АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16.04.07 р.          № 16/355/18

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Пантелієнка  В.О.

суддів:            Вербицької О.В.

Коваленка В.М.

при секретарі:          Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - Кузьменко Г.П. - дов.
№1175/9/10-010 від 22.02.2007р.від відповідача
- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові

на постанову Господарського суду Чернігівської
області від 24.01.2007

у справі № 16/355/18  (Фесюра М.В.)

за позовом           Державної податкової інспекції у м.
Чернігові

до           Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про          стягнення за рахунок активів 3910
грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Чернігівської області від 24.01.2007р. у
справі  №16/355/18 у позові відмовлено
повністю.

Суд мотивував постанову Законом
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон
№2181-III), оскільки відповідач - ОСОБА_1 сплатила до бюджету прибутковий
податок.

В апеляційній скарзі на зазначену
постанову ДПІ у м. Чернігові просить вказану постанову скасувати в повному обсязі
та ухвалити нове рішення, оскільки на день погашення податкового боргу
(11.06.2003р.) за відповідачем числився податковий борг (залишок несплаченої
пені) в розмірі 30,18 грн., а згідно п.п.7.1 п.7 Порядку направлення органами
державної податкової служби України податкових вимог платникам податків,
затвердженого наказом ДПА України від 03.07.2001р. №266 (зі змінами та
доповненнями) податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового
боргу,

а також пеня  та штрафні санкції (за їх наявності),
самостійно погашаються платником податків.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1  просила залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін, вважаючи
постанову законною та обґрунтованою.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Станом на 30.11.2006р. за
відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість в сумі 3910
грн., яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати податкового зобов'язання.
Заборгованість по прибутковому податку відсутня. Заборгованість по ПДВ
підтверджується прийнятими ДПІ у м.Чернігові податковими повідомленнями -
рішеннями: НОМЕР_1  від 04.11.2005р. на
суму штрафних санкцій в розмірі 510 грн., вказане податкове рішення прийняте на
підставі акту перевірки НОМЕР_2 від 04.11.2005р.  своєчасності подання платником податків
декларації з податку на додану вартість за липень, серпень, вересень 2005р. та
НОМЕР_3 від 14.11.2005р. на суму штрафу в розмірі 3400грн., прийняте на
підставі акту перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового
зобов'язання платником податків НОМЕР_4 від 10.11.2005р. (а.с.4, 7-10).

На виконання вимог ст.6 Закону
№2181- III позивачем були сформовані податкові вимоги: перша податкова вимога
за НОМЕР_5 від 13.12.2002р., якою визначено 45,74 грн. податкового
зобов'язання, в тому числі за основним платежем - 44,70 грн. та 1,04 грн. пені,
(як свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_6
вимога вручена особисто відповідачу 28.12.2002р.) та друга податкова вимога за
НОМЕР_7 від 27.01.2003р. на суму 45,74 грн., в тому числі 44,70 грн. за
основним платежем та 1,04 грн. пені, (як свідчить копія повідомлення про
вручення поштового відправлення НОМЕР_8 вимога вручена особисто відповідачу
01.02.2003р.).

Відповідно    до
Закону    України    №1251-ХІІ
від    25.06.1991р.   „Про систему оподаткування” відповідач є
платником податків і тому зобов'язаний надавати до податкових органів та інших
державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів
(обов'язкових платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у
встановлені законами терміни.

Згідно з п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5
Закону №2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової
декларації.

У відповідності з п.п.16.1.1 п.16.1
ст.16 Закону №2181-ІІІ, після закінчення встановлених строків погашення
узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується
пеня.

Законом №2181-III передбачена певна
процедура стягнення в судовому порядку податкового боргу, якої податковий орган
зобов'язаний дотримуватись в силу ч.2 ст.19 Конституції України.

З матеріалів справи вбачається,
що  позивач, в порушення підпунктів
6.2.1-6.2.4 ст.6 Закону №2181-III, недотримався процедури стягнення податкового
боргу в частині виставлення податкових вимог щодо податкового боргу з ПДВ, який
виник на підставі податкових повідомлень-рішень
НОМЕР_1 від 04.11.2005р. та НОМЕР_3 від 14.11.2005р.

Як слідує з наданих карток обліку
нарахування та сплати прибуткового податку на доходи від підприємницької
діяльності, у платника податків на початок 2002 року існував борг у розмірі 48,
3 грн., 13.03.2002р. борг був зменшений на 3,6 грн. шляхом подання декларації
та нарахована пеня у розмірі 1,04 грн. На час виставлення податкових вимог борг
становив 45,74 грн. (а.с.1-12).

ОСОБА_1 сплатила до бюджету
прибутковий податок у розмірі 50 грн., що знайшло своє відображення у картці
обліку. Даний факт підтверджується квитанцією філії АБ „Синтез" від
11.06.2003р. (а.с.23).

Іншого боргу на момент сплати у
платника податків не існувало.

Відповідно до абзацу ,,а" п.п.
6.4.1. ст.6 Закону №2181-III податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо
сума податкового зобов'язання або податкового боргу, а також пені та штрафних
санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків.

За таких обставин виставлені
податковим органом податкові вимоги НОМЕР_5 від 13.12.2002р.,НОМЕР_7 від
27.01.2003р. станом на 11.06.2003р. в силу закону є відкликаними, і в разі
виникнення нового податкового боргу повинні виставлятися нові податкові вимоги,
чого не було виконано позивачем.

Абзацом 2 п.п.16.3.3 ст.16 Закону
№2181-III встановлено, якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою
податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному
документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган
самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на
погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на
погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься
зазначена інформація.

Цим Законом не передбачено
обов'язку платника податків подавати окрему заяву для розподілу сплаченої суми
на погашення основного боргу та пені.

Тому суд першої інстанції законно
не прийняв до уваги заперечення позивача про те, що податковий борг не був
повністю погашений, оскільки в квитанції не було окремо розподілено сум
основного боргу та пені і такий розподіл можливий лише за заявою платника
податків.

Закон №2181-III пов'язує момент
відкликання податкових вимог з моментом сплати податкового боргу, а не з
моментом відображення такої операції в обліковій картці. Суд першої інстанції
також вірно не прийняв заперечення позивача, які полягають в тому, що в день
сплати, тобто 11.06.2003р., платнику податків в автоматичному режимі були
додатково нараховані штрафні санкції та пеня.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення
апеляційної  скарги, скасування чи зміни
постанови суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, п.6 розділу VІІ
КАС України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ДПІ у м. Чернігові залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Чернігівської області від 24.01.2007р. у
справі  №16/355/18 - без змін.

Справу №16/355/18 повернути до
господарського суду Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя          Пантелієнко  В.О.

Судді

Вербицька О.В.

Коваленко В.М.