ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 15/43пд (14/343пд)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Кота О.В.,

розглянувши  матеріали
касаційної скарги

ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів”

на рішення
та постанову
господарського суду Луганської області від 08 грудня 2006 року
Луганського апеляційного господарського суду
від 30 січня 2007 року

у справі
№ 15/43пд(14/343пд)

господарського суду
Луганської області

за позовом
ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів”

до
Приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступіней “Альтаїр”

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача

громадянка Тимощенко Олена Євгенівна

про
визнання угоди недійсною

за участю представників сторін

від  позивача  та  третьої  особи  –
від відповідача –Лісечко О.С.
не з’явилися,

В С Т А Н О В И В:

ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” звернулося до господарського суду Луганської області із позовом до Приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступіней “Альтаїр” про визнання недійсним договору найму нежитлових приміщень № 1129 від 21.11.2003 та додаткової угоди № 1 від 22.01.2004 до договору.

В обґрунтування позовних вимог ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” посилається на ст.50 ЦК УРСР, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 28.04.1978 № 3 “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”, п.11 ст.17 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, умови договору найму нежитлових приміщень № 1129 від 21.11.2003, зазначає, що виконання такого договору завдає збитків ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів”.

Рішенням господарського суду Луганської області від 08.12.2006 у справі №15/43пд(14/343пд)  (суддя Пономаренко Є.Ю.) у задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд Луганської області у рішенні керується, зокрема, ст.ст. 334, 346, 657, 770 ЦК України, ст. 1 ГПК України, зазначає про безпідставність вимог ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” про визнання договору найму нежитлових приміщень № 1129 від 21.11.2003 недійсним з огляду на відсутність в даному випадку порушення його прав.

Луганський апеляційний господарський суд постановою від 30.01.2007 у справі № 15/43пд(14/343пд)  (колегія суддів: головуючий Семендяєва І.В., судді Єжова С.С., Парамонова Т.Ф.) залишив рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 без змін, погодившись з його висновками.

У касаційній скарзі ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 у справі № 15/43пд(14/343пд) і прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” у касаційній скарзі посилається на ненадання господарськими судами попередніх інстанцій відповідної правової оцінки доказам у справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, з огляду на те, що укладення договору найму нежитлових приміщень №1129 від 21.11.2003 суперечить ст.1 Закону України “Про підприємництво” (в редакції, яка діяла на момент укладення угоди), та має бути визнаним недійсним у відповідності до ст.ст. 48, 50 ЦК УРСР.

У відзиві на касаційну скаргу Приватна загальноосвітня школа І-ІІІ ступіней “Альтаїр” просить залишити рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 у справі № 15/43пд(14/343пд) без змін, а касаційну скаргу ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” –без задоволення.

Вищим господарським судом України ухвалою від 17.04.2007 у справі №15/43пд(14/343пд) порушено касаційне провадження.

Позивач та третя особа процесуальним правом участі їх повноважних представників в судовому засіданні касаційної інстанції не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, розглянувши справу в межах касаційного провадження, перевіривши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України у складі колегії суддів прийшов до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За встановленими обставинами у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій між ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” як орендодавець та Приватною загальноосвітньою школою І-ІІІ ступіней “Альтаїр” як орендарем укладено договір найму нежитлових приміщень №1129 від 21.11.2003, об’єктом оренди за яким є будівля дитячого садку № 41, що передано орендодавцем орендареві за актом приймання-передачі.

Додатковою угодою № 1 від 22.01.2004 сторони внесли до договору найму нежитлових приміщень №1129 від 21.11.2003 певні зміни стосовно орендної плати.

Відповідно до встановлених обставин справи договір найму нежитлових приміщень № 1129 від 21.11.2003 сторонами виконувався, Приватною загальноосвітньою школою І-ІІІ ступіней “Альтаїр” орендна плата вносилася, доказів порушення умов договору з боку останнього не надано та про наявність будь-яких обставин, що свідчили б про неврегульованість договором істотних умов не повідомлено.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.07.2006 між ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” та громадянкою Тимощенко О.Є. укладено договір купівлі-продажу, об’єктом якого є будівля колишнього дитячого садку № 41, яка знаходиться за адресою: м. Луганськ, кв. Заречний, 17а, з прилеглою земельною ділянкою, зі спорудами, що розташовані на цій ділянці, а також комунікаціями, що примикають до будівлі, нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів.

За ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Статтею 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Суди встановили, що право власності на дитячий садок № 41, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, кв. Заречний, 17а, з прилеглою земельною ділянкою, зі спорудами, що розташовані на цій ділянці, а також комунікаціями, що примикають до будівлі, припинилось у ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2006 з громадянкою Тимощенко О.Є.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи те, що на момент звернення до господарського суду із позовною заявою ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” вже не був власником та, відповідно, орендодавцем майна за договором найму нежитлових приміщень №1129 від 21.11.2003, оскільки власником та орендодавцем є громадянка Тимощенко О.Є., суди встановили, що ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” не є належним позивачем у даному спорі.

Суди встановили, що сторонами узгоджена орендна плата, розмір якої законодавством не визначено, спірний договір оренди не містить положень, які суперечили б діючому на момент його укладення законодавству, тому відсутні правові підстави щодо визнання його недійсним в порядку ст.50 ЦК УРСР, якою обгрунтовано позов.

Згідно ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Розглянувши касаційну скаргу в межах касаційного провадження відповідно до ст.1117 ГПК України, приймаючи до уваги встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини у даній справі, касаційна інстанція не погоджується з викладеними в касаційній скарзі доводами з вищенаведених підстав та звертає увагу, що за ч.2 ст.111 ГПК України не допускаються посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують встановлені судами попередніх інстанцій вищенаведені обставини, вважає рішення та постанову господарського суду Луганської області та Луганського апеляційного господарського суду у даній справі такими, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності згідно ст.43 ГПК України і залишає їх без змін.

Згідно п.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ “Луганський завод колінчатих валів” у справі №15/43пд(14/343пд)  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 08.12.2006 та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 у справі №15/43пд(14/343пд)  залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            С. Самусенко

Судді:                                                                                 Н. Дунаєвська

О. Кот