ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.02.2007
Справа №2-2/1429-2007

За позовом: ТОВ « Сакський завод мінеральних вод» (вул. Промислова 14, м. Саки, АР Крим, Україна).

До відповідача: ВАТ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим» (вул. Героїв Сталінграду 12, м. Сімферополь АР Крим, Україна).

Про визнання договору дійсним, про визнання права власності.

Суддя  В.І.Толпиго

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача:  Кожухар, дир. прот. № 20 від 21.7.04р. дор. у справі.

Від відповідача: Киричевська, нач. юр. від. дор. у справі .

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою про визнання права власності  на нерухому нежилу будову, розташовану в м. Сімферополі по вул. Крилова/ Красноармійська 84/85.

Заявою  від 24.01.2007р. № 22/1  позивач збільшив позовні вимоги та просить  визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29.11.2006р. № 232, укладений між позивачем та відповідачем.

Вимоги мотивовані тим, що 29.11.2006р.  між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу № 232 згідно якому відповідач зобов'язався передати позивачеві у власність нерухому нежилу будову -| магазин, що складається з однієї одноповерхової кам'яної будівлі, позначеній  в плані  під літ. «Ж» загальною площею 65,7 кв.м., тамбура під літ. «Ж1», що розташована в м. Сімферополі по вул. Крилова/ Красноармійська 84/85. Підписана додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу № 232 від 29.11.2006р., згідно якої п.6.3. договору викладений в іншій редакції відповідно до якої  «продавець» відповідно до ст. 209 ЦК України зобов'язується в строк до 06 грудня 2006р. нотаріально засвідчити з «покупцем» договір купівлі-продажу об’єкта - нежила будова - магазин під літ. «Ж», площею 65,7кв.м. та тамбур „Ж1”. За актом приймання-передачі відповідач передав позивачеві наведений об'єкт та технічну документацію. Між сторонами підписана угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, проведене зарахування на 210000грн. з урахуванням  якого переданий об'єкт сплачений в повному обсязі. Сторони досягли угоди за всіма істотними умовами, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у зв'язку з чим на підставі ст. 220 ЦК України просить визнати угоду дійсною та визнати за позивачем право власності на вказаний об'єкт.

Відповідач позов визнає, повідомив суд про те, що за договором купівлі-продажу від 29.11.2006р. № 232 він передав позивачеві у власність нежилу будову по вул. Крилова/Красноармійська 84/85, що складається з одноповерхової кам'яної будівлі, позначеної в плані під літ.»Ж» загальною площею 65,7 кв.м. та тамбура під літ. «Ж1»., указує на те, що об'єкт нерухомості, переданий відповідачем позивачеві за договором купівлі-продажу від 29.11.2006р. № 232, належав відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.10.2001р. за  реєстром 5340, зареєстрованого в БТІ зо реєстром 3204 відповідно до ст. 227 ЦК України. На момент посвідчення договору  купівлі-продажу 2001р, укладеного між Сабуровим І.Н. та ВАТ «Пивобезалкогольний  комбінат «Крим» нотаріуси не повинні були перевіряти  наявність права власності або користування земельною ділянкою, оскільки відповідно до ст. 30 Земельного кодексу 1992р., діючого на момент посвідчення договору купівлі-продажу, під час переходу  права власності на будівлі та споруди до набувача майна автоматично  переходило право  власності на земельну ділянку, на якій розташована будова. По ст. 120 Земельного кодексу 2002р, що діє в даний момент, перехід права власності або користування на земельну ділянку вимагає окремого договірно-правового регулювання шляхом  укладення відповідних цивільно-правових  угод.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

29.11.2006р.  між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу № 232 відповідно до якого відповідач зобов'язався передати позивачеві у власність нерухому нежилу будівлю - магазин, що складається з однієї одноповерхової кам'яної будівлі, позначений  в плані  під літ. «Ж» загальною площею 65,7 кв.м., тамбура під літ. «Ж1», що розташована в м. Сімферополі по вул. Крилова/ Красноармійська 84/85. Сторонами підписана додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу № 232 від 29.11.2006р., згідно якої п.6.3. договору викладений в іншій редакції відповідно до якої  «продавець» відповідно до ст. 209 ЦК України зобов'язується в строк до 06 грудня 2006р. нотаріально посвідчити з «покупцем» договір купівлі-продажу об’єкта  - нежила будова - магазин під літ. «Ж», площею 65,7кв.м. та тамбур „Ж1”.

Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу передача об'єкту нерухомості здійснюється продавцем покупцеві протягом 2-х днів з моменту повного розрахунку за договором.

Між сторонами  підписана угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, проведене зарахування на 210000грн., з урахуванням якого, переданий об'єкт сплачений в повному обсязі.

За актом приймання-передачі відповідач передав позивачеві наведений об'єкт та технічну документацію.

Проданий об'єкт нерухомості належав відповідачеві  на праві власності на підставі договору купівлі-продажу між Сабуровим І.Н. та ТОВ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим», посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АРК, зареєстрованого 04.10.2001р. за реєстром 5340, зареєстрованого в БТІ за реєстром 3204.

Згідно п.6.3. договору № 232 в редакції додаткової угоди від 04.12.2006р. до договору купівлі-продажу від 29.11.2006р. № 232 відповідач зобов'язаний в строк до 06.12.2006р. нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нежилого приміщення - магазин під літ.”Ж” площею 65,7кв.м. та тамбур „Ж1”.

У встановлений договором термін відповідач не здійснив дій по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу, тим самим ухилився від нотаріального посвідчення правочину.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися  за всіма  істотними умовами договору, що підтверджується письмовими доказами,  та відбулося повне або часткове його виконання, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, суд може визнати такий договір дійсним. При цьому не вимагається подальшого нотаріального посвідчення такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні сторонами 29.11.2006р. договору  купівлі-продажу №  232 ними у встановленій формі було досягнуто угоду  відносно всіх  його істотних  умов: предмет, ціна, порядок та терміни розрахунків і передачі майна; відбулося виконання договору - позивач повністю сплатив придбане їм у відповідача нерухоме майно, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а відповідач передав позивачеві придбане ним майно за актом прийому-передачі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що посвідчує його право власності.

Пунктами 3, 5 ст. 48 закону України «Про власність»  також передбачено, що власник або особа, яка володіє майном на законних підставах, має право вимагати усунення яких-небудь порушень його права.

Відповідно до ст. 49 закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно  п. 1.6. договору № 232 право власності на  об'єкт, що купується, переходить до покупця у момент повної оплати об'єкту продажу або іншим способом, не забороненим законодавством.

Оплата за об'єкт нерухомості  здійснена позивачем в повному обсязі.

В ст. 328 ЦК України сказано, що  право власності  набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 3. ст. 334 ЦК України  право власності  на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту вступу до законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально,  дійсним.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті держмита,  інформаційно-технічних послуг відносяться на відповідача.

За згодою сторін 15.02.2007р. у  засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 19. 02. 2007р.

Керуючись ст.ст. 48, 49 закону України «Про власність», ст. ст. 220, 331, 328, 392, 657 ЦК України,  ст.ст. 43, 49,   82, 84,85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір від 29 листопада 2006р. № 232 купівлі-продажу нерухомого майна – нежила будова - магазин, що складається  з однієї одноповерхової кам'яної будівлі під літ. «Ж» загальною площею 65,7кв.м., тамбура під  літ. «Ж1», що розміщена в м. Сімферополі по вул. Крилова/Красноармійська № 84/85, укладений між ВАТ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим» (вул. Героїв Сталінграду 12, м. Сімферополь, АР Крим, Україна, т/рахунок 4900 в АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 384566) та ТОВ «Сакський завод мінеральних вод» (вул. Промислова 14, м. Саки, АР Крим, Україна, т/рахунок 260093677 в КРД АППБ «Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021).

3. Визнати за ТОВ «Сакський завод мінеральних вод» (вул. Промислова 14, м. Саки, АР Крим, Україна, т/рахунок 260093677 в КРД АППБ «Аваль», м. Сімферополь, МФО 324021) право власності на об'єкт нерухомого майна – нежила будова - магазин, що складається  з однієї одноповерхової кам'яної будівлі під літ. «Ж» загальною площею 65,7кв.м., тамбура під  літ. «Ж1», що розміщений  в м. Сімферополі по вул. Крилова/Красноармійска № 84/85, придбаний їм у ТОВ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим» (вул. Героїв Сталінграду 12, м. Сімферополь, АР Крим, Україна, т/рахунок 4900 в АКИБ «Укрсиббанк», м. Харків, МФО 384566) за договором купівлі-продажу від 29.11.2006р. № 232.

4. Стягнути з ВАТ «Пивобезалкогольний комбінат «Крим» (вул. Героїв Сталінграду 12, м. Сімферополь, АР Крим, Україна, т/рахунок 4900 в АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 384566)  на користь ТОВ «Сакський завод мінеральних вод» (вул. Промислова 14, м. Саки, АР Крим, Україна, т/рахунок 260093677 в КРД АППБ «Аваль» м. Сімферополь, МФО 324021) 2185грн. держмита, 118 грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

5.  Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.