ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
Справа № 16/34-3/99

за позовом (за зустрічним позовом відповідач)  ДК "Газ України"  НАК "Нафтогаз України",  04112, вулиця Шолуденка, 1, місто Київ

до відповідача (за зустрічним позовом позивач)  Державного міського підприємства "Калуштеплокомуненерго",  77300, вулиця Б. Хмельницького, 80 "А", місто Калуш, Калуський район,Івано-Франківська область

Cуддя  Фрич Марія Миколаївна

При секретарі   Толочко Інна Валеріївна

Представники:

Від позивача:  Лебедюк Юрій Анатолійович - головний юрисконсульт, (довіреність № 363/10 від 29.12.2006 року)

Від відповідача:  Загребельний Юрій Анатолійович - юрисконсульт, (довіреність № 38 від 23.04.2007 року)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення 337 214 грн. 36 коп. боргу та штрафних санкцій.

Заявою від 23.04.2007 року позивач збільшив розмір позовних вимог, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому приймається до розгляду.

Відповідачем по справі заявлено зустрічний позов з вимогою про визнання недійсними частково договорів № 03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року, № 06/03-1741 ТЕ 28.03.2003 року та зобов"язання відповідача зарахувати 201297,05 грн. в рахунок оплати за природний газ згідно Договору на постачання природного газу № 03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року.

Постановою Вищого господарського суду від 27.02.2007 року дана правова оцінка зустрічним позовним вимогам, внаслідок чого зроблено висновок про те, що у місцевого та апеляційного господарський судів не було правових підстав для визнання недійсними спірних пунктів угод, укладених між сторонами.

Відповідно до ст. 111-12 вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов"язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

За таких обставин - відсутні правові підстави для задоволення вимог зустрічної позовної заяви в частині вимог щодо визнання договорів недійсними в заявленій частині.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про зобов"язання відповідача зарахувати 201297 грн. 05 коп. в рахунок оплати за поставку природнього газу згідно договору № 03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року, а з урахуванням обставин, встановлених попередніми судовими документами, за поставку газу з січня  по травень 2003 року суд вважає за правильне взяти до уваги наступне:

Позивач по основному позову просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за газ за період з січня по травень 2003 року в сумі 198 247 грн.

Відповідач по основному позову (позивач по зустрічному позову) просить зарахувати суму коштів, яка знаходиться у позивача 201 297,05 грн. в погашення заборгованості, яку просять стягнути.

За таких обставин у суду відсутні підстави для відмови відповідачу за основним позовом про застосування його вимог щодо зобов"язання позивача зарахувати наявні в нього кошти в погашення, на думку позивача, боргу відповідача перед ним.

Факт задоволення судом зустрічних майнових вимог ліквідує між сторонами спір в частині вимог про стягнення основного боргу.

Проте, крім вимог стягнення суми основного боргу, позивачем по основному позову заявлена вимога про стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних і річних на загальну суму 150 665,33 грн.

Суд не знайшов підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки:

Штрафні санкції нараховано позивачу відповідно до умов договору за несвоєчасне виконання відповідачем зобов"язань за договором щодо оплати вартості отриманого газу (прострочка платежу). Проте, фактична прострочка платежу не мала місця, оскільки станом на 01.01.2003 року відповідачу було перераховано спірну суму за правилом передоплати, що підтверджується платіжним документом, в якому вказано, що оплата проводиться за газ.

Єдина обставина, яка спричинила виникнення спору - це вказівка в платіжному документі на номер та дату договору на поставку газу, який діяв на момент перерахування, проте, цей договір в періоді січень - травень 2004 року був замінений іншим договором. За таких обставин відповідач був позбавлений можливості вказати в момент перерахування номер і дату договору, якого ще не існувало.

Суд, не вважає правомірною поведінку позивача, який володіючи коштами відповідача, призначення яких - оплата за газ - відмовляється їх зарахувати за призначенням та заявляє вимоги через суд про стягнення боргу з однієї тільки причини - що в платіжному документі вказано інший договір. До того ж відповідно до п. 6. 3. договору від 28 березня 2003 року передбачено право покупця на внесення попередньої оплати за постачання газу в наступні періоди. А п. 6. 4 цього ж договору зобов"язує покупця вказувати номер договору та дату його підписання. Проте, за наявності боргу у покупця за даним договором, як про це стверджує позивач, постачальник (позивач) має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця (що мало місце в спірному випадку) незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Крім того, в спірному випадку слід зауважити, що діючим законодавством передбачена відповідальність за порушення договірного зобов"язання, в даному випадку - зобов"язання щодо своєчасності проведення розрахунків. Фактично, як свідчать матеріали справи та пояснення відповідача - позивачу своєчасно проведено оплату за поставлений газ, позивач коштами користувався (оскільки не повернув їх відповідачу), таким чином - порушення зобов"язання щодо термінів розрахунку - відсутнє, а звідси - відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій.

Суд прийшов до висновку про те, що в спірному випадку має місце питання щодо належності оформлення розрахункових документів та внесення, за потреби, в них змін. Проте, недотримання цих вимог, не передбачає такої відповідальності як пеня, штраф та інфляційні.

Тому в цій частині вимоги позивача відхиляються повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов задоволити частково.

Відмовити у визнанні недійсними п. 1 Угоди від 24.01.2003 року до договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року в частині набрання нею чинності та п. 11.1 Договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/03-1741 ТЕ-15 від 28.03.2003 року в частині набрання ним чинності.

Відповідачу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зарахувати 201297,05 грн. в рахунок оплати за природний газ згідно Договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року.

Основний позов.

Припинити провадження в частині вимог про стягнення основного боргу.

Відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені, штрафу, інфляційних, річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

рішення підписане 21.05.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Толочко Інна Валеріївна