СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"21"
травня 2007 р.

справа
№ 20-7/114

За
позовом:          Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до
відповідача:          Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2

(АДРЕСА_2)

про          стягнення боргу по оплаті за оренду
торгівельного устаткування в період з 01.06.2006 по 01.03.2007 в сумі 720,00грн
по договору оренди НОМЕР_1,

Суддя Ілюхіна Г.П.

Представники сторін:

від позивача:          ОСОБА_3, представник, довіреність
НОМЕР_2;

від
відповідача:          ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_3,

Суть
спору:

29.03.2006
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду міста
Севастополя з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу
по оплаті за оренду торгівельного устаткування в період з 01.06.2006 по
01.03.2007 в сумі 720,00грн. по договору оренди НОМЕР_1, з посиланням на статті
174, 193 Господарського кодексу України, статті 526, 625, 629 Цивільного
кодексу України.

Ухвалою
суду від 02.04.2007 порушено провадження у справі (а. с. 1-2) .

Розгляд
справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

18.04.2007
(вих.НОМЕР_4) господарським судом м. Севастополя на адресу Державного
реєстратора Гагарінської районної державної адміністрації надіслано запит про
надання довідки про юридичний статус відповідача (арк.с.44-45).

До
початку судового розгляду на адресу суду надійшли відповіді на запит від
Державних реєстраторів у Ленінській, Нахімовській, Балаклавській районних
державних адміністраціях, згідно з яких ОСОБА_2 не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності (арк.с.50-52).

07.05.2007
(вх.НОМЕР_5) від позивача надійшла заява про залишення матеріалів по справі без
розгляду та повернення позовної заяви з доданими до неї копіями документів,
повернення оплати судових витрат без посилання на норми процесуального права,
так як відповідач стверджує про намір задовольнити позовні вимоги (арк.с.53).

Зазначене
клопотання позивача не підлягає задоволенню, так як діючим законодавством
України не передбачено залишення позовних матеріалів без розгляду та повернення
позовної заяви  з доданими до неї копіями
документів, повернення оплати судових витрат після порушення провадження у
справі.

Відповідач
в відзиві на позов (вх.НОМЕР_6) позовні вимоги на визнав з відстав, викладених
в ньому, основні з яких полягають в тому, що відповідач з 1998 торгував на
ринку та користувався майном -торговим столом
ТОВ „Агрокол”, директором якого був ОСОБА_4, за користування цим майном
відповідач здійснював оплату у встановлених розмірах та терміни; вважає, що ТОВ
„Агрокол” не мало право здавати відповідачу майно, у зв'язку з судовим
розглядом справи між Управлінням кооперативної торгівлі і ринків
„Кримкоопринкторг” та ТОВ „Агрокол” про визнання недійсним договору від
07.07.1998 на надання додаткових послуг підприємцям, укладеного між
Севастопольським міськкоопринкторгом і ТОВ „Агрокол”; відповідач здійснював
оплату по договору до 01.06.2006, після цього у зв'язку з переобладнанням ринок
прибрав стіл зі своєї території, у зв'язку з чим відповідач відмовився платити
ПП ОСОБА_1, так як майно відсутнє на Центральному ринку; з липня 2006 року на
ринку не працює; як суб'єкт підприємницької діяльності не зареєстрований
(арк.с.17-43).

Статтями
1, 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації), які мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Пунктом
1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено,
що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при  укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів.

Відповідно
до статей 4, 11, 15, 30 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

Суди
розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

У
відповідності з частиною 3 статті 22 Закону України „Про судоустрій України”,
місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до  їх підсудності.

Виходячи
зі змісту  статей 1, 41
Господарського процесуального кодексу України, господарські суди
розглядають  справи в порядку позовного
провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням статті 1 цього
Кодексу, а правовідносини, стосовно яких виник спір, носять господарський
характер.

Між
тим, спір стосовно прав і обов'язків фізичних осіб підвідомчий місцевим
районним судам загальної юрисдикції, а не господарським судам, що вбачається з
вказаних положень Господарського процесуального кодексу України та положень
статей 4, 11, 15, 30 Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначене
свідчить про те, що спір між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та фізичною
особою ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за оренду торгівельного
устаткування в період з 01.06.2006 по 01.03.2007 в сумі 720,00грн по договору
оренди НОМЕР_1 має бути предметом розгляду тільки у місцевому районному суді
загальної юрисдикції: в Нахімовському районному суді м. Севастополя.

Все
вищеперелічене дає суду право для висновку, що провадження по справі підлягає
припиненню в порядку пункту 1 частини першої
статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з
тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно
зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України, державне мито
підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Статтею
8 Декрету Кабінету Міністрів України №7-93 від 21.01.1993 „Про державне мито”
передбачено, що сплачене державне мито підлягає поверненню частково або
повністю, зокрема, у випадку припинення провадження у справі, якщо справа не
підлягає розглядові в суді чи в господарському суді.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 1, 12, 21, 45, пунктом 1 частини
першої статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України,
суд, -

у х в а л и в:

1.          Провадження по справі №20-7/114 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення боргу по оплаті за оренду торгівельного устаткування в період з
01.06.2006 по 01.03.2007 в сумі 720,00грн по договору оренди НОМЕР_1  припинити.

2.          Повернути з Державного бюджету України (р/р
0007, отримувач: Державний бюджет, Ленінський район в м. Севастополі,
банк отримувача: ДУ ДКУ в м. Севастополі, МФО 824509, , код
платежу: 22090200) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_7, відомості про поточні
рахунки в матеріалах справи відсутні) державне мито у сумі 102 грн. 00 коп.
(сто дві грн. 00 коп.), сплачене квитанцією НОМЕР_8, оригінал якої знаходиться
в матеріалах справи.

Наказ видати після набрання
ухвалою законної сили.

Суддя
Г.П. Ілюхіна