ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007                                                                                   Справа № 30/222-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Головко В.Г.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін, які були присутні у судовому засіданні 27.03.07 р.:

від позивача:  Біленко М. С.(посвідчення № 1595  від 13.07.06 р.);

від відповідача:  Коновець О. А.(дов. № 192/01-37-9  від 10.11.06 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:  Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  12.09.06 року   у справі № 30/222-06

за позовом:  Державного регіонального проектно-вишукувального інституту “Дніпродіпроводгосп” м.Дніпропетровськ

до  Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ

про  стягнення 28 856 грн. 10 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 12.09.06 р. у справі № 30/222-06 (суддя Євстигнеєва Н.М.) частково задоволено позов Державного регіонального проектно-вишукувального інституту “Дніпродіпроводгосп” м.Дніпропетровськ до  Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ про  стягнення 28 856 грн. 10 коп.

З відповідача на користь позивача стягнуто 23 048 грн. заборгованості, 3 779 грн. 87 коп. пені, 1 613 грн. 36 коп. штраф, 284 грн. 41 коп. витрати по сплаті державного мита та 116 грн. 30 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить  змінити рішення господарського суду, яке оскаржується, шляхом зменшення суми основної заборгованості  відповідача перед позивачем на 7 081 грн. і у відповідності до суми основної заборгованості в розмірі 38 700 грн. зменшити розмір пені до 2 618 грн. 59 коп. та штраф у сумі 1 117 грн. 69 коп.

Управління вважає, що рішення слід змінити через неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Так, судом прийнято як доказ, надане позивачем  заключення від 16.03.2006 р. № 393 про вартість проектних робіт робочого проекту “Водопостачання м.П”ятихатки. Коректирування”, видане ДП “ДОС “Укрінвестекспертиза”, яким експертна установа зазначила, що кошторис на  проектно-вишукувальні роботи в сумі 45 781 грн. виконаний у відповідності до діючих нормативних документів. Посилання на даний документ міститься у  рішенні суду як обґрунтування позовних вимог позивача.

12.09.2006 р. управління звернулося із заявою про оголошення перерви в судовому засіданні мотивуючи тим, що ним 06.09.2006 р. були направлені листи на адресу Державного підприємства “ДОС Укрінвестекспертиза” та Управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області та  відповіді  на які мали суттєве значення для розгляду справи, але на дату слухання  справи (12.09.2006 р.) не надійшли на адресу управління.

Суд помилково вирішив, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору, заяву управління про оголошення перерви визнав такою, що не підлягає задоволенню.

Але, 12.09.2006 р. (після винесення рішення судом) на адресу управління надійшла відповідь на запит від 12.09.2006 р. № 1029 від ДП “ДОС Укрінвестекспертиза”, в якій йдеться про те, що експертна установа вносить зміни до заключення від 16.03.2006 р. № 393 про вартість проектних робіт робочого проекту “Водопостачання м.П”ятихатки. Коректирування” шляхом зменшення загальної кошторисної вартості на 7 081 грн., яка склала 38 700 грн.

Таким чином, всупереч статті 43 ГПК України, суд всебічно, повно і  об’єктивно не розглянув надані сторонами докази, і через це зробив висновок, що не відповідає дійсним обставинам справи.

У доповненні до апеляційної скарги відповідач вказує, що згідно умов договору п.3.3  замовник несе відповідальність за несвоєчасне фінансування виконаних робіт, по залежним від нього причинам.

Застосування суддею норми п.п.3 п.2 ст. 231 ГК України не є доцільним щодо застосування штрафних санкцій до окремих видів договорів, в яких не зазначена відповідальність у договорі, так як застосування цього підпункту статті до Замовника не може бути застосована.

В п.2 ст. 231 ГК України чітко зазначено за які саме порушення застосовуються штрафні санкції в передбаченому законом розмірі, застосовані суддею, а саме порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання, яке фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, виконання зобов’язання як виду діяльності Виконавця.

В даному випадку йдеться за порушення строків виконання зобов’язання щодо виготовлення товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, а не з виконання грошового зобов’язання.

В даному випадку за прострочення виконання грошових зобов’язань передбачено застосування п.6 ст. 231 ГК України, а саме штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час  користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Тому відповідач вважає, що в супереч ст. 43 ГПК України при розгляді даної справи суд  не всебічно, не повно і не об’єктивно розглянув матеріали, не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до завищення суми боргу, виніс рішення, яке повинно бути відмінено.

Відповідач подав клопотання про залучення до матеріалів справи ксерокопії документів перелічених у клопотанні.

Позивач листом від 04.12.2006 р. за № 841 повідомив Дніпропетровський апеляційний господарський суд, що вважає вимоги викладені в апеляційній скарзі такими, що підлягають задоволенню, а щодо вимог, викладених у доповненні до апеляційної скарги вказує, що вони є необґрунтованими, не відповідають дійсності та чинному законодавству і є повним фарсом та спробою затягнути виплату основної суми боргу, а також спроба уникнути відповідальності за невиконання умов договору.

Відповідач подав заяву, в якій просив продовжити строк розгляду справи, згідно з ч.4 ст. 69 ГПК України до 25.12.06 р., клопотання відповідача погоджене з позивачем.

Листом від 25.12.2006 р. за вих. № 889 позивач надав суду уточнені виконавчі кошториси на проектні роботи по об’єкту ш.1182/2к “Водоснабжение м.П”ятихатки, Дніпропетровської обл. Коректування.”

Відповідач знову подав  заяву, в якій просив продовжити строк розгляду справи на 2 місяці у зв’язку з необхідністю надати додаткові докази, представник позивача погодився з клопотанням відповідача.

Ухвалою від 25.12.06 р. продовжено строк розгляду справи на два місяці.

Розпорядженням в.о. голови судової палати Лотоцької Л.О. від 12.02.2007 № 106 у зв’язку з хворобою судді Чохи Л.В. передано справу для розгляду іншому складу колегії суддів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2007 р. у справі № 30/222-06 колегією у  складі суддів: головуюча Лотоцька Л.О., Бахмат Р.М. (доповідач), Чус О.В. справу прийнято до  провадження і призначено до розгляду на 27.03.07 р. на 14 год.

Розпорядженням голови судової палати  Неклеси М.П. від 26.03.07 р. № 254 у зв’язку з відпусткою судді Чус О.В. змінено склад колегії суддів.

В судовому засіданні відповідач надав ксерокопії виписок з розрахунку з урахуванням КЕКВ, що стосується оплати проектних робіт по  об’єкту водопостачання м.П”ятихатки.

В судовому засіданні оголошено перерву з 27.03.2007 р. до 10.04.2007 р. до 14 год.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга  Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між інститутом “Дніпродіпроводгосп” (виконавець) та управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (замовник) укладено договір № 1182/2к від 18.07.2005 р.

Відповідно до протоколу розбіжностей до цього договору сума вартості виконаних робіт уточнюється виконавчим кошторисом та приймається в редакції виконавця.

Згідно з умовами п.1.1 вказаного договору замовник доручив, а виконавець прийняв  на себе виконання коректування робочого проекту “Водопостачання м.П”ятихатки Дніпропетровської обл. Коректування.”

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що виконавець виконає зазначені в договорі роботи, а замовник протягом 5 днів після одержання проектної документації оплатить роботу, відповідно до п.2 при наявності кошторисів.

Термін дії договору п.5.1 : початок –18.07.2005 р., закінчення –строк видачі проектної документації до 15.12.2005 р. Договір дії до 31.12.2005 р. за умови стовідсоткового виконання фінансових робіт.

Проектна документація була видана позивачем відповідачу, що підтверджено накладними: від 05.10.2005 р. № 116, від 14.10.05 р. № 122, від 19.10.05 р. № 125, від 24.11.05 р. № 153.

Відповідачу разом з проектною документацією був переданий виконавчий зведений кошторис, згідно якого сума оплати  виконаних робіт склала 45 781 грн.

Вартість виконаних робіт відповідачем сплачена частково на суму 22 733 грн. (платіжне доручення від 27.12.2005 р. № 949).

Листами від 21.03.2006 р. № 197 та від 12.05.2006 р. № 314 позивач просив відповідача оплатити  виконані роботи.

Причиною виникнення спору є застосування у виконавчому кошторисі № 1 на проектні роботи за договором № 1182/2к від 18.07.2005 р. розцінки 49-1, яка на думку відповідача завищує вартість проектних робіт та не узгоджується із  первинним договором № 1182 від 07.10.1999 р., яким передбачено застосування розцінки 49-5.

Судом першої інстанції прийнято як доказ, надане позивачем заключення від 16.03.2006 р. № 393 про вартість проектних робіт робочого проекту “Водопостачання м.П”ятихатки. Коректування.”, видане ДП “ДОС Укрінвестекспертиза”, яким  експертна установа зазначила, що кошторис на  проектно-вишукувальні роботи в сумі 45 781 грн., виконаних у відповідності до діючих нормативних документів. Посилання на даний документ міститься у рішенні суду, як обґрунтування  позовних вимог позивача.

Господарський суд помилково вирішив, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору і не задовольнив заяву відповідача про оголошення перерви. Заява була мотивована тим, що відповідачем 06.09.2006 р. були надіслані листи на адресу  державного підприємства “ДОС Укрінвестекспертиза” та Управління Державного казначейства України у Дніпропетровській обл. та відповіді на які мали суттєве значення для розгляду справи, але на дату слухання 12.09.2006 р. ще не надійшли на адресу управління.

Після винесення рішення судом, 12.09.06 р. відповідач отримав відповідь на запит від 12.09.2006 р. № 1029, в якій йдеться про те, що  експертна установа вносить зміни  до заключення від 16.03.2006 р. № 393 про вартість проектних робіт робочого проекту “Водопостачання м.П”ятихатки. Коректування.” шляхом зменшення загальної кошторисної вартості на 7 081 грн., яка склала 38 700 грн.

У зв’язку з тим, що господарський суд, всупереч статті 43 ГПК України, в повному обсязі не дослідив всіх обставин справи і через це помилково зробив висновок про стягнення з відповідача 23 048 грн. заборгованості,  слід стягнути 15 967 грн., проти чого позивач не заперечував.

Згідно з п.2 ст. 231 Господарського кодексу України з відповідача слід стягнути пеню за порушення строків виконання зобов’язання в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання  за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. А тому господарський суд правомірно стягнув з відповідача пеню, але у зв’язку зі зменшенням суми заборгованості  на 7 081 грн. з причин вищезазначених з відповідача слід стягнути пеню в сумі  (15967 грн. х 0,1 % х 164 дн. = 26 242 грн.) та 1118 грн. штраф (15967 х 7% =1118 грн.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 12.09.2006 р. у справі № 30/222-06 змінити, резолютивну частину якого викласти в наступній редакції:

“Стягнути з Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації м.Дніпропетровськ на користь Державного регіонального проектно-вишукувального інституту “Дніпродіпроводгосп” заборгованість в сумі 15 967 грн., пеню в розмірі 2 624 грн., штраф у розмірі 1 118 грн., витрати по сплаті державного мита  в розмірі 197 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу”.

В решті позову відмовити.

Зобов’язати господарський суд Дніпропетровської обл. видати наказ, згідно до вимог ст. ст. 116-117 ГПК України.

Головуючий                                                                                        Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М.Бахмат

В.Г. Головко

З оригіналом згідно:

Пом. судді                                     І.Г.Логвиненко

10.04.07 р.