Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11»квітня 2007 року                                                           Справа № 05/135-06

Колегія суддів у складі:                           головуючого судді В.В.Афанасьєва,

судді А.І.Бухана,

судді О.В.Шевель,

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників:

позивача                      – Колесан С.І., Золотарьової О.О.

відповідача                  – Даниленка О.В. (після перерви не з’явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача   (вхідний №1094Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2007 року по справі № 05/135-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Транс», (місто Харків)

до Акціонерного страхового товариства «Вексель», (місто Київ)

про стягнення 88454,04 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду  Харківської  області від 12 лютого 2007 року по справі № 05/135 -06 (суддя Ольшанченко В.І.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за договором  № 13-31/05-Х добровільного страхування наземного транспорту від 16 червня 2005 року в сумі 88454,04 грн., державне мито в сумі 884,54 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. та витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1308,00 грн. .

Відповідач - Акціонерне страхове товариство «Вексель»з рішенням  господарського суду Харківської області не погодився і у своїй  апеляційній скарзі  просить його скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення  судом  норм  матеріального та процесуального права та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю «СС Транс», у своєму  відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі та доводи сторін, заслухавши пояснення їх уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив що :

16 червня 2005 року між сторонами був укладений договір № 13-31/05-Х добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання по виплаті страхового відшкодування позивачу в сумі, вказаній в п.10 договору, у разі настання страхових випадків, вказаних в п.6 договору, з транспортними засобами позивача, вказаними в додатку № 1, зокрема з автомобілем - сідловий тягач - DAF модель ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом - КОGEL моделі SN24 держ. номер АХ2190ХХ, які належать позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію ТЗ серії ЯНВ № 400650 та серії ЯНВ№ 400651. Відповідач має ліцензію серії АА № 239248 на страхову діяльність у формі добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) та на обов'язкове страхування згідно переліку, видану Міністерством фінансів України 03.11.1998 р. 12 грудня 2005 року з автомобілем DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом - КОGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ, з вантажем вагою 21 т., який рухався зі швидкістю 20-30 км/год, в напрямку м. Києва по автошляху Харків - Київ в умовах ожеледі та темного часу доби, під керуванням водія Середи А.М., на 694 км. цієї дороги внаслідок уникнення зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099, який виїхав на зустрічну смугу, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме перекидання автомобіля на правий бік, що підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 12 грудня 2005 року, складеним ДАІ МВС в Донецькій області та довідкою ДАІ (т.1 а.с.23).  Внаслідок перекидання автомобіль DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом КОGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ зазнали пошкоджень. Позивач по мобільному телефону викликав представника відповідача та державні органи: ДАІ, ТПП, митницю, але представники відповідача на виклик позивача на місце ДТП не прибули. Відповідно до п.22.1.2 договору позивач 12 грудня 2005 року письмово повідомив відповідача про настання страхового випадку та протягом семи днів передав відповідачу всі необхідні документи, передбачені п.22.1.4 договору.

Водій Середа А.М. на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з позивачем та виконував завдання позивача, що підтверджується копією наказу № 27 від 01 червня 2005 року та копією подорожнього листа № 916477 від 23 листопада 2005 року.  На підставі протоколу серії АЖ № 0860520 про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2005 року, складеного інспектором ДПС Слов'янського роти, Комінтернівський районний суд м. Харкова постановою від 06.02.06 р. по справі № 3-40/2006 за порушення п.п.12.1-3 Правил дорожнього руху України притягнув до адміністративної відповідальності водія  Середу А.М. На замовлення відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю „Експертна компанія „Укравтоекспертиза - Холдінг" надані звіти про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу № 04/01/06 від 10.10.06 р. та № 13/01/06 від 16 січня 2006 року, згідно яких вартість матеріальної шкоди, завданої   власнику   ТЗ   в   результаті   пошкодження   автомобіля  DAF ТЕ   95ХF реєстраційний номер АХ7062АВ під час ДТП становить 79347,57 грн., напівпричепу КОGEL SN24 реєстраційний номер АХ2190ХХ - 9971,47 грн. Всього 88454,04 грн.

Відповідно до п.23.2.3 виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 10 робочих днів, починаючи з дня надання страхувальником страховику останнього із всіх необхідних документів. Позивач звертався до відповідача з листами № 0302/1 від 03 лютого 2006 року, № 0902/1 від лютого 2006 року, в яких просив виплатити йому страхове відшкодування, але у відповідь на них відповідач просив лише надати йому нові документи. 22 березня 2006 року позивач направив відповідачу претензію № 2203/1 з вимогою виплатити йому страхове відшкодування та пеню за затримку виплати страхового відшкодування згідно п.23.2.3 договору.

У відповіді № 474 від 29 березня 2006 року на претензію відповідач відмовив позивачу в задоволенні вимог, посилаючись на те, що не допускав порушення зобов'язань. У листі № 498 від 04 квітня 2006 року відповідач повідомив позивача про прийняття ним рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 19.1.7 договору. Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що ДТП, яка сталася 12 грудня 2005 року, не можна визнати страховим випадком, оскільки позивач надав відповідачу свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку (повідомлення про випадок № 1212/3 від 12 грудня 2005 року, пояснення водія Середи А.М. щодо механізму та передумов перекидання вказаного автомобіля), а також тим, що водій Середа А.М. грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України шляхом виїзду на смугу зустрічного руху в місці, де такий виїзд заборонено, посилаючись на висновки фахівця Севастопольської філії Експертної компанії "Укравтоекспертиза - Холдінг" № 375-АТ від 06 березня 2006 року та висновок спеціаліста - автотехніка та транспортного трасолога Київського НДІСЕ № 2801/2803 від 30 березня 2006 року.

Причиною даного спору є розташування сідлового тягача DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом KOGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ на дорозі відносно смуги зустрічного руху перед початком падіння на правий бік та чи є надана позивачем відповідачу інформація стосовно ДТП завідомо недостовірною.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 06 вересня 2006 року була призначена судова автотехнічна експертиза за фотознімками, які були зроблені позивачем на місці ДТП, та іншими матеріалами справи, проведення якої доручено Харківському НДІСЕ. Цією ж ухвалою судових експертів попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України. У висновку автотехнічної експертизи № 7937 від 27 грудня 2006 року судові експерти на поставлені судом питання надали наступні відповіді, якими   зазначили

Перед початком падіння на правий борт сідловий тягач DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом KOGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ знаходився на правому узбіччі автодороги Київ - Довжанський.

З причини, вказаної в дослідницькій частині висновку, встановити більш конкретне розташування сідлового тягача DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом KOGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ відносно ширини проїжджої частини не представляється можливим.Пояснення водія Середи А.М. відносно механізму розвитку ДТП, наслідком якої було перевертання сідлового тягача DAF ТЕ 95ХF держ. номер АХ7062АВ з напівпричепом KOGEL SN24 держ. номер АХ2190ХХ на правий борт, є з технічної точки зору, технічно спроможними. В дослідницькій частині свого висновку судові експерти вказують, що „в даній дорожній обстановці автопоїзд міг перевернутися на праву сторону лише після того, як водій, виїхавши на праве узбіччя, почав повертати свій автомобіль ліворуч в сторону осьової лінії дороги, віддаляючись від правого кювету. Під дією центробіжної сили, яка виникла при відхиленні траєкторії руху автопоїзда вліво, тобто від заїзду в правий кювет, виник перекидаючий момент сили, який почав зміщувати центр ваги напівпричепа, його вантажу, а також самого автбмобіля-тягача вправо. З цього моменту почав розвиватись механізм перекидання автопоїзда на правий бік."

Після проведення експертизи, судові експерти, яки проводили цю експертизу, надали вичерпні відповіді на поставлені питання сторін. В судовому засіданні судові експерти пояснили, що висновки фахівця Севастопольської філії Експертної компанії "Укравтоекспертиза - Холдінг" № 375-АТ від 06 березня 2006 року та спеціаліста - автотехніка та транспортного трасолога Київського НДІСЕ № 2801/2803 від 30 березня 2006 року, є помилковими та технічно не спроможними, оскільки за законами фізики не можливе перекидання автопоїзда на правий борт після повороту руля у право, тобто в цих висновках не встановлено механізм перевертання автопоїзда та відсутній його аналіз з урахуванням пошкоджень автопоїзда, його кінцевого положення на дорозі, не враховано напрямок дії центробіжної сили, яка викликала перекидання автопоїзда на правий борт.

За таких обставин, суд не приймає до уваги надані відповідачем висновки фахівця Севастопольської філії Експертної компанії "Укравтоекспертиза - Холдінг"       № 375-АТ від 06 березня 2006 року та спеціаліста - автотехніка та транспортного трасолога Київського НДІСЕ № 2801/2803 від 30 березня 2006 року, оскільки особи, які їх зробили, не були попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України. Також висновки, зроблені цими фахівцями, суд вважає необґрунтованими, не відповідаючими обставинам та матеріалам справи, та такими, що носять непевний, неконкретний характер.

Посилання відповідача на те, що позивачем надані йому свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку (повідомлення про випадок  № 1212/3 від 12 грудня 2005 року, пояснення водія Середи А.М. щодо механізму та передумов перекидання вказаного автомобіля), а також на те, що водій Середа А.М. грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України шляхом виїзду на смугу зустрічного руху в місці, де такий виїзд заборонено, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються висновками судової автотехнічної експертизи № 7937 від 27 грудня 2006 року, відповідями судових експертів та суперечать матеріалам справи, а саме протоколу огляду місця ДТП від 12 грудня 2005 року із схемою до нього, постанові Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2006 року по справі № 3-40/2006, в яких не встановлено, що водій Середа А.М. допустив виїзд на зустрічну смугу руху.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.20 Закону України „Про страхування" та ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, страховий акт відповідачем не складався з причин відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.

.Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно  статті  525   ЦК України  одностороння   відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Задовольняючи  позовні вимоги суд вказав на те, що відповідач не надав, відповідно до ст. 33 ГПК України, доказів виплати позивачу страхового відшкодування та доказів надання позивачем відповідачу завідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Враховуючи, що Харківська філія АСТ „Вексель" згідно п.3.1.4 Положення про Харківську філію АСТ „Вексель", затвердженого загальними зборами акціонерів АСТ „Вексель 05 березня 2004 року протоколом № 19, не має права на представництво інтересів товариства у судах, суд стягнув суму страхового відшкодування з юридичної особи - АСТ „Вексель", та відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача стягнуто на користь позивача державне мито в сумі 884,54 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. та витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1308,00 грн.

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів в основному відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Харківської області  забезпечив додержання вимог статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об’єктивно дослідив  фактичні обставини справи та оцінив наявні у ній докази в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Оскаржуючи прийняте по справі судове рішення,  відповідач у своїй апеляційній скарзі підставою для  його скасування зазначив,  що позивач надав йому недостовірну інформацію про страховий випадок в повідомленні № 1212/3 від 12.12.05 р. та в поясненнях водія позивача, посилаючись на висновок фахівця Севастопольської філії Експертної компанії "Укравтоекспертиза - Холдінг" № 375-АТ від 06.03.06 р. та висновок спеціаліста - автотехніка та транспортного трасолога Київського НДІСЕ № 2801/2803 від 30.03.06 р., в якому зазначено, що автопоїзд ОАР перед початком падіння на правий борт рухався з виїздом на смугу зустрічного руху (можливо навіть із заїздом на ліве узбіччя), а версія водія автопоїзда Середи А.М. є технічно необґрунтованою в частинах викладеного ним механізму розвитку подій перед ДТП та причини перекидання автопоїзда на правий борт. При цьому жодних  інших документально обґрунтованих пояснень своїх тверджень відповідач не надав.

Разом з тим позивач надав усі необхідні документи у обґрунтування як свого позову, так і відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду  Харківської області від  12 лютого 2007 року у справі   № 05/135-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                   В.В.Афанасьєв

суддя                                         А.І.Бухан

суддя                                           О.В.Шевель