ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.05.07                                                                                           Справа  № А-14/294

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                 Кордюк Г.Т.

суддів                                                       Давид Л.Л.

Краєвська М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Верховинського районного лісгоспу, смт.Верховина

на постанову господарського суду Івано-Франківської  області від 16.01.2007р.

у справі № А-14/294

за позовом Верховинського районного лісгоспу,смт.Верховина

до   відповідача-1: Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2,с.Ільці Верховинського району.

до   відповідача-2: Верховинської районної державної адміністрації,смт.Верховина.

про визнання нечинними установчих документів та скасування державної реєстрації.

Представники:

Від позивача: Мартинюк Н.Р.-юк

Від відповідача-1: не з»явився.

Від відповідача-2: не з»явився.

Роз”яснено права й обов”язки, передбачені ст.ст.49,51 КАС України.Заяв про відвід суддів не поступало.

Постановою господарського суду  Івано-Франківської області від 16.01.2007р. (суддя Булка В.І.)  в позові  Верховинського районного лісгоспу про визнання нечинним Статуту Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, затвердженого протоколом №1 від 17.03.2003р., про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб’єкта  підприємницької діяльності №38, видане Верховинською районною державною адміністрацією, зобов»язати Верховинську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2- відмовлено.

Суд мотивував постанову тим, що вимога позивача про визнання нечинним Статуту в порядку адміністративного судочинства суперечить ст.ст.17,18 КАС України, Статут не є нормативно правовим актом суб»єкта владних повноважень, оскільки Верховинська міжгосподарська пересувна механізована дільниця не є суб»єктом владних повноважень.

Крім того, позивачем пропущено річний строк для звернення до суду, встановлений п.2 ст.99 КАС України, оскільки Статут МПМД №2 затверджений протоколом №1 від 17.03.2003р., а позивач не обґрунтовує поважність причин пропуску строку.

В частині відмови в позові про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію та зобов»язати Верховинську районну державну реєстрацію скасувати державну реєстрацію Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, господарським судом  зроблено висновок, що такі вимоги є безпідставні, оскільки позивач покликається на норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб-підприємців», який набрав  чинності з 1.07.2004р. і немає зворотної дії в часі, в той час як Статут зареєстрований 21.03.2003р.

Не погоджуючись з постановою  місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, позов  задоволити повністю.

Як на підставу покликається, що місцевим господарським судом неповно досліджено обставини, які мають значення  для справи, чим порушено вимоги ст.86 КАС України.

Так відповідно до р.УІІ Статуту  ВМПМД №2 реорганізація і припинення діяльності проводиться за рішенням зборів уповноважених представників господарств-учасників, після розгляду цього питання в виконавчому комітеті ради і в Облагробуді.

В порушення цього положення, реорганізацію ВМПМД №2 було проведено без жодних правових підстав, оскільки не вирішувалось зборами уповноважених представників господарств-учасників, Верховинський лісгосп добровільно не виходив, ні примусово не виключався зі складу засновників дільниці,  а отже його незаконно позбавили прав учасника та частки в майні підприємства, загальні збори трудового колективу не були повноважні на затвердження змін та доповнень до статуту підприємства, Верховинський лісгосп є учасником і  засновником ВМПМД №2, що  стверджується Статутом підприємства, зареєстрованого 9.0.1986р., районна адміністрація є суб»єктом владних повноважень, а тому спір підлягає розгляду в адміністративному суді, про порушення свого права, Верховинський лісгосп дізнався з відповіді державного реєстратора (лист №30 від 27.10.2006р.) про те, що лісгосп не є учасником дільниці №2, а тому в силу ч.2 ст.99 КАС України, строк на звернення до суду не пропущений, вимоги є взаємопов»язані і підлягають розгляду в одному провадженні.

Відповідач-МПМД-2 у відзиві на апеляційну скаргу, доводи відхилив, покликаючись, що вимога позивача про визнання недійсним Статуту правомірно місцевим господарським судом відхилена, оскільки Статут не є актом  суб»єкта владних повноважень.Крім того, довідкою Верховинського районного лісгоспу №81 від 5.02.2007р. та актом звірки від 2.02.2007р. підтверджується, що  Верховинський  лісгосп дольової участі у створенні МПМД №2 не брав і майнових претензій не має, позивачем пропущено встановлений п.2 ст.99 КАС України річний строк за зверненням до суду і поважність причин  пропуску не обґрунтована.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

Статут Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, затверджено установчими зборами членів трудового колективу-засновників протоколом №1 від 17.03.2003р. та зареєстровано Верховинськю райдержадміністрацією 21.03.2003р. та Дільниці  видано Свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності, про що зроблено запис в журналі обліку реєстрації справ за №38.

Позивач звернувся з позовом до місцевого господарського суду в порядку КАС України, просить:

- визнати  нечинним   протокол   № 1    Установчих   (загальних)   зборів   трудового колективу Верховинської Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 - засновників (учасників) міжгосподарської пересувної механізованої  дільниці  №2  від   17  березня  2003 року,Установчийдоговір, затверджений даним протоколом та Статут Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, затверджений тим же протоколом та зареєстрований Верховинською районною державною адміністрацією- нечинними;

- визнати      недійсним      Свідоцтво      про      державну      реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності юридичної особи №38, видане Верховинською районною державною адміністрацією;зобов'язати Верховинську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію)   Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2.

Заявою, (зареєстрована  в місцевому господарському суді 25.12.2006р. (а.с.37) позивач змінив позовні вимоги і просить адміністративний суд визнати Статут Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, затверджений протоколом №1 від 17.03.03р. установчих зборів членів трудового колективу-засновників Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 нечинним; визнати недійсним Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб"єкта підприємницької діяльності юридичної особи №38, видане Верховинською районною державною адміністрацією; зобов'язати Верховинську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи  апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом при винесенні  постанови норм процесуального та матеріального  права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з  наступного:

Відповідно до інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 року № 3.2.-2005 визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті З КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного  суду спір, який виник між  двома (кількома) конкретними суб»єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов»язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб»єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб»єктів, а ці суб»єкти відповідно зобов»язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб»єкта.

У випадку, якщо суб»єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. З господарськими спорами можуть пересікатись категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 вказаної статті, а саме:

а)          спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень,дій чи бездіяльності;

б)          спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у  сфері  управління,  а також  спори  з  приводу  укладання та виконання адміністративних договорів;

в)          спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

У всіх наведених категоріях спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті З КАС України -це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Вимоги адміністративного позову до суб»єкта владних повноважень визначені ч.3 ст.54 КАС України та ч.4 вказує, що  позовна заява повинна містити інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Статут МПМД №2 затверджений зборами трудового колективу-засновників (учасників), (протокол №1 від 17.03.2003р.)  не є адміністративним актом суб»єкта владних повноважень, а тому спір про визнання його нечинним розгляду в адміністративному суді не підлягає, провадження у справі  належить закрити на підставі п.1 ч.1 ст.157  КАС України.

Відмовляючи в позові  в цій частині вимог, місцевим господарським судом зроблено вірний висновок, що Статут не є актом суб»єкта владних повноважень, однак при  винесені рішення порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення в цій частині вимог.

Рішення господарського суду в частині відмови в позові про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію суб»єкта  підприємницької діяльності юридичної особи №18 та зобов»язати Верховинську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 підлягає скасуванню з  огляду на наступне.

Покликання позивача на Закон України який не має зворотної дії в часі не є підставою для відмови у позові.

Порядок  державної реєстрації  припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов»язане з банкрутством юридичної особи встановлено ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».Частина друга названої статті визначає підстави для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до ст.19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Дії державного реєстратора щодо припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов»язане з банкрутством юридичної особи чітко регламентовані ст.38 Закону України і не встановлюють обов»язку державного реєстратора скасовувати державну реєстрацію, тобто здійснити такий спосіб, який обрав позивач для захисту свого порушеного права. А тому суд не має підстав зобов»язувати державного реєстратора до вчинення дій, які не передбачені законом.

Крім того, вимоги про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію та зобов»язати  Верховинську районну адміністрацію не можуть бути задоволені, без вирішення у встановленому законом порядку відповідності правоустановлюючих документів юридичної особи (протоколу №1 Установчих зборів, Статуту) вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,203,205,207,209 п.п.6,7 Прикінцевих і Перехідних положень КАС України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу  задоволити  частково.

2.          Постанову місцевого господарського суду Івано-Франківської області скасувати.

3.          Прийняти у справі нову постанову.

Провадження у справі в частині визнання недійсним Статуту Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2, затвердженого протоколом №1 від 17.03.03р. установчих зборів членів трудового колективу-засновників Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 -закрити.

4.          В позові про визнання недійсним Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб»єкта  підприємницької діяльності юридичної особи №38 Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 та зобов»язати Верховинську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2- відмовити.

5.          Роз»яснити позивачу що з позовною вимогою про визнання недійсним Статуту Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2 позивач вправі звернутися до місцевого господарського суду в порядку ГПК України.

6.          Постанова набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена в порядку ст.212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                                    Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                         Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                      Краєвська М.В.