СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.07                                                                                 Справа № 16/626пн.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю  "Вугільник" , с. Покровське Троїцького району Луганської області

до 1-го відповідача: Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Луганської області, м. Луганськ

2-го відповідача: Української універсальної біржі, м. Полтава

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  Закрите акціонерне товариство «Троїцьке ремонтно-технічне підприємство», смт. Троїцьке Луганської області

про оскарження оцінки майна,

при секретарі судового засідання Андрущенко Г.М.,

за участю представників сторін:

від позивача - Семененко О.В., адвокат, довіреність від 14.08.06;

від 1-го відповідача - Грибанов Е.П., довіреність від 27.12.06,  представник ДВС в Луганській області;

від 2-го відповідача - представник не прибув;

від 3-ої особи - представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про визнання величини вартості колісного трактору МТЗ-80 (Білорусь), реєстраційний номер 0409 ВЖ, що належить СТОВ "Вугільник", 1993 року випуску, встановленої 2-м відповідачем, суб‘єктом оціночної діяльності –Української універсальною біржею, у розмірі 22321 грн. недостовірною.

Перший відповідач проти позову заперечує та вказує на дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження»при арешті та опису майна відповідача як боржника у виконавчому провадженні.

Другий відповідач у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив у судовому засіданні, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи надіслав до суду телеграму з повідомленням про неможливість прийняти участь у судовому засіданні з причин хвороби. Суд приймає до уваги повідомлення третьої особи.

Відповідно до правил ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно наказу господарського суду Луганської області від 20.12.04. №17/406 позивач по даній справі є боржником у виконавчому провадженні по стягненню з нього суми боргу у розмірі 21512грн. на користь ЗАТ «Троїцьке ремонтно-технічне підприємство», смт. Троїцьке Луганської області (стягувача).

При виконанні вказаного наказу перший відповідач наклав арешт на власне майно позивача –трактор колісний МТЗ-80 з державним номером 04-09ВЖ, про що державним виконавцем складено акт опису і арешту майна від 18.01.05. Для визначення вартості арештованого майна першим відповідачем винесено постанову від 13.06.06. про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні - Українську універсальну біржу, м. Полтава (другий відповідач), яка має сертифікат суб’єкта оціночної діяльності від 18.03.05. №3106/05, виданого Фондом державного майна України.

Другий відповідач оцінив майно позивача (боржника) і надав звіт по оцінці –письмовий висновок про ринкову вартість трактору – органу державної виконавчої служби (першому відповідачу).

Відповідно висновку з оцінки майна, зробленим  судовим експертом Костильовим М.В. (свідоцтво від 23.04.04. №865 з правом проведення авто товарознавчих експертиз, видане міністерством юстиції України) і затвердженим заступником директора Української універсальної біржі 24.07.06., вартість колісного трактору МТЗ-80 з державним номером 04-09ВЖ дорівнює 22321грн.

Про проведення виконавчих дій першим відповідачем позивач був повідомлений у встановленому законом порядку і дії органу ДВС з приводу арешту, опису і оцінки майна не оскаржені.

Позивач звернувся з позовом до суду з приводу того, що він не згоден з величиною оцінки майна у розмірі 22321грн., оціненого другим відповідачем на замовлення першого відповідача, який діяв відповідно до правил ст.ст.14,57 Закону України «Про виконавче провадження»при виконанні наказу господарського суду Луганської області від 20.12.04. №17/406 і просить суд визнати величину вартості колісного трактору недостовірною.

При розгляді справи представник позивача стверджував про те, що трактор був відремонтований новими запасними частинами і коштує більше, ніж оцінив судовий експерт біржі. Крім того, представник позивача зазначив, що експертом був оцінений не той трактор, який був описаний першим відповідачем: заводський номер трактору, вказаний в звіті про оцінку, - 613482, а відповідно свідоцтва про реєстрацію трактору - заводський номер 613480. Позовні вимоги по суті позивач обґрунтовує ст.20 ГК України, ст.33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Перший відповідач проти позову заперечує і вказує на те, що виконавчі дії по арешту і опису майна позивача, призначенню експерта у виконавче провадження оскаржені не були. Договором від 27.06.06. про оцінку конфіскованого та арештованого майна, розділом 3 пунктом 3.1 встановлено обов’язок оцінщика надати технічну характеристику майна і пунктом 7.1 договору встановлена відповідальність оцінщика за повну, всебічну і обґрунтовану експертну оцінку майна. Представник першого відповідача підтвердив факт відсутності претензій до оцінщика –технічна характеристика дана у повному обсязі, яка дозволяє ідентифікувати майно та встановити його           технічний стан. З приводу неспівпадання заводського номеру трактору, вказаному у звіті про оцінку майна і в свідоцтві про реєстрацію автотранспортного засобу, перший відповідач повідомив, що основні ідентифікаційні ознаки трактору співпадають і головний документ при характеристиці транспортного засобу –це свідоцтво про державну реєстрацію, який використано оцінщиком вірно (документ від 20.11.01. серії АК №136050).

Відповідно до аналізу норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»оскарженню в порядку ст.33 цього Закону суб’єкт, який вважає, що його права порушено при оцінці майна, має право оскаржити висновок по оцінці у разі:  проведення оцінки неповноважним суб’єктом –без ліцензії, виданої у встановленому законом порядку; при порушенні вимог ст.8 цього Закону, якою встановлено ряд обмежень при проведенні оцінки майна і при недотриманні правил даної норми висновок експерту визнається недійсним; невідповідності форми звіту ст.12 Закону; порушення оцінщиком своїх обов’язків, вказаних у ст.31 Закону.

Відповідальність суб’єкту оцінки встановлена статтею 32 Закону, де визначено, що для суб’єкту оцінки настає відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов укладеного з замовником договору. Недостовірність або необ’єктивність оцінки майна встановлюється фактом порушення оцінщиком умов договору та вимог закону. Відповідно, суттєвими умовами договору з оцінщиком майна є повна фіксація статусу оцінщика у відповідності до правил ст.ст. 5-8 Закону.

Статтею 8 Закону закріплено перелік обмежень, у разі порушення яких оцінщиком виникають підстави для сумніву в об’єктивності або для визнання звіту по оцінці недійсним. При цьому слід вказати, що жодна норма Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»не містить підстав для оскарження і не надає права на оскарження звіту по оцінці власнику майна, яке оцінюється, у разі незгоди з ціною.

Таким чином, якщо оцінщик повноважна особа і має необхідну кваліфікацію для оціночних дій, його кваліфікація підтверджена на певному рівні, про що видано свідоцтво встановленого зразку, якщо не припущено при оцінці майна порушень правил Закону і договору,  то відсутні підстави для визнання акту оцінки недостовірним з приводу незадоволення ціною, яку визначив експерт.

Договір від 27.06.06. про оцінку конфіскованого та арештованого майна, укладений між відповідачами по справі, досліджений при розгляді справи і порушення умов договору другим відповідачем - не встановлено.

Замовником за договором на проведення оцінки майна позивача був перший відповідач. Претензій до другого відповідача з приводу порушення останнім умов договору у державної виконавчої служби не було і не має. Договір не визнано недійсним у встановленому законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного, у суду відсутні підстави для визнання величини вартості колісного трактору МТЗ-80 («Білорусь»), реєстраційний номер 0409 ВЖ, що належить СТОВ "Вугільник", 1993 року випуску, встановленої 2-м відповідачем, суб‘єктом оціночної діяльності –Української універсальною біржею, у розмірі 22321 грн. недостовірною.

Доводи позивача про те, що невірно вказаний заводський номер у висновку і у зв’язку з цим оцінщик оцінив не об’єкт оцінки, спростовуються доводами першого відповідача про повну ідентифікацію об’єкту оцінки експертом та матеріалами справи, з яких вбачається, що описаний першим відповідачем і оцінений другим відповідачем був колісний трактор синього кольору марки МТЗ-80 («Білорусь») 1993 року випуску, реєстраційний номер 0409 ВЖ, що належить на праві власності позивачу. Суд дійшов висновку, що у звіті про оцінку припущена опечатка в заводському номері автотранспортного засобу (усі інші номери співпадають, у тому числі і державний реєстраційний номер), яка суттєво не вплинула на результати оцінки і не могла вплинути на встановлену експертом ціну.

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»позивачу надана можливість отримати впевненість в об’єктивності та правильності проведеної оцінщиком експертизи: ст.13 Закону надає право заінтересованій особі надіслати запит до повноважних осіб з вимогою від рецензувати звіт. Але позивач не використав свого права і не отримав рецензію на звіт свого майна. Права оскаржити звіт по оцінці майна з причин незгоди з ціною, встановленою експертом, позивач не має. Отже, позивач не у встановлений законом спосіб захищає свої права заявленням даного позову до суду.

За таких підстав, у позові слід відмовити і відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», керуючись ст.ст. 49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 31.01.07.

Суддя                                                                                   Р.М. Шеліхіна