ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"07" червня 2007 р.
справа № 20-2/420

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Санатор СКЛ”

(04136, м. Київ, вул. Маршала Гречко, 10-б)

до відповідача відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” (99003, м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 1)

про стягнення боргу за простим векселем № 43 у сумі 116012,00 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники:

позивача –Римаренко О.Г., директор, паспорт серії СО № 219584, виданий Дарницькам РУ ГУ МВС України у м. Києві 17.09.1999;

відповідача - Сахацька С.О., довіреність №  16-08   від 03.01.2007;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Санатор СКЛ” (далі –ТОВ „Сенатор СКЛ) звернулось до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” про стягнення боргу за простим векселем № 43 у сумі 116012,00 грн., з яких: 100000,00 грн. –основний борг, 16012,00 грн. –відсотки.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем обов’язків  стосовно оплати вартості простого векселя.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що спірний вексель виданий з порушення вимог діючого законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Санатор СКЛ” є законним векселедержателем простого векселя № 43, емітованого 15.10.2001 ВАТ по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз”, номінальною вартістю 100000,00 грн. зі строком погашення 31.12.2003.

Зазначений вексель був придбаний позивачем відповідно до угоди про проведення розрахунків від 31.03.2005 та акту приймання-передачі від 31.03.2005. На векселі є в наявності безперервний ряд індосаментів, а останній індосамент є бланковим.

Відповідно до частини 2 статті 13 Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі” індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).

Вексель № 43 містить останнім бланковий індосамент. Підпис індосанта (Державна агрофірма „Квіти України”) міститься за звороті векселя, тому індосамент відповідає вимогам ч. 2 ст. 13 Уніфікованого закону.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про цінні папері та фондову біржу” № 1201-ХІІ від 18.06.1991 цінні  папери  -  грошові  документи,  що  засвідчують  право володіння або відносини  позики,  визначають  взаємовідносини  між особою, яка їх випустила,  та  їх  власником  і  передбачають,  як правило, виплату доходу у  вигляді  дивідендів  або  процентів,  а також можливість передачі грошових та інших прав, що випливають  з цих документів, іншим особам.

Згідно зі ст. 21 вказаного Закону вексель - цінний  папір,  який  засвідчує  безумовне  грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену  суму грошей власнику векселя (векселеотримувачу).

Відповідно до частини 1 статті 38 Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі” держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів.

Одним із попередніх векселедержателів, ТОВ „ВК-Інвестбуд”, було пред’явлено відповідачу вексель до оплати, але оплата здійснена не була. Тому ТОВ „ВК-Інвестбуд” звернулось до приватного нотаріуса Севастопольського міського нотаріального округу Рижкової Н.В. за вчиненням протесту про несплату простого векселя. Такий протест був вчинений приватним нотаріусом 09.01.2004 за № 11, що підтверджується відповідним надписом на зворотній стороні векселя та актом про протест векселя про несплату.

Відповідно до частини 1 статті 70 Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі” позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Згідно з частини 1 статті 77  Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі” до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

До теперішнього часу вексель відповідачем не сплачений, таким чином сума боргу відповідача перед позивачем за вказаним простим векселем складає 100000,00 грн.

Суму заборгованості в розмірі 100000,00 грн. позивач просить стягнути з урахуванням відсотків в розмірі облікової ставки НБУ, що по суті є неустойкою.

Відповідно до статті 48 Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі” з урахуванням положень пункту 5 статті 2 Закону України „Про обіг векселів в Україні” держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, зокрема суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені, а також  відсотки в розмірі облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Сума відсотків нарахованих позивачем складає 16012,00 грн.

Проте, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає на підставі того, що ухвалою господарського суду м. Севастополя від 21.08.2000 по справі № 20-3/338 за заявою ДАТ “Чорноморнафтогаз” порушено провадження про визнання банкрутом ВАТ по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз”, та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня).

Відповідно частини 4 ст. 12 Закону України  „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 100000,00 грн. за простим векселем № 43.

Згідно ст.  ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 1000,00 грн.  і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 101,71 грн. покладаються  на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” (99003 м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 1,  , п/р 6010 в СФ „Промінвестбанк”, МФО 324515) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Санатор СКЛ” (04136 м. Київ, вул. Маршала Гречко, 10-Б, , п/р 7691 в Київської міській філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 322012) заборгованість за простим векселем № 43  від 15.10.2001 в розмірі 100000,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1000,00 грн., а також  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 101,71 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          В інший частині позовних вимог  відмовити.

Суддя                                                                                                       Н.Г.Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог статті 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 12.06.2007.