ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2007
Справа №2-25/1787-2007

За позовом Сакського міськрайонного центру зайнятості, м. Саки, вул.. Курортна, 27,

До відповідача  ВАТ „Євпаторійське племпідприємство”, Сакський район, с. Уютне, вул.. Євпаторійська, 57.

Про стягнення:  1321,00 грн.

Суддя  О.Ю. Копилова

Представники:

Від позивача – Алієва Н.Ф., ю/к., дов. № 1412 від 19.10.06р..

Від відповідача –  не з’явився

Сутність спору: Сакський міськрайонний центр зайнятості, м. Саки звернувся  у господарський суд  АР Крим з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті страхових внесків у Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування  України на випадок безробіття в розмірі 1321,00 грн.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, письмовий відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст.. 75 ГПК України, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення  представника позивача, суд

встановив:

ВАТ „Євпаторійське племпідприємство”,  зареєстровано в Сакському міськрайонному центрі зайнятості як платник  внесків на загальнообов'язкове державне  соціальне страхування України на випадок безробіття за № 11200190.

Відповідно до розрахункової відомості про нарахування й перерахування страхових внесків у Фонд загальнодержавного державного соціального страхування України на випадок безробіття за перший квартал 2006р., представленої відповідачем у порядку звітності, станом на 01.10.2006р. заборгованість по внесках у нього склала 3339,06 грн. у тому числі недоїмка  в сумі  2281,00 грн.

З урахуванням задоволених господарським судом АРК позовних вимог центру зайнятості у сумі 1500,00 грн., сума заборгованості яка підлягає стягненню складає 1321,00 грн.

Відносини в сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування врегульовані Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, прийнятими 14.01.1998р., що  вступили в  законну силу, у відповідності із ст. 32 Основ з моменту їхнього опублікування  - 19.02.1998р.

Одним з видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно  ст. 4 Основ, є страхування  на випадок безробіття.

Відносини, які виникають із загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття тепер урегульовані нормами Закону України від 02.03.2000р. № 1533 -III „Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхуванні на випадок безробіття”, що  набув законної сили, відповідно до п. 1 розділу 8  „Заключних положень” з 01.01.2001р.

До набуття законної сили зазначеного Закону, тобто до 01.01.2001р., ст. 31 Основ, відповідно до якої, строки введення загальнообов'язкового державного страхування в Україні, визначаються в законах України в окремих видах загальнообов'язкового державного соціального страхування, платежі на обов'язкове державне  страхування мали статус збору (обов'язкового платежу) і входили до складу загальнообов'язкових податків  і зборів, визначених ст. 14 Закону України «Про систему оподатковування» (п.16 ч. 1).

Таким чином, до 01.01.2001р. порядок стягнення такого збору визначався Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. № 8-93 „Про стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів”, що втратив  дію  у зв'язку із прийняттям  Закону України № 2181 від 21.12.2000р. „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами й державними цільовими фондами”, що набув законної сили  с 01.04.2001р., за винятком деяких норм.

Таким чином, до моменту набуття законної сили Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” (до 01.01.2001), на порядок стягнення платежів на обов'язкове державне соціальне страхування, які мали статус загальнообов'язкового збору, поширювалися норми, які регулюють відносини в сфері   оподатковування.

Правові, фінансові й організаційні основи загальнообов'язкового державного страхування на випадок безробіття, після 01.01.2001р. вже регулювалися нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

У чинність п. 2 розділу 8 Закону,  до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони й інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а відповідно до п. 4 Кабінету Міністрів України в шестимісячний строк від дня  опублікування  цього Закону  доручено  підготувати й подати на розгляд Верховної Ради України  пропозиції щодо приведення  законів України у відповідність із  цим Законом.

Таким чином, з  моменту набуття законної сили зазначеного Закону, тобто з 01.01.2001р. не діють норми Закону України „Про систему оподатковування”  у частині, що  суперечить йому, - хоча зміни у Закон України „Про систему оподатковування”, яким п. 16 ч. 1 ст. 14 виключений, внесені  лише  Законом України від 16.01.2003р.  № 429 „Про внесення змін у деякі законодавчі  акти України щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування”.

Отже з 01.01.2001р. страхові внески на випадок безробіття не входять у систему  оподатковування й не можуть стягуватися в іншому порядку, чим передбачено Законом України № 1533- III  від 02.03.2000р.

Таким чином, на порядок стягнення заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, розмір яких визначений Законом  України  від 11.01.2001р.№ 2213, що вступили  у чинність з 02.03.2001р.,  „Про  розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття”, які виникли після 01.01.2001р., не поширюються норми Закону України „Про порядок погашення  зобов'язань  платників податків перед бюджетами й державними цільовими фондами”  й інші нормативні  акти, які регулюють відносини в сфері  оподатковування. Зазначені відносини врегульовані спеціальним законодавством по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Порядок нарахування внесків й їх сплати регулюється Інструкцією про порядок  вирахування й сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття й обліку їхнього одержання у Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, затвердженого Наказом Міністерства праці й соціальної  політики України від 18.12.2000р. № 339.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України № 1533 від 02.03.2000р. „Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхування на випадок безробіття” кошти  Фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладають на центр зайнятості АР Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, районні в містах центри зайнятості.

Згідно п.п. 2.2. п. 2 ст. 35  даного Закону роботодавець зобов'язаний  вчасно й у повному розмірі сплачувати страхові внески.

Частиною 1 ст. 38 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” і пунктом 9.1 Інструкції визначена відповідальність  роботодавця за несвоєчасність сплати  й неповну сплату  страхових внесків. У випадку несвоєчасної  сплати страхових внесків  страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом внесків (недоїмки), штраф і пеню.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону не сплачені в строк страхові внески, пеня й штраф стягуються у доход Фонду зі страхувальника в безперечному порядку. Строк давнини у випадку стягнення страхових внесків, пені й фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосуються. Статтею 39 цього ж законодавчого акту передбачено, що спори, які виникають з правовідносин за цим  Законом, вирішуються в судовому порядку.

Крім того,  у Постанові Верховного суду України від 22.06.2004р. зазначено, що центр зайнятості має право звертатися в суди з позовами про стягнення заборгованості по оплаті страхових внесків у Фонди загальнообов'язкового  державного страхування на випадок безробіття.

Заборгованість відповідача перед Фондом підтверджується розрахунковою відомістю  платника.

Згідно  ст. 19   Закону України „Про зайнятість населення”  Державна служба зайнятості  стягує з підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, суми  прихованих  або занижених обов'язкових зборів і недоїмок у державний бюджет фонду сприяння зайнятості населення.

У відповідності із ст. 67 Конституції України кожний зобов'язаний оплачувати податки й збори в порядку й  розмірах, встановлених законом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджені розрахунковою відомістю.

Судові витрати віднести на відповідача згідно  ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49,75,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ВАТ „Євпаторійське племпідприємство”, (Сакський район, с. Уютне, вул.. Євпаторійська, 57; п/р 260057396 КРД АППБ „Аваль”, ) на користь Сакського міськрайонного центру зайнятості, (м. Саки, вул.. Курортна, 27; п/р 0021 (по ставці від роботодавців), управління держказначейства в АР Крим, м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 20708681)  заборгованість у сумі 1321,00 грн.

3.  Стягнути з ВАТ „Євпаторійське племпідприємство”, (Сакський район, с. Уютне, вул.. Євпаторійська, 57; п/р 260057396 КРД АППБ „Аваль”, ) у доход Державного бюджету України (пр 0002; в банку одержувача: Управління Держказначейства в АР Крим,  МФО 824026, ОКПО 22301854) 102, 00 грн. держмита.

4. Стягнути з ВАТ „Євпаторійське племпідприємство”, (Сакський район, с. Уютне, вул.. Євпаторійська, 57; п/р 260057396 КРД АППБ „Аваль”, )  на користь Державного підприємства  „Судовий інформаційний центр”, м. Київ, вул.. Трутенко, 2, п/р 0001 у ВАТ „Банк Універсальний”, м. Львів, МФО 325707, ОКПО 30045370) 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після вступу рішення в законну чинність.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.