ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.02.07                                                                                           Справа  № 3/96

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі   колегії:

Головуючої           Дубник О.П.

суддів          Бобеляк О.М.

Орищин Г.В.

При секретарі судового засідання          Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  малого приватного підприємства (далі МПП) «ВІАЛ»від 19.12.06р.

на постанову господарського суду Чернівецької області від 20.11.2006р.

у справі          №3/96

за позовом           Сокирянської об’єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ), м.Сокиряни

до відповідача 1:  МПП «ВІАЛ», м.Сокиряни

до відповідача 2:  Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «СТК-Центр», м.Київ

про          визнання недійсними угод

за участю представників

від позивача –Швець О.І. - представник (дов. у справі);

від відповідача 1 - Доготар М.В. - представник (дов. у справі);

від відповідача 2 - не з'явився.

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суду.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 29.01.07р.

Права та обов'язки згідно ст.ст.49,51 КАС України роз'яснено, заяв про відвід суддів не надходило.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалась з допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Постановою господарського суду Чернівецької області від 20.11.2006р. у справі №3/96 (суддя Л.М.Бабак) задоволено позов Сокирянської ОДПІ до МПП «ВІАЛ», ТзОВ «СТК-Центр»та визнано недійсними усні  договори від 20, 25, 27 квітня, 4, 8 травня, 2, 14, 17 червня 2004р., що були укладені між відповідачами. Стягнено з ТзОВ «СТК-Центр»на користь МПП «ВІАЛ»97153,45 грн., а з останнього в доход Державного бюджету України 97153,45 грн.

Постанова суду мотивована п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97 від 03.04.1997р., ст.ст.173, 174, 207, 208 Господарського кодексу України, ч.6 ст.203, ст.215, ч.3 ст.216 Цивільного кодексу України, п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.90р. №509-XII, із змінами та доповненнями, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки усні договори від 20, 25, 27 квітня, 4, 8 травня, 2, 14, 17 червня 2004р. укладені відповідачами з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, а саме з наявністю умислу у ТзОВ «СТК-Центр»спрямованого на приховування доходів від оподаткування та незаконного відшкодування з державного бюджету суми податку на додану вартість, оскільки рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.04.03р. встановлено, що ТзОВ «СТК-Центр»не є власником підприємства і його волевиявлення не було спрямоване на затвердження статуту з метою створення юридичної особи та заняття підприємницькою діяльністю.

З мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, МПП «ВІАЛ»оскаржило рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, наполягаючи на тому, що неподання його контрагентом по спірному договору (ТзОВ «СТК-Центр») податкової звітності не є доказом умислу на спрямованість спірного договору на ухилення від сплати податків, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11.04.05р. не мало оцінюватись судом першої інстанції при розгляді даної справи як основний доказ у ній, що містить преюдиційні факти, так як у вказаній справі приймали участь зовсім інші особи.

Апелянт вважає, що за наявності доказів того, що зазначене вище рішення Святошинського районного суду м.Києва не набрало законної сили, чого не було перевірено місцевим господарським судом, є достатні для задоволення його скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

податковим органом за наслідками проведеної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства МПП «Віал»за період з 01.04.04р. по 30.09.05р., в результаті чого було складено акт перевірки від 26.01.06р. №057/2301/32218316, встановлено, що 20, 25, 27 квітня, 4, 8 травня, 2, 14, 17 червня 2004 року між МПП «ВІАЛ»(покупець) та ТзОВ «СТК-Центр»(продавець) було укладено усні договори на придбання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 97153,45 грн.

Факт виконання відповідачами цих господарських операцій стверджується тим, що продавець виписав покупцю податкові накладні на загальну суму 97153,45 грн., а саме: №352 від 20.04.04р. на суму 2379,60 грн. (податок на додану вартість - 396,60 грн.), №364 від 25.04.04р. на суму 39800 грн. (податок на додану вартість - 6633,33 грн.), №381 від 27.04.04р. на суму 6992,74 грн. (податок на додану вартість - 1165,46 грн.), №437 від 04.05.04р. на суму 10704 грн. (податок на додану вартість - 1284 грн.), №444 від 08.05.04р. на суму 11968,07 грн. (податок на додану вартість - 1994,68 грн.), №483 від 02.06.04р. на суму 11511,72 грн.  (податок на додану вартість - 1918,62 грн.), №502  від  14.06.04р. на суму 3343,60 грн. (податок на додану вартість - 557,27 грн.), №519 від 17.06.04р. на суму 8852 грн. (податок на додану вартість - 1477 грн.).

Як вбачається з акту перевірки, МПП «ВІАЛ» оплатило отриману продукцію шляхом перерахування вищезазначеної суми коштів (в тому числі і податок на додану вартість) ТзОВ "СТК-Центр", яке, як стверджує позивач, у відповідності до Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97 від 03.04.1997р., із змінами та доповненнями, не сплатило податок на додану вартість до державного бюджету.

Позивач вважає, що ТзОВ «СТК-Центр»має ознаки «фіктивності», посилаючись при цьому на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11.04.03р., яким визнано недійсними установчі документи ТзОВ «СТК-Центр»з дати його державної реєстрації та свідоцтво №36370658 про реєстрацію платника податку на додану вартість ТзОВ «СТК-Центр» з дня його видачі –24.12.03р. Оскільки установчі документи ТзОВ «СТК-Центр» визнано судом недійсними з дати реєстрації, робить висновок позивач, то всі угоди, які вчинялися, є недійсними. В описовій частині рішення Святошинського райсуду від 11.04.03р. зазначено, що в судовому засіданні встановлено непричетність зазначеної в статутних документах особи до фінансово-господарської діяльності даного підприємства. Шишаєва О.Ф., яка вказана власником ТзОВ «СТК-Центр», статутний фонд даного підприємства не формувала.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку про наявність умислу у ТзОВ «СТК-Центр»на укладення з МПП «ВІАЛ»спірних усних угод з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства на підставі, беручи до уваги,  рішення Святошинського районного суду м.Києва.

Згідно ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Разом з тим, правочин, який вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства і тому є згідно із ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України нікчемним, для чого немає необхідності визнавати його таким в судовому порядку.

Відповідно до п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби можуть звертатись до суддів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних за право чинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11.04.2005р. у справі №22-10689, на яке посилається місцевий господарський суд та позивач, скасовано ухвалою апеляційного суду м.Кисва від 20.04.2006р., яка набрала законної сили (наявна у справі), а позовну заяву гДухневич Олени Григорівни до ТзОВ „СТК - Центр", Шишаєва Олександра Федоровича, за участі третіх осіб: Святошинська районна у м.Києві державна адміністрація, Державна податкова адміністрація м.Києва, про визнання недійсним установчих документів та свідоцтва платника податку на додану вартість, залишено судом першої інстанції без розгляду.

З матеріалів справи вбачається (лист ДПІ у Святошинському районі м.Києва від 29.09.06р. №3384/7/26-08/90), що ТзОВ „СТК - Центр" за 2004 рік нарахувало 10 грн. податку на додану вартість, сплатило –0. За період з 2000-2006 роки комплексні документальні перевірки фінансово-господарської діяльності не проводились.

Таким чином, несплата ТзОВ „СТК - Центр" податків (зборів, інших обов’язкових платежів) є порушенням вимог податкового законодавства.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено наявність у ТзОВ „СТК - Центр" умислу на вчинення угод, суперечних інтересам держави і суспільства.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст.254 КАС  України –

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Постанову господарського суду Чернівецької області від  20.11.2006р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. В позові Сокирянської ОДПІ до МПП «ВІАЛ», ТзОВ «СТК-Центр»про визнання недійсними усних договорів, укладених відповідачами 20, 25, 27 квітня, 4, 8 травня, 2, 14, 17 червня 2004р.,  відмовити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може  бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець