ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  12/731

07.03.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства «Сонат»

До                              Приватного підприємства «Русь-95»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав»

Про                              визнання договору недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності та примусового виселення з приміщення

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача      Сорокалєтова Н.М. –голова правління –представник особи, що подала позов від імені ЗАТ «Сонат»;

Лупіч В.О. –п/к (дов. від 12.02.07 р.) –представник п.                  Чернова Я.М., що також вважає себе головою правління ЗАТ «Сонат»

Від відповідача-1  Горкавий О.П. –п/к (дов. від 20.12.06 р.)

Від відповідача-2  не з’явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання договору №04-04 оренди нежитлового приміщення від 01.04.04 р. площею 932, 7 кв.м, що знаходиться у м. Києві, вул. Полярна, 8, літ. «А», укладеного між відповідачами, недійсним, зобов’язання усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на своє майно шляхом його повернення та примусового виселення відповідачів.

Ухвалою суду від 22.12.06 р. розгляд справи відкладено.

30.01.07 р. в судовому засіданні оголошено перерву.

В судовому засіданні 13.02.07 р. представником відповідача-1 подано клопотання про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні приймали участь два представники позивача, що фактично представляють інтереси двох осіб, що вважають себе головами правління позивача.

Якщо представник позивача, що представляє інтереси п. Сорокалєтової Н.М. (яка підписала позов від імені позивача) підтримав позовні вимоги, то інший представник позивача, що представляє інтереси п. Чернова Я.М., подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, так як позовна заява, на його думку, підписана неуповноваженою особою від імені позивача.

Суд допускає до участі по справі обидвох представників позивача та заслуховує їх пояснення, так як питання щодо того, хто є уповноваженою особою позивача, може бути вирішене лише під час розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 13.02.07 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 22.02.07 р. представником позивача усно уточнено позовні вимоги, а саме: позивач просить визнати недійсним також договір №040-4 оренди нежилого приміщення від 26.04.04 р. площею 932, 7 кв.м, що знаходиться по вул. Полярна, 8, літ. “А”, який укладений між відповідачами. 26.02.07 р. позивачем надано зазначені уточнення в письмовому вигляді.

Представник відповідача-2 до судового засідання не з’явився, відзиву на позов не надав.

Згідно матеріалів справи договори оренди від 01.04.04 р. та 26.04.04 р. підписані від імені ТОВ «Святослав»п. Черновим Я.М., як генеральним директором, який також подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду від імені ЗАТ «Сонат». Таким чином, уповноважений представник ТОВ «Святослав»обізнаний про розгляд справи і свідомо не виконав вимоги суду про надання пояснень щодо позову та скерування до судових засідань представника.

За таких обставин суд вважає, що неявка представника відповідача-2 до судових засідань не є перешкодою для прийняття рішення по справі, так як фактично в засіданні бере участь представник, який представляє інтереси генерального директора ТОВ «Святослав».

В судовому засіданні 22.02.07 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача, викладена у позовній заяві, підписаній від імені п.Сорокалєтовою Н.М., ґрунтується на наступних обставинах.

29.12.05 р. Київський апеляційний господарський суд виніс постанову по справі №40/511, якою визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 8, літ. «А», що був укладений між ЗАТ «Сонат» та ПП «Русь-95», та зобов’язав відповідача-1 повернути вказане нежитлове приміщення позивачу.

Вказаний рішенням встановлений факт того, що на момент укладення договору вказане приміщення перебувало у власності ЗАТ «Сонат»на підставі договору купівлі-продажу №121 від 24.03.04 р., укладеного позивачем з головним управлінням комунальної власності м. Києва та зареєстроване у Київському БТІ.

Тобто, з 31.03.04 р. (дати реєстрації нерухомості у БТІ) єдиним законним власником приміщення є позивач.

Також судом встановлено, що Чернов Я.М., будучи єдиним власником та керівником ПП «Русь-95», не мав права вчиняти цей правочин.

01.04.04 р. ПП «Русь-95»в особі директора Фурмана М.О. та ТОВ «Святослав»в особі директора Чернова Я.М. уклали договір №04-04 оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 8, літ. «А».

Тобто, відповідачі уклали правочин на порушення права власності на приміщення позивача.

Так як згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, то право власності на приміщення не перейшло до відповідача-1 внаслідок укладення договору купівлі-продажу приміщення, тому він не мав права його передавати в оренду за договором.

15.05.06 р. господарський суд м. Києва видав наказ про примусове виконання постанови №40/511, згідно якого відповідач-1 зобов’язаний був повернути позивачу нежитлове приміщення площею 932,7 кв.м. у м. Києві по вул. Полярна, 8, літ. «А», але зазначений наказ не був виконаний, так як приміщення утримує відповідач-2 за договором оренди від 01.04.04 р. №04-04, укладеним з позивачем.

26.04.04 р. між відповідачами укладено договір оренди нежилого приміщення №04-04 стосовно того самого об’єкта нерухомого майна. Як і за попереднім договором, розмір орендної плати складав 125000 грн. П. 7.3 договору визначає, що після його підписання всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного договору, втрачають юридичну силу.

Таким чином, 26.04.04 р. втратив чинність договір оренди від 01.04.04р.

Відповідачі склали акт приймання-передачі нежилого приміщення. Відповідно до копій платіжних документів, які були надані банківською установою, відповідач-1 отримав від відповідача-2 кошти за незаконну передачу в оренду майна ЗАТ “Сонат” 7 492 836 грн. саме за договором №04-04 від 26.04.04 р.

В наданих уточненням до позову позивач просить визнати недійсним також останній договір, укладений між відповідачами 26.04.04 р.

Позиція позивача, викладена у клопотанні про залишення заяви без розгляду, за підписом п. Чернова Я.М., ґрунтується на наступних обставинах.

Згідно статуту ЗАТ «Сонат», що затверджений позачерговими загальними зборами акціонерів від 23.01.04 р., органами управління товариства є: загальні збори акціонерів, правління товариства та ревізійна комісія.

Лише голова правління має право без доручення здійснювати усі дії від імені товариства.

23.01.04 р. на позачергових загальних зборах ЗАТ «Сонат»обрано правління і ревізійна комісія ЗАТ «Сонат», 26.01.04 р. на засіданні правління обрано п. Чернова Я.М.

Зважаючи на це, законним представником позивача є саме п. Чернов Я.М., тоді як, п. Сорокалєтова Н.М., на його думку, є незаконним представником товариства, яка незаконно представляє себе головою правління.

Рішення загальних зборів від 03.03.00 р., на яких обрано головою правління п. Сорокалєтову Н.М., визнано недійсним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.04 р., що залишено без змін апеляційним і Верховним Судом України.

Рішенням правління від 05.04.04 р. п. Сорокалєтова Н.М. звільнена з посади голови правління.

П. Сорокалєтова Н.М. незаконно використовує печатку товариства.

У зв’язку з вищевикладеним п. Чернов Я.М. просить від імені позивача залишити позов без розгляду, так як він підписаний особою, що не має права його підписувати.

З аналогічних підстав просить залишити позов без розгляду відповідач-1.

Відзиву по суті позовних вимог відповідачем-1 не надано.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та  підлягають  частковому задоволенню з таких підстав.

По-перше, згідно наданих суду доказів станом на дату подання позову право представляти позивача, в тому числі, і підписувати позовні заяви від його імені, належить п. Сорокалєтовій Н.М.

Згідно наданих суду судових рішень, що набули законної сили, встановлено такі факти:

рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.03 р. №2-638/2003 за позовом п. Сорокалєтової Н.М. до ЗАТ “Сонат” визнано недійсним рішення позачергових екстрених загальних зборів ЗАТ “Сонат” від 13.12.02 р., якою п. Сорокалєтову Н.М. відсторонено від роботи, витребувано із чужого незаконного володіння печатку ЗАТ “Сонат”. Постановою ВСУ від 16.06.05 р. зазначене рішення залишене в силі. В судових рішеннях зазначено про те, що зазначені загальні збори скликані і проведені з порушенням ст.ст. 41, 43, 45 Закону України “Про господарські товариства”;

рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.04 р. №2-2378/04 за позовом Мусієнко Т.М., Гаврилюк М.І., Лузан Г.М. до ЗАТ “Сонат”, Сорокалєтової Н.М. визнано недійсним факт проведення загальних зборів ЗАТ “Сонат” від 03.03.00 р., визнано недійсним рішення цих зборів, на яких переобрано на посаді голови правління ЗАТ “Сонат” п. Сорокалєтову Н.М. Постановою ВСУ від 16.06.05 р. рішення суду залишене в силі. В судових рішеннях зазначено про те, що зазначені загальні збори скликані і проведені з порушенням ст.ст. 41, 43, 45 Закону України “Про господарські товариства”;

рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.04 р. за позовом п. Сорокалєтової Н.М. до ЗАТ “Сонат” визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ “Сонат” від 01.02.03 р., яким вона була відсторонена від посади голови правління, поновлено п.Сорокалєтову Н.М. на роботі у ЗАТ “Сонат” з 03.02.03 р., стягнено з ЗАТ “Сонат” середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою ВСУ від 02.03.05 р. рішення залишене в силі. В судових рішеннях зазначено про те, що зазначені загальні збори скликані і проведені з порушенням ст. ст. 41, 43, 45 Закону України “Про господарські товариства”.

Також представником позивача, що представляє інтереси п. Чернова Я.М., протоколи загальних зборів ЗАТ “Сонат” від 23.01.04 р., на якому він головував як голова правління, та протоколи засідання правління ЗАТ “Сонат” від 26.01.04 р. та від 05.04.04 р., якими, відповідно, призначено п. Чернова Я.М. на посаду голови правління та звільнено п. Сорокалєтову Н.М. з посади голови правління.

Аналіз вищевказаних документів дає підстави для висновку про те, що починаючи з 03.03.00 р. і по теперішній час, акціонерами ЗАТ “Сонат” не проведено жодних легітимних загальних зборів акціонерів, на яких могли бути прийняті рішення, перш за все, рішення про обрання правління.

Рішення загальних зборів від 03.03.00 р., 13.12.02 р. та 01.02.03 р. визнані недійсними судовими рішеннями.

Стосовно рішення загальних зборів ЗАТ “Сонат” від 23.01.04 р., то зазначені збори скликано та проведено п. Черновим Я.М., як головою правління, тоді як він не обирався членом правління жодними легітимними загальними зборами. Таким чином, жодні загальні збори ЗАТ “Сонат”, скликані і проведені ним, не можуть бути легітимними.

Так як вищим органом управління товариством –загальними зборами акціонерів товариства –не обиралися члени правління, то, відповідно, вони не могли провести засідання правління і прийняти на них будь-які рішення, в тому числі, обрати голову правління, а також звільнити голову правління.

Тобто, засідання правління від 05.04.04 р., на якому на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.04 р., п. Сорокалєтову М.Н. поновлено на посаді голови правління, а потім звільнено з цієї посади, проведено особами, які членами правління не обиралися, отже, не могли виконувати від імені товариства будь-які дії.

Таким чином, з 03.03.00 р. по 02.03.05 р. п. Сорокалєтова Н.М. виконувала обов’язки голови правління ЗАТ «Сонат»автоматично, так як у встановленому законодавством та статутом товариства порядку іншого голову правління обрано не було, з 02.03.05 р. –дати прийняття постанови ВСУ, якою залишено в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.04.04 р., п. Сорокалєтова Н.М. є головою правління згідно судового рішення про поновлення її на роботі.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що до того часу, поки акціонери ЗАТ “Сонат” не проведуть загальні збори у встановленому законом порядку, п. Сорокалєтова Н.М. залишається головою правління товариства, і її повноваження автоматично продовжуються до обрання легітимного правління.

Таким чином, п. Сорокалетова Н.М. має право підписувати позови від імені ЗАТ “Сонат” в силу положень законодавства та статуту товариства, і підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

По-друге, щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

29.12.05 р. Київський апеляційний господарський суд постановою по справі №40/511 визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ по вул. Полярна, 8, літ. «А», який був укладений між ЗАТ “Сонат” та ПП “Русь-95” 31.03.04 р. В порядку проведення двосторонньої реституції ПП “Русь-95” зобов’язано повернути приміщення ЗАТ “Сонат”.

Зазначена постанова залишена в силі постановою ВГСУ від 10.03.06 р.

Ухвалою ВСУ від 20.04.06 р. ПП “Русь-95” відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Підставою для визнання договору недійсним став той факт, що відчуження майна відбулося під час дії судової заборони, а також те, що п. Чернов Я.М., представляючи інтереси продавця (ЗАТ “Сонат”), будучи засновником, єдиним власником та керівником підприємства покупця (ПП “Русь-95”), не мав права представляти інтереси продавця та вчиняти цей правочин згідно вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Згідно ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі особи.

Таким чином, для суду є обов’язковим факт недійсності договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ по вул. Полярна, 8, літ. «А», який був укладений між ЗАТ “Сонат” та ПП “Русь-95” 31.03.04 р., а також той факт, що п. Чернов Я.М. не мав права виступати представником ЗАТ “Сонат” при його укладенні.

У зв’язку з недійсністю договору від 31.03.04 р. єдиним законним власником приміщення як станом на 31.03.04 р., так як станом на день прийняття рішення по справі, є ЗАТ “Сонат”.

Згідно ст. 319 ЦК України лише власник наділений повноваженням розпоряджатися майном, в тому числі, передавати його в оренду третім особам.

Згідно ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник або особа, якій належать майнові права.

Як договір оренди №04-04 нежитлового приміщення від 01.04.04 р., так і договір оренди від 26.04.04 р. укладені від імені позивача особою, яка не мала права вчиняти від імені позивача будь-які дії щодо розпорядження майном, тобто, при укладенні обох договорів порушено вищевказані вимоги ст.ст. 319, 761 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними згідно ст. 215 ЦК України.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку також наявні підстави для визнання договору недійсним за іншою підставою –ст. 232 ЦК України, згідно якої недійсним є правочин, який вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Нерухомість передано в оренду ТОВ «Святослав», де генеральним директором був також п. Чернов Я.М., який є засновником ПП «Русь-95», про що свідчить зміст договорів оренди від 01.04.04 р. та від 26.04.04р.

Так як п. Чернов Я.М. є єдиним засновником та, відповідно, власником ПП «Русь-95», то директор ПП «Русь-95», що уклав договір від імені цієї юридичної особи, п. Фурман М.О., міг діяти виключно в його інтересах як єдиного власника.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів оренди від 01.04.04 р. та 26.04.04 р., підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тобто, договори є недійсними з моменту їх укладення.

При чому, той факт, що договір оренди №04-04 нежитлового приміщення від 01.04.04 р. розірваний станом на день розгляду справи, не є перешкодою для визнання його недійсним, так як протягом його дії він був підставою для виникнення прав і обов’язків у сторін, тобто, був підставою для виникнення правових наслідків.

Стосовно вимог про зобов’язання усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на своє майно шляхом його повернення та примусового виселення відповідачів суд зазначає наступне.

Щодо питання щодо виселення з приміщення відповідача-1 –ПП “Русь-95” –то воно вирішене Київським апеляційним господарським судом постановою по справі №40/511 від 29.12.05 р., якою в порядку проведення двосторонньої реституції ПП “Русь-95” зобов’язано повернути приміщення ЗАТ “Сонат”.

За наявності зазначеного рішення повторно зобов’язувати відповідача-1 повернути приміщення суд не має права, так як зазначене питання вже вирішене судом. Тому в цій частині в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в задоволенні позову.

В той же час зазначені вимоги підлягають до задоволення щодо відповідача-2, який є згідно договору оренди від 26.04.04 р. орендарем приміщення, так як відповідно до ст. ст. 386, 387 ЦК України позивач як власник має право вимагати повернення, витребування свого майна з чужого незаконного володіння від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно вимог ст. 84 ГПК України при задоволенні позову про зобов’язання вчинити певні дії суд у резолютивній частині рішення має вказати строк виконання цих дій. Суд визначає строк виконання дій –10 днів з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 35, 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. ст. 215, 232, 319, 386, 387, 761 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Визнати недійсним договір №04-04 оренди нежитлового приміщення від 01.04.04 р. площею 932, 7 кв.м, що знаходиться у м. Києві, вул.Полярна, 8, літ. «А», укладеного між Приватним підприємством “Русь-95” () та Товариством з обмеженою відповідальністю “Святослав” (), з моменту його укладення.

3.          Визнати недійсним договір №04-04 оренди нежитлового приміщення від 26.04.04 р. площею 932, 7 кв.м, що знаходиться у м. Києві, вул.Полярна, 8, літ. «А», укладеного між Приватним підприємством “Русь-95” () та Товариством з обмеженою відповідальністю “Святослав” (), з моменту його укладення.

4.          Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Святослав” протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили усунути перешкоди у здійсненні Закритим акціонерним товариством “Сонат” () права власності на своє майно - нежитлове приміщення площею 932, 7 кв.м, що знаходиться у м. Києві, вул.Полярна, 8, літ. «А»- шляхом його повернення.

5.          В задоволенні позовних вимог щодо Приватного підприємства “Русь-95” в частині зобов’язання усунути перешкоди у здійсненні Закритим акціонерним товариством “Сонат” права власності на своє майно - нежитлове приміщення площею 932, 7 кв.м., що знаходиться у м. Києві, вул. Полярна, 8, літ. «А»- шляхом його повернення –відмовити.

6.          Стягнути з Приватного підприємства “Русь-95” (04212, м. Київ, вул. Тимошенко, 1б, кв.2, , п/р №3 в Оболонському відділенні Ощадбанку №8142, МФО 320229) на користь Закритого акціонерного товариства “Сонат” (04209, м. Київ, вул. Богатирська, 12, п/р 113901 в Оболонській філії АКБ «Київ, МФО 320605, ) 42, 5 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав” (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 39-в, фактичне місцезнаходження –04201, м. Київ, вул. Полярна, 8, літ. «А», п/р 1) на користь Закритого акціонерного товариства “Сонат” (04209, м. Київ, вул. Богатирська, 12, п/р 113901 в Оболонській філії АКБ «Київ, МФО 320605, ) 42, 5 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

8.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

9.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня оголошення.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко