ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.04.07р., 17 год. 57 хв.,
м. Дніпропетровськ

Справа № А31/67-07

За позовом
Закритого акціонерного товариства „Кримський титан” в особі філії „Вільно гірський ГМК”, м. Вільногірськ

до відповідача
Малоолексанрівської сільської ради, с. Малоолександрівка, Верхньодніпровського району

Третя особа-1 без самостійних вимог
Матюченко Зоя Петрівна, с. Адалимівка

Третя особа-2 без самостійних вимог
Цахно Василь Олександрович, с. Дубове

Третя особа-3 без самостійних вимог
Чумак Григорій Іванович,  м. Дніпропетровськ

Третя особа-4 без самостійних вимог
Чумак Тамара Василівна,  м. Верховцево

Третя особа-5 без самостійних вимог
Чумак Галина Михайлівна, м. Дніпропетровськ

Третя особа-6 без самостійних вимог
Чумак Анатолій Григорович, м. Дніпропетровськ

Третя особа-7 без самостійних вимог
Верхньодніпровське районне управління земельних ресурсів, м. Верхньодніпровськ

Третя особа-8 без самостійних вимог
Інститут землеустрою української академії аграрних  наук в особі Дніпропетровської філії, смт. Ювілейне

про
часткове скасування рішення

Головуючий суддя  Мороз В.Ф.
Судді:  Васильєв О.Ю.
Кощеєв І.М.
При секретарі: Джихур Т.А.

Представники:

Від позивача
Забазнова А.О., дов. від 28.03.07 р.; Пупишев М. О., дов. від  28.03.07 р.; Костиріна С.В., дов. від 28.03.07 р.

Від відповідача
Сокол В.М., голова сільської ради

Від третьої особи-1
Трикоз В.В., дов. від 01.08.06 р.

Від третьої особи-2
Трикоз В.В., дов. від 02.12.05 р.

Від третьої особи-3
Трикоз В.В., дов. від 01.08.06 р.

Від третьої особи-4
Трикоз В.В., дов. від 01.08.06 р.

Від третьої особи-5
Трикоз В.В., дов. від 01.08.06 р.

Від третьої особи-6
Трикоз В.В., дов. від 01.08.06 р.

Від третьої особи-7
Уваров А.В., дов. від 28.03.07 р.

Від третьої особи-8
Береславський О.М., дов. від 29.03.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування частково рішення  Малоолександрівської   сільської ради  №85-14/ХХІІІ від 26.02.2001 р., а саме: п 1 Додатку б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки  площею 43,7873 га Матюшенко Зої Петрівні; п. 2 Додатку  б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки площею 43, 2329 га Цахно Василю Олександровичу; п.3 Додатку б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки  площею  43,0231 га Чумаку Григорію Івановичу; п. 4 Додатку б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки  площею 44,8555 га Чумак Тамарі Василівні; п. 5 Додатку б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки  площею 43,6012 га Чумак Галині Михайлівні; п. 6 Додатку б/н про передачу у приватну власність  земельної ділянки  площею 44, 4862 га Чумак Анатолію Григоровичу.

У ході розгляду справи  позивачем подано заяву, згідно якої позивач також просить  визнати частково недійсним рішення  Малоолександрівської  сільської ради  №5 від 17.10.1995 р.  про передачу у колективну власність  КСП ім.. Фрунзе земельного масиву в межах Мали шевського родовища корисних копалин, а саме, земельних ділянок, які перейшли у власність  громадянам на підставі  сертифікатів  на земельні ділянки (паї) №№  399, 400, 401,402, 403, 404, 405, 406, 407, 408, 409, 410, 411, 412, 413, 414, 415, 416, 417, 419, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426, 427, 428, 429, 431, 432, 433, 434, 435, 436, 437, 438, 439, 440, 443, 444, 445, 446, 447, 448, 449, 450, 458, 459, 460, 461, 462, 463, 464, 465, 4666, 467, 468, 469, 470, та визнати частково недійсним  Державний акт на право колективної власності  на землю  серії І-ДП №000079, який був виданий на підставі  цього рішення,  а також скасувати рішення, якими передано у приватну власність земельні ділянки (паї) №№  399, 400, 401,402, 403, 404, 405, 406, 407, 408, 409, 410, 411, 412, 413, 414, 415, 421, 427, 428, 429, 443, 444, 445, 446, 447, 448, 449, 450.

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі оспорюваних рішень  земельні ділянки   були передані  спочатку у колективну, а потім  приватну власність,  в межах Малишевського родовища корисних копалин, яке має загальнодержавне значення  та розробка якого здійснюється позивачем. Разом з тим,  у відповідності до п.2 ч.4 ст. 4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р., який діяв на час  прийняття оскаржуваного рішення, землі гірничодобувної промисловості не підлягали передачі у колективну або приватну власність.

Відповідач та треті особи проти позову заперечують, вказуючи на те, що відповідачем приймалось рішення  про видачу  третім особам державних актів  на право приватної власності  на земельні частки (паї), а не про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок. Позивач не є власником або землекористувачем земельних ділянок, що знаходяться у власності третіх осіб. Ліцензія  на право користування надрами та акт гірничого відводу  не є підставою та доказом  того, що позивач має законне право на користування земельними ділянками  в межах мали шевського родовища, оскільки такі документи  тільки підтверджують право позивача на здійснення діяльності по видобутку корисних копалин. Позивач, звертаючись з адміністративним позовом  з питань земельних відносин, не є при цьому  суб’єктом  здійснення контролю за використанням та  охороною земель та не має права звертатись з таким позовом.

У відповідності до статуту Державного підприємства „Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”, той є правонаступником Дніпропетровського філіалу Інституту землеустрою УААН (третя особа-8).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно державного акту  на право колективної власності на землю  І-ДП №000079 від 18.10.1995 р., виданого Малоолександрівською  сільською радою  народних депутатів на підставі її рішення від 18.10.1995 р. №5 про затвердження науково-технічної документації та передачу землі у колективну власність,  колективному  сільськогосподарському підприємству  ім.. Фрунзе  передано у колективну власність  3 992,0 га  землі згідно з планом.

26.02.2001 р.  Малоолександрівською сільською радою  на підставі  технічної документації зі складання державних актів  на право  приватної власності  на земельні частки (паї) власникам  сертифікатів, прийнято рішення про видачу державних  актів на  право приватної власності на земельні частки  (паї) для ведення сільськогосподарського товарного  виробництва громадян, згідно з додатком.

Відповідно до ст. 71 ЦК України 1963 р., який діяв на час прийняття оспорюваних рішень, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно зі ст. 76 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Як вбачається матеріалів справи, у тому числі договору про передачу Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінату у тимчасове користування  земельної ділянки  під будівництво другої черги кар’єру, укладеного з КСП ім.. Фрунзе 03.01.1996 р.,  погодження громадян-власників земельних ділянок на ведення  відкритих гірничих робіт  ДП „Вільногірський  державний  гірничо-металургійний комбінат”, ним отриманих у вересні-жовтні  2001 р., позивачу повинно було бути відомо про прийняття оскаржуваних рішень.

У відповідності до ст. 80 ЦК УРСР 1963 р. та ст. 267 ЦК України 2003 р. сплив  строку позовної  давності є підставою для відмови у позові. Окрім того, у відповідності до ст. 99 КАС України для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Оскільки рішення №5 про передачу землі у колективну власність  колективному  сільськогосподарському підприємству  ім. Фрунзе, на підставі якого видано державний акт  на право колективної власності на землю, було прийняте 18.10.1995 р.,   тобто строк позовної давності сплив на час дії ЦК УРСР 1963 р., а видача  державних актів на право приватної власності на земельні частки  (паї) громадянам-членам КСП згідно рішення Малоолександрівської сільської ради від 26.02.2001 р. була обумовлена паюванням земель, що були передані у колективну власність, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача щодо незастосування позовної давності та про відхилення клопотання відповідача про застосування позовної давності. Причини пропуску позовної давності не є поважними, а строк пропуску –є тривалим. За викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 104, 158 - 163 Кодексу  адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження  постанови суду першої інстанції подається до адміністративного суду  апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 10 днів  з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду  першої інстанції подається у тому ж  порядку протягом 20 днів після подання  заяви про апеляційне оскарження

Суддя                                                                                     В.Ф. Мороз

О.Ю. Васильєв

І.М. Кощеєв