОВ „Укренергоцентр” відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права (а саме ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”) та процесуального права (а саме п. 5 ст. 107 КАС України).

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечував  та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідачем надіслано на адресу позивача першу податкову вимогу № 1/4885 від 28.08.2006, у відповідності до якої станом на 28.08.2006 сума податкового боргу ТОВ „Укренергоцентр” за узгодженим податковим зобов’язанням по податку на додану вартість складає  310 605,00 грн.

В обґрунтування прийняття вказаної вимоги відповідач стверджує (з посиланням на пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”), що у позивача податковий борг виник у зв’язку з наступними обставинами.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.06.2006р., у відповідності до якого:

- згідно з пп.7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” у позивача виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування у сумі, заявленій у податковій декларації за січень 2006р.;

- у зв’язку з цим відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2006р. у розмірі 310 605,00 грн.;

- сума ПДВ у розмірі 310 605,00 грн. у десятиденний термін від дня видання цього податкового повідомлення-рішення зменшується у картці облікового рахунку ТОВ „Укренергоцентр”, яка ведеться у податкового органі.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва № 187/23-08/32836628 від 10.05.06р. „Про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питання правильності обчислення та достовірності заявленого до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість ТОВ „Укренергоцентр”, код 32836628, за січень 2006 року” (надалі – акт перевірки від 10.05.06р.).

За висновками акту, перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме, безпідставно визначено суму в розмірі 310 605,00 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню, та  віднесено до рядку 25 „Сума, що підлягає до бюджетного відшкодування” податкової декларації № 14674 від 20.02.2006 за січень 2006 року.

Такий висновок відповідача мотивований тим, що при заповненні рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування платник податку може врахувати суми податкового кредиту попереднього податкового періоду, які фактично сплачені отримувачем товарів (послуг) у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), включаючи й суми податку, які фактично були сплачені у такому ж попередньому податковому періоді при ввезенні на митну територію України товарів (супутніх послуг).

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в порядку адміністративного узгодження до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва та за результатами адміністративного оскарження скарга позивача була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.06.2006р. – без змін.

Після цього вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в судовому порядку та Господарським судом м.Києва порушено провадження у справі                   № 49/265 за позовом ТОВ „Укренергоцентр” до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 20.06.2006р.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

У відповідності до п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно п.6.2.3 п.6.2 ст.6 названого Закону,  перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Пунктом 1.2 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що податкове зобов'язання – це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

Відповідно до пп. 4.1.1 п.4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно з п.5.1 ст. 5 названого Закону України податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пп. 7.7.2. п.7.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2006 позивачем до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ за січень 2006 року, у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок.(а.с. а.с.  63-65)

Відповідно до вказаного Уточнюючого розрахунку позивачем за січень 2006 року зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядки 25 та 25.1 декларації) на суму 310 605,00 грн. та збільшено податковий кредит наступного місяця на вказану суму (рядок 26 декларації).

Згідно з податковою декларацією з ПДВ за січень 2006 року, за підсумками січня 2006 року від’ємне значення складають зобов’язання позивача в сумі 8 800,00 грн. (рядки 18.2, 21). Залишок від’ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду складає 435 467,00 грн. (рядок 23). Залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду за врахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду склав 435 467,00 грн. (рядок 24).

Відповідно до рядків 25, 25.1, 26 декларації з ПДВ за січень 2006 року позивачем розподілено суму від’ємного значення у розмірі 435 467,00 грн., а саме – 310 605,00 грн. підлягає бюджетному відшкодуванню, а 124 862,00 грн. – включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як правильно встановлено місцевим судом, згідно з даними податкової декларації підприємства за січень 2006 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку) податкові зобов’язання позивача з ПДВ у січні 2006 року склали від’ємне значення у сумі 435 467,00 грн., при цьому, вся сума підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26 декларації та графа 7 (7.8) уточнюючого розрахунку).

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі податкової декларації з ПДВ за січень 2006 у позивача були відсутні зобов‘язання по сплаті ПДВ до  бюджету.

Як встановлено судовою колегією в судовому засіданні апеляційної інстанції з пояснень представників сторін, постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 у справі № 49/265-А позовні вимоги ТОВ „Укренергоцентр” задоволено частково та визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Києва №/0 від 20.06.2006р., тобто, зменшення ПДВ у сумі 310 605,00 грн. в обліковій картці ТОВ „Укренергоцентр” є безпідставним.

За таких обставин направлення відповідачем позивачу першої податкової вимоги                 № 1/4885 від 28.08.2006 також є безпідставним, а тому позовні вимоги про визнання недійсною першої податкової вимоги №1/4885 від 28.08.2006 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, судова колегія дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсною першої податкової вимоги ДПІ у Шевченківському районі м.Києва №1/4885 від 28.08.2006. Заяв про зміну предмету позову або будь-яких уточнень позовних вимог позивачем не подавалось.

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, постановив скасувати (визнати недійсною) оспорювану податкову вимогу. При цьому постанова не містить будь-яких мотивувань чи обґрунтувань щодо таких дій суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що задоволення позовних вимог про визнання недійною першої податкової вимоги в повній мірі гарантує дотримання й захист прав і свобод позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для виходу з власної ініціативи за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи, але судове рішення ухвалено з помилковим застосуванням норм процесуального права, а відтак апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду м. Києва від 27.11.2006р. у справі № 34/159-А підлягає зміни.

Керуючись ст. ст. 86, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківськомурайоні м. Києва № 7149/9/10-114 від 26.12.2006р. на постанову Господарського суду м. Києва від 27.11.2006р. у справі № 34/159-А залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду м. Києва від 27.11.2006р. у справі № 34/159-А за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Укренергоцентр” до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва змінити та абзац 2 резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: „Визнати недійсною першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва № 1/4885 від 28.08.2006”.

4. В іншій частині постанову залишити без змін.

2. Матеріали справи № 34/159-А направити до Господарського суду м. Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко  В.В.