Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" лютого 2007 р.                                                     Справа № 12/69

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Карпішин С.В. - дов. від 29.01.07р.

від відповідача Семенюк В.М. - дов. №612

Розглянув справу за позовом Малого приватного підприємства "Нафтасоюз" (м.Житомир)

до Закритого акціонерного товариства "Бердичів-холод" (м.Бердичів)

про стягнення 5531,78 грн.

В судовому засіданні 08.02.07р., у відповідності до ст.77 ГПК України, оголошувалась перерерва до 09:00 год. 12.02.07р.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача                        5531,78 грн., з яких: 4499,95 грн. - основної заборгованості, 558,45 грн. - інфляційних нарахувань, 331,36 грн. - пені, 142,02 грн. - 3% річних, 300,00 грн. адвокатських послуг, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.52-53), згідно якої просить стягнути з відповідача: 5049,20грн., з яких:         4499,95 грн. - основної заборгованості, 337,22 грн. - інфляційних нарахувань, 148,42 грн. - пені, 63,61 грн. - 3% річних, 300,00 грн. адвокатських послуг, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи, що дії позивача щодо уточнення позовних вимог не суперечать приписам ст. 22 ГПК України, спір вирішується в межах уточнених позовних вимог.

Представник відповідача позовні вимоги визнає частково. Надав письмовий відзив на позовну заяву №47 від 07.02.07р. (а.с. 30-31), в якому викладені заперечення відповідача.

Дослідивши документи по справі, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.02.05р. між МПП "Нафтосоюз" (позивач) та ЗАТ "Бердичів-холод" (відповідач) укладено договір №26 про поставку нафтопродуктів (а.с.18), на виконання якого відповідач зобов'язався поставити позивачу нафтопродукти згідно заявки останнього, а відповідач - прийняти та оплатити товар.

10.10.05р. МПП "Нафтосоюз" поставило відповідачу бензин А-76 на суму         13499,95 грн., що підтверджується накладною № 1177 від 10.10.05р. та дорученням серії ЯЖЛ №313013 від 10.10.05р. (а.с.9-10).

У відповідності до п.5.1 договору відповідач взяв на себе обов'язок розрахуватися за поставлене пальне протягом  семи днів з моменту його отримання.

Свої зобов'язання відповідач виконав частково, перерахувавши позивачу 9000,00грн., що підтверджується банківськими виписками, копії яких є в матеріалах справи (а.с. 11-17).

ЗАТ "Бердичів-холод" було направлено вимогу №8 від 17.04.06р. (а.с.56) з проханням розрахуватися за отримані нафтопродукти, яку відповідач залишив без задоволення.

За вказаних обставин основна заборгованість відповідача на день звернення позивача до суду складала 4499,95 грн.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 12.02.07р. №01 (а.с. 52-53) позивач просить стягнути з відповідача  337,22 грн. - інфляційних нарахувань, 148,42 грн. - пені, 63,61 грн. - 3% річних.

Нарахування пені позивач обгрунтовує п. 7.2. договору №26, згідно якого відповідач, у випадку несвоєчасної оплати заявлених і отриманих нафтопродуктів сплачує  пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується вказана санкція, за кожен день прострочки. 3% річних та інфляційні нараховано згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнає частково. У письмовому відзиві на позовну заяву №47 від 07.02.07р. (а.с. 30-31) основну заборгованість в сумі 4499,95 грн. визнає в повному обсязі. Заперечує проти стягнення пені, оскільки договір №26, на підставі якого її нараховано, вважає недійсним.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на підставі слідуючого.

У відповідності до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При оцінці наданих сторонами документів, судом встановлено, що договір №26 від імені відповідача підписано особою, яка не мала права на його укладення.

Як вбачається з матеріалів справи Статкевича О.Л., підпис якого проставлено в заключній частині договору, на дату його підписання було звільнено з роботи. Доказами зазначеного є заява від 22.12.04р. та наказ 132-к від 22.12.04р., копії яких є в матеріалах справи (а.с.48-49).

Крім того, накладна №1177 від 10.10.05р. (а.с.9) та платіжні документи відповідача, не містять посилань на вищезгаданий договір. Про вказане свідчать копії названої накладної та банківських виписок, які долучено до матеріалів справи (а.с.9, 11-17).

Згідно положень ст.ст. 32, 36 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За ст. 34 ГПК України господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що згадуваний позивачем договір не являється належним доказом по справі, тому при вирішенні спору слід керуватися іншими доказами, зокрема накладною №1177 від 10.10.05р., згідно якої у відповідача виникло зобов'язання провести розрахунки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.  Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

З накладної, згідно якої здійснювався відпуск товару (а.с.9), дійсно не вбачається, що відпуск здійснювався саме за договором № 26 від 17.02.05р., оскільки в ній не міститься посилання на договір, або на будь-яку іншу інформацію, яка давала б підстави вважати, що відпуск продукції здійснюється на виконання його умов.

При огляді накладної №1177 встановлено, що в ній не передбачено строк проведення розрахунків, тому, згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з вимоги № 8 від 17.04.06р. (а.с.55-57), позивач посилається в ній на  видаткову накладну, згідно якої  відбувся відпуск товару і який не оплачений відповідачем, а тому відповідач повинен був провести розрахунки згідно вказаної вимоги.

Оскільки вимога №8 була пред'явлена відповідачу 17.04.06р. (а.с.55-57), то терміном проведення розрахунків є 28.04.06р. (дата направлення претензії + 7 пільгових днів + 3 дні на поштовий обіг). Відповідач покладеного на нього обов'язку щодо проведення розрахунків за надані йому послуги та отриману продукцію в обумовлений термін не виконав.

Таким чином, викладені у позовній заяві, вимоги позивача стосовно стягнення коштів в сумі  4499,95 грн.  в повній мірі відповідають нормам закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої  суми, якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано інфляційні на суму    337,22грн. та  річних на суму 63,61 грн. Вказані нарахування здійснено в межах періоду прострочення розрахунків, визначеного, згідно чинного законодавства (з 1 липня 2007 року по 19 грудня 2006 року).

Розрахунок позовних вимог в частині стягнення основного боргу, інфляційних та 3% річних є обґрунтованим та підтверджується належними доказами по справі.

Відповідно до ст. 1  Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"  від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки матеріали справи не вказують, що відпуск товару здійснювався  на виконання договірних зобов'язань, то на відповідача не може бути покладена відповідальність, передбачена п. 7.2 договору №26 від 17.02.05р. за несвоєчасну оплату поставленого товару.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасно проведені розрахунки в сумі  148,42 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Згідно з ст.33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позов,  в межах заяви про уточнення позовних вимог, обгрунтований, підтверджується належними доказами по справі та підлягає задоволенню частково в сумі 4900,78 грн., в тому числі 4499,95 грн. основного боргу, 337,22 грн. інфляційних, 63,61 грн. 3% річних. В частині стягнення 148,42  грн. пені суд відмовляє, оскільки їх заявлено безпідставно.

Крім того, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті адвокатських послуг, які згідно п. 6. договору про надання адвокатських послуг від 10.12.06р. визначені в розмірі 300,00 грн. На підтвердження фактично зроблених  судових витрат в цій частині позивач надав Угоду від 10.12.06р. та видатковий касовий ордер від 08.02.07р. на зазначену суму, копії яких є в матеріалах справи (а.с.19, 29).

Стаття 59 Конституції України гарантує можливість отримання правової допомоги, що пов'язується з вільним вибором "захисника своїх прав".

На підставі ст.ст. 44,49 ГПК України можна  дійти висновку, що у контексті визначення судових витрат до їх складу у господарському судочинстві можуть включатись витрати  на оплату послуг лише адвоката. Подібний статус мають виключно особи визначені в ст.2 Закону України "Про адвокатуру". Повноваження представника позивача підтверджені свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, копію якого долучено до справи. (а.с.54).

За вказанитх обставин судові витрати, в тому числі 300,00 грн. на оплату послуг адвоката, покладаються на  відповідача пропорційно розміру обгрунтовано заявлених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"  від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР, керуючись ст. 22, 33, 49, 69, 82-85, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерноготовариства "Бердичів-холод", Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Володарська, 65, код 30261710

на користь Малого приватного підприємства "Нафтосоюз", м. Житомир, вул. Київська, 81, офіс 401, код 31650398

- 4499,95 грн. основного боргу;

- 337,22  грн. інфляційних;

- 63,61  грн. 3% річних;

- 265,78 грн. витрат на оплату послуг адвоката;

- 90,37 грн. витрат по сплаті держмита;

- 104,54 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. В стягненні 148,42  грн. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 01 березня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам