ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.05.07 р.                                                                               Справа № 1/115пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді

З.П.Азаровій

При секретарі судового засідання: А.С. Розум

З участю представників сторін:

від позивача:  Смирнова О.М. – представник за дов. .

від відповідача :Мокренко Ю.Г. – представ. за дов.

Третя особа: Малюк Л.В. – ведучий юрисконсульт..

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ворошиловський експлуатаційний вузол”, м. Донецьк

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Донснаб”,                        м. Донецьк

третя особа: Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації, м. Донецьк.

про  визнання права власності.

Суть справи:

Товариство з обмеженою  відповідальністю “Ворошиловський експлуатаційний вузол”, м. Донецьк звернулось до Закритого акціонерного товариства “Донснаб”, м. Донецьк про визнання права власності  на приміщення  складу літ.Б-1, загальною площею 1249,3 кв.м., що розташоване по вул.. Куйбишева,70 в Куйбишевському районі м. Донецька.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надані копії: договору  купівлі-продажу від 18.03.1996 року, реєстраційного посвідчення БТІ, довідки про балансову приналежність від 13.03.2007 року №13, рішення виконкому міської ради, технічного паспорту на будівлю.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство “Донснаб”, м. Донецьк, позовні вимоги визнав, просить суд задовольнити їх, оскільки у березні 1996 року  дійсно був укладений договір купівлі-продажу та спірне нерухоме майно передано у власність позивачу. Вказаний договір був укладений у письмовій формі з додержанням вимог законодавства, яке діяло на той час.

Третя особа, комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації м. Донецька проти задоволення вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарським судом встановлено, що 18.03.1996 року позивачем придбано у відповідача  за договором купівлі-продажу приміщення складу літ. Б-1, загальною площею 2176,4 кв.м. по вул. Куйбишева,70, що складається з:

-          металевого павільйону, площею 141,5 кв..;

-          складських боксів, площею 2003,3 кв.м.;

-          прохідної, площею 31,6 кв.м.

Пунктом 2.4 договору купівлі-продажу від 18.03.1996 року передбачено, що договір вважається виконаним з моменту передачі  майна покупцю та підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до ст. 161 Цивільного кодексу в редакції 1963 року визначено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов, зокрема договору.

Після повного розрахунку за придбану будівлю шляхом оплати у сумі 700 000 000 карбованців відповідач передав її у власність позивачу.

В силу ст. 128 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, право власності у набувача майна за договором  виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено  законом або договором. Таке ж положення міститься в ст. 334 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття встановлено судом.

У відповідності до ст.. 48 Закону України “Про власність”, кожний власник має право вимагати від осіб, що порушують його права, усунення будь-яких порушень його права. Одним з засобів захисту порушеного цивільного права є визнання такого права (ст. 16 Цивільного кодексу  України.).

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

В подальшому, набуте право власності було зареєстроване за позивачем в КП БТІ м. Донецька про що було зроблено запис в реєстровій книзі за номером 191к-30 від 27.03.1996 року та видано реєстраційне посвідчення.

02.04.1996 року позивачем продав  ТОВ “Агроторг-3” частину придбаного раніше майна, а остання частина складських приміщень залишилась у власності позивача.

Відповідно до наданої довідки КП БТІ м. Донецька, на теперішній час позивач є власником приміщення, загальною площею 1249,3 кв.м., що розташоване за адресою м. Донецьк, вул.. Куйбишева,70, про що зроблено відповідний запис у реєстрі.

Однак, як пояснив позивач  в процесі здійснення господарської діяльності, оригінал договору купівлі-продажу від 18.03.1996 року, укладений між ЗАТ “Донснаб” та ТОВ “Ворошиловський експлуатаційний вузол”, реєстраційне посвідчення, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, були втрачені.

За змістом ст. 392 Цивільного кодексу власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позивач правомірно звернувся до суду.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач довів позовні вимоги, тому вони підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача згідно його  заяви.

Керуючись ст. ст. 22,33,43,  75, 83,84,85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Ворошиловський експлуатаційний вузол”, м. Донецьк – задовольнити.

Визнати право власності на приміщення складу літ. Б-1, загальною площею 1249,3 кв.м. , що розташоване по вул.. Куйбишева,70 в Куйбишевському районі м. Донецька за Товариством з обмеженою відповідальністю “Ворошиловський експлуатаційний вузол” м. Донецьк ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя