ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.

№ 20/156

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Владимиренко С.В.,

суддів:
Шевчук С.Р.,

Кота О.В.,

розглянув касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р.

у справі
№20/156 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех"

про
стягнення 3130,38грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
не з'явились;

відповідача:
не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2006р. Державне підприємство "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" про стягнення 3130грн.38коп. заборгованості за оренду нежитлового приміщення станом на 01.11.2005р.

Заявою від 11.07.2006р. №06-04/211 Державне підприємство "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" уточнило позовні вимоги та просило господарський суд Дніпропетровської області стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" заборгованості за оренду нежитлового приміщення загальною площею 190,3кв.м. по проспекту Комсомольський, 15-б, в м. Дніпродзержинськ, в сумі 2401грн.09коп. станом на 01.09.2005р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2006р. у справі №20/156 (суддя Пархоменко Н.В.), підписане і оформлене відповідно до статті 84 ГПК України 14.08.2006р., відмовлено у позові Державному підприємству “Придніпровське житлово-комунальне об’єднання”.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за період після закінчення строку дії договору (01.08.2004р. по 01.08.2005р.) не обґрунтовані, у відповідача відсутня заборгованості згідно акту звірки, проведеної сторонами договору, станом на 01.05.2004р., а також рахується за останнім переплата по орендній платі на суму 202,98грн., що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. у справі №20/156 (колегія суддів у складі головуючого судді Лотоцької Л.О., суддів Бахмат Р.М., (доповідача), Євстигнеєва О.С.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" задоволено, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2006р. у справі №20/156 скасовано, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" на користь Державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" 2401грн.09коп. заборгованості, 153грн. державного мита, в тому числі і за подання апеляційної скарги, 118грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, господарський суд Дніпропетровської області зобов’язано згідно ст.117 ГПК України видати наказ.

Постанова мотивована тим, що вимоги Державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" заборгованості за оренду нежитлового приміщення загальною площею 190,3кв.м. по проспекту Комсомольський, 15-б, в м. Дніпродзержинськ, в сумі 2401грн.09коп. за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.08.2001р. №117, є обґрунтованими, доведеними, належними доказами підтвердженими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що при винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи і неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфратех" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. у справі №20/156, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2006р. у справі №20/156 залишити без змін. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, скаржник обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд, приймаючи постанову, яка оскаржується, порушив (неправильно застосував) ст.291 Господарського кодексу України, ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.4 ГПК України, внаслідок чого прийшов до неправильного висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання".

В судове засідання представники сторін не з’явились. Враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу у відсутності зазначених представників сторін.

Державне підприємство "Придніпровське житлово-комунальне об’єднання" не скористалось правом, наданим ст.1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ними рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між Державним підприємством “Придніпровське житлово-комунальне об’єднання”, що діяло на підставі Статуту підприємства, та дозволу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровської області від 18.09.2001р. №720 на передачу в оренду нерухомого майна (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфратех” (орендарем) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.08.2001р. №117.

Строк дії даного договору визначений в пункті 8.1, а саме: з 01.08.2001р. до 01.08.2002р., продовжений до 01.08.2004р. додатковою угодою до договору від 08.10.2003р. (а.с.12).

У відповідності з розділом 1 договору №117 від 01.08.2001р. орендодавець по акту прийому-передачі від 01.08.2001р. передав орендарю в оренду нежитлове приміщення загальною площею 190,3кв.м, яке розташоване по пр.Комсомольському,158, в м. Дніпродзержинськ, на цокольному поверсі чотирнадцятиповерхового будинку.

Умовами пункту 2.5 вказаного договору сторонами обумовлено повернення орендованого майна орендодавцю за актом приймання-передачі, зокрема: майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 3.1 договору оренди передбачена орендна плата за перший місяць у розмірі 130,83грн. без ПДВ, коригується на індекс інфляції, починаючи з серпня місяця, розрахована Методикою розрахунку та використання плати за оренду державного майна, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 зі змінами до неї і перераховується орендарем таким чином: 30% до державного бюджету по місцю реєстрації в податковій інспекції на рахунки відкриті районним відділенням казначейства у розмірі 39,25грн., 70% орендодавцю –балансоутримувачу у розмірі 91,58грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно чинного законодавства.

Орендну плату, відповідно до п.3.2 договору, орендар повинен сплачувати щомісяця у термін не пізніше 10 числа наступного місяця, яка не залежить він наслідків господарчої діяльності Орендаря.

Відповідно до п.3.3 даного договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць розраховується шляхом корегування розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору орендар, у відповідності з пунктом 2.5 договору, не повернув орендодавцю орендоване майно і продовжував користуватися орендованим приміщенням.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що Позивач звернувся з позовом та заявою про уточнення позовних вимог від 11.07.2006р. №06-04/211 (а.с. 31) та просив стягнути з відповідача заборгованість за оренду нежитлового приміщення загальною площею 190,3кв.м. по проспекту Комсомольський, 15-б, в м. Дніпродзержинськ, в сумі 2401грн.09коп., оскільки, як зазначає позивач, в позовній заяві, відповідач продовжував займати орендоване приміщення в період з 01.08.2004р. по 01.08.2005р., але орендну оплату не сплачував.

Також господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, заперечуючи проти позову і вказуючи на звільнення орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, не надав суду ані акт приймання-передачі повернутого орендованого майна згідно з пунктом 2.5 договору, ані будь-яких доказів, які спростовують позовні вимоги всупереч ст.33 ГПК України.

Статтею 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" мало місце істотне порушення зобов’язань по вказаному договору оренди нерухомого майна.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи і неправильно застосував норми матеріального права, зокрема: не застосував ст.17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, що призвело до прийняття неправильного рішення, та стало підставою для його скасування відповідно до ст. 104 ГПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст.43 ГПК України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфратех" залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. у справі №20/156 залишити без змін.

Головуючий
С. Владимиренко

Судді:
С. Шевчук

О. Кот