КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2007                                                                                           № 5/60

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Смірнової  Л.Г.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

Від позивача – Онищенко І. П. – по довіреності.

Від відповідача 1 – не з’явився.

Від відповідача 2 – Тарасенко О. М. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії (ДК) “Газ України” Національної акціонерної компанії (НАК) “Нафтогаз України”

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 30.01.2007

у справі № 5/60 (Іванова Л.Б.)

за позовом                               Дочірньої компанії (ДК) "Торговий Дім "Газ України"

до                                                   Локомотивного депо "Київ-Пасажирський" Південно-Західної залізниці

Державного територіально-галузевого об"єднання (ДТГО) "Південно-Західна залізниця"

про                                                  стягнення 181 988,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 р. у справі № 5/60 за позовом ДК “Торговий дім “Газ України” до ЛД “Київ-Пасажирський” Південно-Західної залізниці та ДТГО “Південно-Західна залізниця”  про стягнення 181 988,00 грн. заяву ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” в частині заміни ДК “Торговий дім “Газ України” на ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” було залишено без розгляду. Цією ж ухвалою в задоволенні заяви ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про поновлення попущеного строку для пред’явлення наказу Арбітражного суду м. Києва № 5/60 від 30.05.2000 р. до виконання та видачу дублікату суду № 5/60 від 30.05.2000 р. було відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”  звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, оскільки вважає, вона була винесена по неповно з’ясованим обставинам з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2007 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 5/60 та призначено розгляд справи на 29.03.2007 р.

29.03.2007 р. розгляд даної справи був відкладений до 18.04.2007 р. у зв’язку з неявкою представника ЛД “Київ-Пасажирський” Південно-Західної залізниці.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та відзив ДТГО “Південно-Західна залізниця” на неї, додаток до відзиву № 8/425-НЮ від 10.04.2007 р., заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Арбітражного суду м. Києва у справі № 5/60 від 30.05.2000 р. позов ДК “Торговий дім “Газ України” до ДТГО “Південно-Західна залізниця”  про стягнення 181 988,00 грн. був задоволений. Було вирішено стягнути з ДТГО “Південно-Західна залізниця” на користь ДК “Торговий дім “Газ України” 136 320,60 грн. боргу, 45 667,40 грн. пені та 1 819,88 грн. держмита, про що видано відповідний наказ; провадження у справі до ЛД “Київ-Пасажирський” Південно-Західної залізниці було припинено.

27.11.2006 р. ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” звернулась до Господарського суду м. Києва з заявою № 31/10-12382 про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу Арбітражного суду м. Києва               № 5/60 від 30.05.2000 р. до виконання, про видачу дублікату наказу суду № 5/60 від 30.05.2000 р., посилаючись на втрату наказу суду в процесі пересилки, а також про заміну стягувача у справі № 5/60 на його правонаступника ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Згідно вимог ст. 119 ГПК України заява про відновлення пропущеного стоку для пред’явлення наказу до виконання розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник.

Оскільки згідно розпорядження заступника Голови Господарського суду м. Києва від 26.01.2006 р. справа № 5/60 – за 2000 рік була знищена у зв’язку з закінченням терміну зберігання, Господарський суд м. Києва звернувся до учасників судового процесу у справі № 5/60 з листом № 06-37.1/2400 від 13.12.2006 р. з проханням надати копії матеріалів зазначеної справи.

10.01.2007 р. ДТГО “Південно-Західна залізниця” через канцелярію суду подало лист № 8/25-НЮ, яким повідомило, що матеріали справи № 5/60 знищено у зв’язку із закінченням п’ятирічного терміну зберігання, а також з закінченням строків позовної давності.

12.01.2007 р. ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” через канцелярію суду подала копії документів у справі № 5/60.

Ухвалою Господарського суду м Києва від 15.01.2007 р. справа № 5/60 була відновлена та призначена до розгляду заява ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу Арбітражного суду м. Києва № 5/60 від 30.05.2000 р. до виконання, про видачу дублікату наказу суду № 5/60 від 30.05.2000 р., а також про заміну стягувача у справі № 5/60 на його правонаступника ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

У судовому засіданні в суді першої інстанції представником ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” було надано завірену копію статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Оригінал статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, витребуваний ухвалою суду від 15.01.2007 р. для огляду в судовому засіданні, позивачем суду надано не було.

Зі змісту п. 1.2. статуту (копії) компанія “Газ України” є правонаступником реорганізованої ДК “Торговий дім “Газ України” та ДК “Укртрансгаз” в частині відокремлення і передачі функцій та майнових прав і обов’язків Головного управління з експлуатації систем постачання природного та скрапленого газу “Головпобутгаз”.

Також представник ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” надав у судове засідання в суді першої інстанції незавірену ксерокопію ухвали Господарського суду м. Києва у справі № 19/615 від 01.08.2006 р., відповідно до якої замінено позивача – ДК “Торговий дім “Газ України” її правонаступником – ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Згідно ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Оскільки представник ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали (оригінал статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”), необхідний для вирішення питання про заміну стягувача у справі № 5/60 його правонаступником ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, заява ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” в частині заміни позивача у справі № 5/60 на його правонаступника правомірно була залишена без розгляду.

У своїй заяві заявник також просить суд видати дублікат наказу суду           № 5/60 від 30.05.2000 р. з посиланням на втрату його в процесі пересилки.

Згідно ст. 120 ГПК України до заяви про видачу дублікату наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв’язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем – довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред’явлено.

Ухвалою суду від 15.01.2007 р. було зобов’язано ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” надати докази втрати наказу суду № 5/60 від 30.05.2000 р. органом зв’язку (на що посилається заявник в своїй заяві).

Однак, представник ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” у судове засідання довідку поштового відділення про втрату наказу суду органом зв’язку при пересилці не надав та підтвердив, що наказ Арбітражного суду м. Києва № 5/60 від 30.05.2000 р., втрачений ДК “Торговий дім “Газ України” ще до реорганізації, в зв’язку з чим він до виконання не пред’являвся та надав про це довідку за підписом Заступника Генерального директора з правових питань та головного бухгалтера ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Але, оскільки рішення суду у справі № 5/60 від 30.05.2000 р. до цього часу не виконано, а оригінал наказу втрачено позивачем, представник ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” просить суд видати дублікат наказу та поновити строк для пред’явлення його до виконання, оскільки дата видачі наказу є 30.05.2000 р., а строк його пред’явлення до виконання в наказі був встановлений до 30.08.2000 р.

Статтею ст. 120 ГПК України встановлено, що у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред’явлення наказу до виконання.

На момент винесення рішення Арбітражним судом м. Києва від 30.05.2000 р., відповідно до вимог діючого на той час Арбітражного процесуального Кодексу України виданий стягувачеві наказ мав бути пред’явлений до виконання не пізніше трьох місяців з дня прийняття рішення, ухвали, постанови.

Згідно змін, внесених згідно Закону № 2456-ІV від 03.03.2005 р. до Господарського процесуального Кодексу України виданий стягувачеві наказ може бути пред’явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови.

З дня прийняття рішення у справі № 5/60 (30.05.2000 р.) до дня подачі ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” заяви про видачу дублікату наказу суду (27.11.2006 р.) пройшло 6 років.

Згідно ст. 33 господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмових пояснень з наданням доказів поважності причин пропуску строку для пред’явлення наказу № 5/60 від 30.05.2000 р. до виконання позивач суду не надав.

Крім того, на зворотньому боці рішення суду є відмітка про те, що наказ суду № 5/60 від 30.05.2000 р. отримав особисто представник позивача (ДК “Торговий дім “Газ України”) за довіреністю – Лутюк А.Н.

Судом встановлено, що позивач з заявою про видачу дублікату наказу, в межах строку, встановленого Господарським процесуальним Кодексом України, до господарського суду не звертався.

Таким чином, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем були пропущені всі строки, встановлені для пред’явлення наказу до виконання.

Оскільки позивач не скористався своїм правом примусового виконання рішення суду та не звернувся до суду з відповідною заявою про видачу дублікату наказу суду в межах строку встановлених чинним законодавством, заява ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” про видачу дублікату наказу суду № 5/60 від 30.05.2000 р. задоволенню не підлягає.

Статтею 119 ГПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлений.

Відновлені матеріали справи № 5/60 та пояснення представника ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” не доводять поважність причин пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання, оскільки ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” не наведено обґрунтованих підстав пропуску цього строку, а також не представлено доказів об’єктивної неможливості виконати наказ суду у встановлений строк.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що причини пропуску цього строку не є поважними, а тому правомірно відмовив в задоволенні заяви ДК “Газ Україна” НАК “Нафтогаз України” про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання.

У своїй апеляційній скарзі скаржник стверджує, що причини пропуску були обумовлені не виною Компанії, а недосконалістю роботи поштової системи України та вказує, що наказ Арбітражного суду м. Києва від 30.05.2000 р.                № 5/60 до відділу ДК “Газ України” не надходив.

Однак, як вже зазначалося вище, під час судового розгляду заяви про видачу дублікату 30.01.2007 р. у справі № 5/60 судом було встановлено, що наказ Арбітражного суду м. Києва по зазначеній справі був особисто виданий уповноваженому представникові позивача під розпис, тому посилання ДК “Газ України” на недосконалість роботи поштової системи України є безпідставним.

У своїй апеляційній скарзі скаржник також стверджує, що Господарський суд м. Києва всупереч ст. 43 ГПК України та положенням постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” не прийняв до уваги ті фактичні обставини та обґрунтування, на які посилалась ДК “Газ України”; визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Таке твердження скаржника є також необґрунтованим, оскільки жодних доказів, що підтверджують поважність пропущення строку для пред’явлення наказу до виконання позивачем суду надано не було, обґрунтовувати відхилення доказів позивача не було можливим, оскільки останніх не існувало.

Враховуючи  викладене вище,  судова  колегія  вважає, що ухвала Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 р. у справі № 5/60 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на ухвалу Господарського суду           м. Києва від 30.01.2007 р. у справі № 5/60 – залишити без задоволення.

2.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.01.2007 р. у справі         № 5/60  – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 5/60 повернути Господарському суду              м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Смірнова  Л.Г.

24.04.07 (відправлено)