ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 р.
№ 02-03/2581/10

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченко О.С.–головуючого

Панової І.Ю.,

Хандуріна М.І.

розглянувши
касаційну  скаргу

Акціонерного банку "Національні інвестиції"

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від  17 січня 2007 року

у справі
господарського суду
№  02-03/2581/10
Київської області

за позовом
Інвестора Сільськогосподарського приватного
підприємства "Гайшин"

до
1. ВАТ Гайшмнська птахофабрика",
2. Акціонерного банку "Національні інвестиції",

3. ВАТ "Банк народний капітал" (перейменоване ВАТ
"Фермерський земельний акціонерний банк"),

про
стягнення 22 736 167 грн.,

за участю представників сторін:

від АБ " Національні інвестиції"  - Бойко О.В.

від СГПП " Гайшин"  - Черновський  А.Й.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2006 року Інвестору сільськогосподарському приватному підприємству „Гайшин” ( суддя Тищенко О.В.)  відмовлено в прийнятті позовної заяви як такої, що не підлягає розгляду в господарських судах на підставі  п.1,ч.1 ст.62 ГПК України.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від  17 січня 2007 року у справі № 02-03/2581/10 ( Колегія суддів: Гаврилюк О.М., Сибіга О.М., Корсакова Г.В.)  апеляційну скаргу Інвестора сільськогосподарського приватного підприємства „Гайшин” на ухвалу господарського суду Київської області від 09.10.2006 року у справі № 02-03/2581/10 задоволено. Ухвалу господарського суду Київської області від 09.10.2006 року у справі № 02-03/2581/10 скасовано, а матеріали справи передано на розгляд до господарського суду Київської області.

Не погоджуючись з вказаною постановою апеляційного господарського суду Акціонерний банк "Національні інвестиції" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від  17 січня 2007 року, а ухвалу господарського суду Київської області від 09.10.2006 залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, що ВАТ " Гайшинська птахофабрика " знаходиться на етапі ліквідації, то заявлені позивачем вимоги повинні  бути пред'явлені і розглянуті лише у її межах. Суд апеляційної інстанції  неправільно застосував положення абз.7 ч.1 ст.23 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку  ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарського суду,  на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої  та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що   касаційна скарга задоволенню не підлягає,  виходячи   з такого:

- судами попередніх інстанцій встановлено, що 15–19.12.2005 року постановою господарського суду Київської області по справі № 5/2б-02 припинено процедуру санації ВАТ „Гайшинська птахофабрика”, боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

08.02.2006 року постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду змінено постанову господарського суду Київської області від 15-19.12.2005 року в частині визначення підстави припинення процедури санації ВАТ „Гайшинська птахофабрика”. В частині визнання ВАТ „Гайшинська птахофабрика банкрутом” постанову господарського суду Київської області від 15-19.12.2005 року у справі № 5/2б-02 залишено без змін.

Вважаючи що під час процедури санації боржника Інвестору сільськогосподарському приватному підприємству „Гайшин” було завдано збитків, він 02.10.2006 року звернувся до господарського суду за захистом порушених прав і інтересів.

Інвестор  сільськогосподарське приватне підприємство „Гайшин” звернувся з  позовом до Відкритого акціонерного товариства „Гайшинська птахофабрика”, Акціонерного банку „Національні інвестиції” та Відкритого акціонерного товариства „Банк народний капітал” (перейменоване ВАТ „Фермерський земельний акціонерний банк”) про стягнення з відповідачів солідарно прямих витрат, понесених позивачем, на утримання цілісного майнового комплексу ВАТ „Гайшинська птахофабрика” та ведення оперативно-господарської роботи за 2003 –2006 роки в розмірі 1 069 500 грн. та неотриманої вигоди від вирощення та реалізації індичого м’яса за 2004 –2006 роки в розмірі 21 666 667 грн., всього 22 736 167 грн.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви місцевий господарський суд посилався на те, що даний позов, заявлений Інвестором СГПП „Гайшин” до Відкритого акціонерного товариства „Гайшинська птахофабрика”, Акціонерного банку „Національні інвестиції” та Відкритого акціонерного товариства „Банк народний капітал” , не підлягає вирішенню в господарських судах, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що  з моменту публікації відомостей про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури поточні кредитори, вимоги  яких виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ( у процедурах розпорядження майном  санації та ліквідації) зобов'язані заявити їх ліквідатору та до господарського суду протягом строку ліквідаційної процедури.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що за змістом  позивачем подано заяву про відшкодування збитків та упущеної вигоди.

Суд апеляційної інстанції обгрунтовано дійшов висновку , що Закон України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  і ГПК України  не містять приписів про заборону на прийняття судом позовної заяви до боржника, щодо якого вже порушено справу про банкрутство.

Позовні вимоги  Інвестора СГПП " Гайшин" за суб"єктним та предметним складом підсудні саме господарським судам.

Порушення справи про банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК України до підстав для відмови судом у прийнятті позовної заяви.

На підставі пункту 1 статті 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема коли його вирішення чинним законодавством віднесено до компетенції іншого органу. А отже, посилання місцевого господарського суду на п.1 ч.1 ст. 62 ГПК є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від  17 січня 2007 року у справі № 02-03/2581/10.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного банку "Національні інвестиції" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від  17 січня 2007 року у справі № 02-03/2581/10 залишити без змін.

Головуючий                                                                           О.С. Удовиченко

Судді                                                                                                       І.Ю. Панова

М.І. Хандурін