СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" січня 2007 р.

Справа № 5/104-2А.

за позовом
Підприємця ОСОБА_1

до
відповідача Ратнівської міжрайонної державної податкової інспекції

про
визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій від 14.02.2006р.
НОМЕР_4

Суддя  Слупко В.Л.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1.
-підприємець, ОСОБА_2. -адвокат (дор.НОМЕР_1.), ОСОБА_3 - продавець

від відповідача: Луцик
А.А. -держ.подат.інспектор (дов.№1/01-115 від 09.01.2007р.)

Суть спору:
Позивач -ОСОБА_1. просить визнати нечинним рішення НОМЕР_2., яким Ратнівська
МДПІ застосувала до неї штрафну санкцію на суму 10399грн.75коп., що становить
п'ятикратний розмір перевищення суми готівки в касі поточному звіту РРО,
мотивуючи тим, що виявлені під час перевірки кошти в сумі 2156грн. належали
підприємцю ОСОБА_4., яка також здійснює торгівлю продуктами харчування та не
застосовує РРО. Підприємець ОСОБА_1. стверджує, що в її касі була наявна
готівка в сумі 76грн.10коп., що відповідало звіту РРО.

Ратнівська МДПІ та представник в
судовому засіданні проти позову заперечують, мотивуючи тим, що вся готівка,
зазначена в акті перевірки, була виявлена на місці проведення розрахунків, куди
продавцем були покладені кошти за покупку, акт перевірки продавцями підписано
без зауважень, другої каси в магазині не було виявлено. Крім того, постановою
господарського суду Волинської області від 10.10.2006р. по справі №05/94-54А
стягнуто з позивачки 10399грн.75коп. штрафних санкцій за зазначене вище
порушення, а тому відсутні підстави доводити знову обставини, які вже були
судом встановлені.

Дослідивши подані сторонами докази,
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому судом враховано
наступне:

На підставі направлень на перевірку
працівниками відділу оперативного контролю ДПА у Волинській області
03.02.2006р. було здійснено перевірку магазинуІНФОРМАЦІЯ_1, що належить
підприємцю ОСОБА_1. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За результатами
перевірки складено акт від 03.02.2006р. НОМЕР_3, в якому зафіксовано наступні
порушення:

- не проведено через РРО та не
видано касовий чек на суму  покупки
-39грн.80коп.;

- невідповідність готівкових коштів
на місці проведення розрахунків становить 2079грн.95коп.

В акті також зазначено, що при
розрахунку за товар продавцем кошти були покладені в ящик під прилавком, звідки
була видана здача.

Перевіряючими було здійснено
закупку наступних товарів: хліб, ванільний цукор, горілка „Хортиця”, пиво
„Славутич”, ковбаса, кефір та сметана.

Акт перевірки підписано продавцями
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без зауважень.

Із наданих позивачкою на вимогу
суду трудових договорів вбачається, що ОСОБА_3 з 02.01.2004р. являється
продавцем ОСОБА_1., тобто позивачки, а ОСОБА_5 з 16.01.2006р. по 25.07.2006р.
являлась продавцем підприємця ОСОБА_4.

В позовній заяві зазначено, що в
магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 також здійснює торгівельну діяльність підприємець
ОСОБА_4. Проте на вимогу суду позивачкою таких доказів не подано. Не було їх
представлено і перевіряючим.

Підприємцем ОСОБА_1. надано суду
договір суборенди підприємцем ОСОБА_4. частини приміщення магазину „Хліб”, який
згідно договору оренди (орендодавцем не підписаний) знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, тобто зовсім іншого приміщення, а не того, що перевірялось.

Крім того, постановою Ратнівського
райсуду від 20.02.2006р. за матеріалами перевірки продавець ОСОБА_3 визнана
винною в непроведенні через РРО розрахункової операції, невидачі розрахункового
документа на суму 39грн.80коп. та невідповідності готівкових коштів на місці
проведення розрахунків на суму 2079грн.95коп. за що притягнута до адміністративної
відповідальності.

Пунктом 1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України регламентовано, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що позивачкою не
доведено факту здійснення підприємцем ОСОБА_4 торгівлі в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1,
а також не подано жодних доказів, що кошти в сумі 2079грн.95коп. належали
ОСОБА_4., суд вважає правомірним застосування до позивачки Ратнівською МДПІ за
матеріалами перевірки оспорюваної штрафної санкції.

Згідно п.13 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки
-загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

Ст.22 цього ж Закону передбачено, що
у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання
розрахункової книжки -загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

У відповідності до ст.2 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, місцем проведення розрахунків є місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) за
готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів
(послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд

постановив:

В позові відмовити.

Постанову може бути оскаржено у
строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                    В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту постанови

16.01.2007р.