ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"17" травня 2007 р.
Справа № 6/119а

14 годин 50 хв., м.
Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                        Блохіної
Ж.В.

при секретарі                         Кузьміні М.М.,

за участю представників:

позивача:                              ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1

відповідача:                           Ступака С. О., довіреність
№30819/10/10-010 від 28.12.06р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов                                       фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

до
відповідача                       Державної податкової інспекції у м.
Чернігові,

м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28,

про
визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 подано позов до  Державної податкової інспекції у м. Чернігові
про визнання нечинним рішення ДПІ у м. Чернігові від НОМЕР_2 про
застосування  штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 2619 грн. за порушення
п.5,13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Представники відповідачів позовних вимог не визнають.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на
те, що рішення про застосування фінансових санкцій, яке є предметом спору, не
відповідає вимогам чинного законодавства,
прийнято без врахування фактичних обставин, чим порушуються права
позивача. Так, представник позивача зазначає, що  позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування,
є платником єдиного податку і має право займатися такими видами діяльності, як
оптова та роздрібна торгівля, лісопильне та стругальне обладнання. Відповідно
до положень п.6 ст.9 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки  не застосовуються при продажу товарів
(наданні послуг) субєктами підприємницької діяльності -фізичними особами,
оподаткування доходів яких здійснюється
відповідно до законодавства з питань оподаткування субєктів малого підприємництва
( у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо
такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів. Оскільки позивач продаж
підакцизних товарів не здійснював то він не зобовязаний був використовувати
розрахункову книжку та книгу ОРО.

Також представник зазначає, що оскільки позивачем не
використовувалась і не повинна була використовуватись розрахункова книжка з
розрахунковими квитанціями, внаслідок чого не велась книга ОРО, то  відповідач
не мав підстав встановлення факту невідповідності готівки на місці
проведення розрахунків, а тому безпідставно застосував штрафні санкції,
передбачені ст.22 вищевказаного Закону.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить у позові
відмовити, посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, яке викладено в акті перевірки, а
тому податковим органом повністю правомірно застосовані до позивача штрафні
(фінансові) санкції за порушення даного Закону.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Чернігові була проведена
перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
торгового павільйону, що розташований в АДРЕСА_1 та належить субєкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1, за результатами якої складено акт НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено, зокрема, наступне  порушення:

-          “здійснення розрахункових операцій без
використання розрахункової книжки та книги обліку розрахункових операцій, а
саме: при реалізації однієї пачки риби „Полосатики” КОРО та РК не
застосовувались, розрахунковий документ (розрахункова квитанція) не видавалась.
Чим порушено п.5 ст.3 Закону України від 06.07.95р. №;265/95-ВР „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями);

-          не забезпечено  відповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданих з початку робочого дня, а саме: 458,00 грн. -2,20 грн. (вартість реалізованого
товару) = 455,80 грн. Чим порушено п.13 ст.3 Закону України від 06.07.95р.
№265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями)” (
далі Закон №265).

Даний акт перевірки не підписаний продавцем ОСОБА_3. , в звязку з
чим особами, які здійснювали перевірку, складено акт відмови від підписання
матеріалів перевірки НОМЕР_4.

До акту перевірки додані пояснення ОСОБА_3, продавця СПД ОСОБА_1.,
від ІНФОРМАЦІЯ_1. про наступне: „при реалізації риби „Полосатики” я не виписала
і не видала розрахункову квитанцію так як вважаю що не треба їх видавати.
Невідповідність суми готівки на місці проведення розрахунків загальній сумі
продажу по РК можу пояснити тим, що я не виписувала та не видавала розрахункові
квитанції”.

На підставі висновків акту перевірки, яким встановлено порушення
п.5, 13 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, відповідачем
прийнято рішення від НОМЕР_5, яким до позивача застосовано штрафні санкції в
сумі 2619 грн.  на підставі п. 3 ст. 17,
ст. 22  Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” від 06.07.95р. №265/95-ВР.

Державною податковою адміністрацією в Чернігівській області та
Державною податковою адміністрацією України розглядались скарги позивача на
рішення ДПІ у м. Чернігові НОМЕР_5, за результатами розгляду яких прийняті
рішення відповідно від НОМЕР_6 та від НОМЕР_7, якими оскаржуване рішення
залишено без змін, а скарги без задоволення.

На підставі рішення про результати розгляду скарги ДПА України від
ІНФОРМАЦІЯ_2. Державною податковою інспекцією у м. Чернігові прийнято
рішення  про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від НОМЕР_2, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 2619
грн.  на підставі п. 3 ст. 17, ст.
22  Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” від 06.07.95р. №265/95-ВР.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” визначає  правові засади застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до пунктів 5, 13 ст. 3 Закону №265 суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при  продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані, зокрема:

- у  разі незастосування
реєстраторів розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням
книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу
Державним казначейством  України (п.5);

- забезпечувати
відповідність  сум  готівкових
коштів  на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня (п. 13).

Як вбачається з акту від ІНФОРМАЦІЯ_1., перевіркою було
встановлено здійснення розрахункових операцій без використання розрахункової
книжки та книги обліку розрахункових операцій; незабезпечення  відповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданих з початку робочого дня.

За встановлене порушення відповідачем була застосована
відповідальність, передбачена п.3 ст.17
Закону №265, згідно якої за порушення
вимог  цього  Закону
до  суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за
рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у таких розмірах:

двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі
невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених
цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку  розрахункових
операцій.

Окрім того, відповідачем застосована відповідальність, передбачена
ст..22 Закону №265, а саме: у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку
використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність.

Суд встановив, що висновки акту перевірки і, як наслідок,
застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій суперечать нормам Закону
№265.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця
виконавчим комітетом Чернігівської міської ради ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця
серії НОМЕР_8.

У 2006 році ОСОБА_1. перебував на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, отримав свідоцтво про сплату єдиного податку від НОМЕР_9;
вид діяльності: оптова та роздрібна торгівля, лісопильне та стругальне
виробництво; місце здійснення діяльності:АДРЕСА_1.

У п.6 ст.9 Закону №265 передбачено, що реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються:

при   продажу   товарів
(наданні   послуг)  суб'єктами підприємницької діяльності -
фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив),
за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну регуляторну
політику.

Отже, субєкт підприємницької діяльності -фізична особа - платник
єдиного податку не застосовує РРО та
розрахункові книжки при продажі товарів (наданні послуг), крім випадку,
коли він здійснює продаж підакцизних товарів, проте, повинен, в даному випадку,
вести книгу обліку доходів і витрат.

Перевіркою було зафіксовано факт продажу пачки риби „Полосатики”,
тобто, товару, який не є підакцизним, а тому при продажі такого товару,
виходячи з норм п.6 ст.9 Закону №265, позивач не повинен був застосовувати
розрахункову книжку і видавати розрахункову квитанцію.

Таким чином, в діях позивача відсутнє порушення п.5 ст.3 Закону
№265.

Посилання відповідача на те, що за заявою позивача від
ІНФОРМАЦІЯ_6ДПІ у м. Чернігові була здійснена реєстрація книги обліку
розрахункових операцій для використання в торговому павільйоні в АДРЕСА_1, який
належить СПД ОСОБА_1., і реєстрація якої (книги) була скасована ІНФОРМАЦІЯ_4 за
заявою самого підприємця від ІНФОРМАЦІЯ_5, а тому підприємець зобовязаний був
використовувати книгу обліку розрахункових операцій і розрахункові книжки, не
заслуговує на увагу з наступних підстав.

В заяві позивача від ІНФОРМАЦІЯ_6 про реєстрацію книги обліку
розрахункових операцій та розрахункових квитанцій зазначено, що дане прохання
обумовлено торгівлею продовольчими товарами та пивом в заводській упаковці.

Проте,  відповідно до п.3
ст.17 Закону №265 відповідальність застосовується у разі невикористання при
здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом,
розрахункової книжки чи книги обліку
розрахункових  операцій, а
позивач, як платник єдиного податку, відповідно до цього Закону не повинен при
продажу товару, крім підакцизного, застосовувати розрахункові книжки.

Закон №265 не передбачає відповідальності за незастосування РРО,
КОРО та РК, які зареєстровані у встановлено порядку,   при
продажу товару у випадках, коли РРО КОРО та РК не застосовуються.

Таким чином, відповідач, порушуючи норми Закону №265, застосував
до позивача відповідальність, передбачену п.3 ст. 17 Закону №265.

Також ДПІ у м. Чернігові неправомірно застосована до позивача
відповідальність, за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків  загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня,  яка встановлена ст.22 Закону №265.

Оскільки позивач, як платник єдиного податку, не використовував і
не повинен був використовувати розрахункову книжку при продажу товару, видавати
розрахункову квитанцію, то відповідач, здійснюючи перевірку, не врахував дані
обставини і неправомірно встановив
порушення  п.13 ст.3 Закону №265.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України  завданням  адміністративного  судочинства
є  захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

У частини 3 статті 2 КАС України передбачено наступне:

“У  справах  щодо
оскарження рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією  та законами України;

2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо
(неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність
прийняття ним спірного рішення.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач,
приймаючи рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 2619 грн., діяв  необґрунтовано, недобросовісно, а тому
таке  рішення    має бути визнано нечинним.

За таких обставин
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Керуючись ст. ст.
94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов
задовольнити повністю.

2. Визнати  повністю
нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від НОМЕР_2 про
застосування до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій за порушення  п.5,13
ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”  в сумі 2619 грн.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_10) 3,40 грн. судових витрат.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Про апеляційне
оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд  першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України  - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків,
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється
ухвала.

Постанова в повному обсязі виготовлена 21.05.2007р.

Суддя
Ж.В. Блохіна