ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.06.07 р.                                                                               Справа № 44/169

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою закритого акціонерного товариства „Гефест” (представник Попкова Є.О., довіреність 45 від 14.05.07 року) до товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудтранс” (представник до судового засідання не з’явився), про стягнення заборгованості за передану продукцію з урахуванням пені у загальному розмірі 84’586,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Гефест” (далі – Продавець) звернулося до суду з позовом  про стягнення заборгованості 62’470,03 грн. та пені 10’442,66 грн. за поставлені за договором № 777/10-06 від 01.02.06 року (далі – Договір) бензини А-98, А-95, А-92, А-76/80 та дизельне паливо (далі – Товар) до товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудтранс” (далі – Покупець). Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на неналежному виконанні умов зазначеного Договору, а також простроченні Покупцем грошового зобов’язання, яке виникло з поставки Товару на загальну суму 632’079,55 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та в порядку статті 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені до 22’116,43 грн.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції. Проте суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Вислухавши в судовому засіданні представників позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Продавця підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Оцінивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Таким чином, в силу статті 265 ГК України, статей 712 і 655 ЦК України та розділів 1-3 Договору (з додатками), Продавець зобов’язався передати Товар у власність Покупця на умовах самовивезення (EXW) з відповідних паливних станцій, а Покупець зобов’язався прийняти Товар і сплатити за нього визначену суму коштів протягом 4 банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату, який видається відповідачу щовівторка.

Згідно видаткових накладних №№ 38974/1, 40338/3, 40338/1, 42544/1 та 42544/3 Продавець в період з 28.02.06 року до 30.04.06 року передав Покупцеві Товар вартістю 632’079,55 грн. Покупцем прийнято означений Товар, що підтверджується підписами сторін на накладних, а також відповідними довіреностями на ім’я громадян Гридасова Д.О., Березовського В.В. та Распопової Т.І., внаслідок чого обов’язок передачі Продавцем Товару на загальну суму 632’079,55 грн. вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та умов розділу 1 Договору. Згідно пункту 2.2. Інструкції про порядок виготовлення, зберігання і застосування типових форм первинного обліку № КО-1 і № М-20, затвердженої Державним комітетом статистики України від 27.07.98 року № 263, накладна (типова форма № М-20) є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей підприємством, що здійснило їх відпуск, для оприбуткування їх підприємством-одержувачем та для дозволу на вивіз їх з території підприємства-постачальника, а також для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та обставин, суд вважає, що надані позивачем видаткові накладні та довіреності – є належним доказом здійснення передачі відповідачу Товару та прийняття цього товару останнім. Докази незгоди відповідача з належністю виконання позивачем своїх зобов’язань по Договору щодо передачі Товару – суду не надавалися.

Виходячи з домовленостей, викладених сторонами в пункті 3.6 Договору, Покупець має оплатити отриманий Товар в строк 4 банківських днів з моменту вручення щовівторка відповідного рахунку. Суду надано 14 рахунків на оплату за період з 21.02.06 року до 03.05.06 року, з відповідними підписами представників Покупця, таким чином, суд вважає, що право Продавця вимагати від Покупця виконання грошового зобов’язання за кожним окремим рахунком виникало наступного дня після закінчення 4 банківських днів з моменту їх вручення, а на загальну суму 632’079,55 грн. право вимоги виникло 11.05.06 року.

За змістом позовної заяви, відповідачем було частково оплачено борг на суму 569’609,52 грн. Додаткових доказів оплати суду не надавалося.

Наразі, грошове зобов’язання Покупця перед Продавцем на суму 62’470,03 грн. на момент прийняття рішення суду – не виконане, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Нормами розділу 6 Договору за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання Покупцем передбачені штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Такий спосіб забезпечення виконання зобов’язання повністю відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. Позивач заявив вимогу на стягнення пені у розмірі 22’116,43 грн. за період 183 днів з моменту виникнення права вимоги за першим рахунком, яка, за арифметичним розрахунком суду, підлягає задоволенню.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Покупцем умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів купівлі-продажу та поставки.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 549-551, 625 та 655-697 ЦК України, ст.232 ГК України, ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, керуючись ст.ст.1, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов закритого акціонерного товариства „Гефест” до товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудтранс” про стягнення заборгованості за передану продукцію з урахуванням пені у загальному розмірі 84’586,46 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудтранс” на користь закритого акціонерного товариства „Гефест” заборгованість та пеню у загальному розмірі 84’586,46 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 845,86 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області