ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.03.07 р.                                                                               Справа № 4/31

20.02.07р. оголошувалась перерва на 10годин 23.03.2007року для підготовки повного тексту рішення на підставі ст.77 ГПК України, про що попереджені представники сторін в судовому засіданні.

Господарський суд Донецької області у складі судді - Гринько С.Ю., при секретарі Кужель А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою:

за позовом:                                   Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

м. Донецьк

до відповідача :                            Колективного підприємства “Профдезінфекція” м. Волноваха

про   стягнення штрафних санкцій в розмірі 5313,43грн. за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за період 2005року та пені в розмірі 484,58грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Щербатюк Л.В. – довіреність № 03-01/364 від 30.01.2007р.,

від відповідача –  Яценко О.В. – довіреність № 21 від 18.07.2007року,

в с т а н о в и в:

Представниками сторін не надані письмові клопотання про забезпечення технічною фіксацією судового процесу, як цього вимагає стаття 81-1 ГПК України. Складено протокол судового засідання.

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 5313,43грн. за недодержання нормативу  робочих місць для працевлаштування інвалідів за період 2005року та пені в розмірі 484,58грн.

В підтвердження позову позивач посилається на не виконання відповідачем Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та надав в обґрунтування наданий  відповідачем до Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005рік, розрахунок штрафу.

Відповідач не погоджується з вимогами позову, вважаючи що ним створено вакантне робоче місце для інваліда на посаді водія, про що сповістили центр зайнятості і це підтверджено записом в книзі поштових відправлень.

Після проведення аналізу наданих сторонами документів та, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного:

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995року № 314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів” затверджено Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі –Положення).

Відповідно до п. 5 Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда у відповідності до пункту 3 Положення.

Разом з тим, статтею 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі – Закон) зазначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів, а не підприємствами.

Зазначені положення Закону про захист інвалідів дає підстави для висновку про те, що обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком  підбирати й працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Таких обов’язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону.

На підприємство покладено обов’язок по створенню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов’язок підбирати та працевлаштовувати їх на створені місця.

Це підтверджується і змістом абзацу другого пункту третього Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (затверджений постановою Кабінету міністрів України №1434 від 26 вересня 2002року), згідно з яким завдання Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами нормативів  робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, а також підпункту третього  пункту четвертого та підпункту третього пункту п’ятого цього Положення, яким Фонду надано право здійснювати контроль за своєчасним перерахуванням підприємствами штрафних санкцій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

2

Згідно з пунктом 8 Положення  о робочім місці інваліда і о порядку працевлаштуванні інвалідів, затвердженого Постановою КМУ від 03 травня 1995року № 314, інваліди, які не мають можливості працювати на підприємстві (в тому числі і на спеціалізованих), можуть займатись надомною формою труда у відповідності з рекомендацією МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці і з урахуванням побутових вимог.

Статтею 19 Закону для підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності і господарювання встановлений норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної численності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з наявного у матеріалах справи Звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів по формі 10-П1 за 2005рік, який здається ним до Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецька вбачається, що:

-  відповідно до середньооблікової чисельності штатних працівників (14 осіб) відповідач у 2005 році повинен був створити 1робоче місце для працевлаштування інвалідів;

-  фактично в 2005 році відповідач не створив робочих місць для працевлаштування інвалідів;

-  протягом 2005 року відповідач не повідомляв органи працевлаштування про наявні вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів;

- з урахуванням середньорічної заробітної плати на підприємстві в 2005 році (11592,86грн.) розмір штрафних санкцій за не створення 1робочого місця для інвалідів повинен становити 5796,43грн., але приймаючи до уваги, що відповідачем у добровільному порядку сплачено 483,00грн., розмір штрафних санкцій становить 5313,43грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про правомірність стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності  інвалідів  в  Україні”  від  21.03.1991  №  875-ХІІ.

Частиною першою статті 19 цього Закону для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 875 підприємства (об'єднання), установи і організації, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств,   організацій   громадських   організацій  інвалідів, фізичних   осіб,   на  яких  працює  від  8  до  15  осіб,  розмір адміністративно-господарських  санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі   половини   середньої   річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  в установі, організації

Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі –Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (пункт 1); робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (пункт 3); підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (пункт 5).

Пунктом 14 Положення встановлено, що підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

При цьому частиною першою статті 18 Закону № 875 і пунктом 10 Положення передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Наказом   Державного   комітету статистики України від 06.07.1998 № 244, зареєстрованим   в   Міністерстві   юстиції   України   17.07.1998   за № 464/2904, затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН “Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках” і № 4-ПН “Звіт про вивільнення працівників”, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якої:

- звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно;

3

- у разі потреби термінового заміщення наявних вільних робочих місць, що виникли у міжзвітний період у зв'язку зі звільненням працівників, дані про ці місця подаються додатково, в міру їх виникнення;

в графі 4 звіту за  формою № 3-ПН проставляється наявність вільних робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановленої місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів. Наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під встановленими шифрами (інваліди мають шифр “14”).

З метою здійснення моніторингу виконання Закону № 875 наказом Державного комітету статистики України від 10.01.2002 № 49 затверджено форму державної статистичної звітності № 3-ПН поштова-річна “Звіт про зайнятість інвалідів”, яку відповідач мав щорічно подавати до Відділення.

Відповідач не надав доказів, що ним “Звіт про зайнятість інвалідів” був надісланий до центру зайнятості. Тільки запис в книзі поштових відправлень не може бути свідоцтвом, що відправлення Звіту дійсно відбулося. Крім цього, Волноваський районний центр зайнятості підтвердив довідкою від 21.04.2006року № 03-21/872, що КП “Профдезінфекція” в період з 01.01.2005року по 31.12.2005року інформацію форми 3-ПН, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 10.01.2002 № 49 про вільні робочі місця для працевлаштування інвалідів не надавали, що являється порушенням Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Згідно листа від 12.11.2003року № 6538 Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва “Щодо заповнення звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів”  за формою державної статистичної звітності № 10-ПI поштова-річна “Звіт про зайнятість інвалідів” підприємства, установи, організації незалежно від форми власності та господарювання не пізніше 1 лютого після звітного періоду повинні подавати до регіонального відділення Фонду соціального захисту інвалідів України Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Такий Звіт у встановлений строк відповідачем до центру зайнятості не надавався.

Той факт, що ними прийнятий інвалід на посаду водія Ржавський С.П. з 01.12.2005року є підтвердженням факту дотримання нормативу робочих місць для інвалідів.

З огляду на наведене та, приймаючи до уваги, що на підприємстві працював інвалід в 2005році, а також суд бере до уваги, що за не надання своєчасно Звіту до  регіонального відділення Фонду соціального захисту інвалідів України позивач не вимагає фінансові санкції, господарський суд вважає відсутніми підстави для відповідальності відповідача за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за період 2005року та пені в розмірі 484,58грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено свої позовні вимоги предметом яких є саме недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не несвоєчасне подання Звіту до регіонального відділення Фонду соціального захисту інвалідів України, господарський суд відмовляє позивачу у позові.

Оскільки позивач звільнений від оплати державного мита, останнє не стягується.

На підставі Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1995року № 314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів”, якою затверджено “Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів”, керуючись статтями ст.ст. 49,82,84,81-1,85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в :

Відмовити у позові Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк до Колективного підприємства “Профдезінфекція” м. Волноваха про стягнення штрафних санкцій в розмірі 5313,43грн. за недодержання нормативу  робочих місць для працевлаштування інвалідів за період 2005року та пені в розмірі 484,58грн.  в повному обсязі.

Суддя                                                                         Гринько С.Ю.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Апеляційного господарського суду Донецької області через місцевий господарський суд у встановлений законодавством термін.

Оголошений повний текст рішення 23.02.2007року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу