ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.05.07                                                                                           Справа  № 7/217

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Городечної М.І.

суддів                                           Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ековід” № 18 від 05.03.2007 року (вх. № 287 від 23.03.2007 року)

на рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217

за позовом Закритого акціонерного товариства “Барліг”, с.Варковичі, Дубенський район, Рівненська область

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  - Товариство з обмеженою відповідальністю – підприємство з іноземними інвестиціями “Ізотерм-С”, м.Рівне.

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ековід”, м.Рівне.

про стягнення 284335,22 грн. збитків.

за участю представників: від позивача –Сміховський М.М., Лозіна Р.В., від відповідача –Турович С.М., Козмишин М.І., від третьої особи - Сміховський М.М.

Присутнім в судовому засіданні представникам сторін та третьої особи роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 27, 28 ГПК України.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217 частково задоволено позов Закритого акціонерного товариства “Барліг” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ековід”: стягнено з відповідача на користь позивача 132518,42 грн. збитків, 1325,18 грн. в повернення витрат  по сплаті державного мита, 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В позові в частині стягнення 151816,8 грн. збитків відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Ековід” (надалі ТОВ “Ековід”) оскаржило його в апеляційному порядку.

Зокрема в апеляційній скарзі № 18 від 05.03.2007 року (вх. № 287 від 23.03.2007 року) апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення  прийняте місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду, обставинам справи, а тому просить дане рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити ЗАТ “Барліг” в позові. При цьому в обгрунтування підстав для скасування рішення наводить слідуючі доводи:

- судом не враховано, що договори оренди № 03-01/2 та № 03-01/1, укладені 03.01.2006 року між позивачем та третьою особою з порушенням норм чинного законодавства;

- судом зроблено необгрунтваний висновок про те, що відповідно до умов договору від 22.06.2006 року відповідач зобов‘язаний був як виконавець підрядних робіт дотримуватись правил технічної та пожежної безпеки на підприємстві замовника –позивача у справі;

- суд необ‘єктивно пов‘язує наведені у висновку експертизи обставини, що сприяли пожежі, з діями працівників відповідача;

- судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ст. 1166 ЦК України і не застосвано норми ч. 2 ст. 1172 ЦК України;

- судом зроблено безпідставний висновок про те, що відповідачем не доведено, що заподіянню шкоди джерелом підвищеної небезпеки сприяв умисел позивача у справі, оскільки він не відповідає матеріалам справи, та не враховано, що виникненню та розповсюдженню пожежі сприяли обставини непереборної сили, оскільки робочі, які проводили вогневі роботи, не мали можливості попередити виникненню та розповсюдженню пожежі.

Також апелянтом наводяться й інші доводи в обгрунтування підстав для скасування рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217.

Представники ЗАТ “Барліг” та ТОВ “Ізотерм-С” вимоги апеляційної скарги в судовому засіданні заперечили та просили апеляційний суд залишити рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217 без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення другої сторони, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Позивач є власником виробничих приміщень майстерні по ремонту тракторів та мийки у селі Варковичі Дубенського району, балансовою вартістю відповідно 392330,87 грн. і 92815,88 грн. (а.с. 18,20-21,26 т.1).

Згідно з договорами оренди № 03-01/2 і № 03-01/1, укладеними 03.01.2006 року між ЗАТ "Барліг" і ТОВ "Ізотерм-С", та додатковими угодами до них від 01.02.2006 року, останньому передані в оренду приміщення майстерні по ремонту трактора і мийки - у задовільному технічному стані з правом самостійно визначити способи використання приміщення за умови дотримання цільового призначення і обладнати об'єкт, що орендується, на власний розсуд.

22.06.2006 року між ТОВ "Ізотерм-С” (як замовником) і ТОВ "Ековід” (як виконавцем) укладено договір № 121, за умовами якого відповідач зобов'язаний виконати роботи по ремонту чотирьох кран-балок, підкранових колій, електрообладнання до них - за локальними кошторисами, підписаними сторонами.

03.07.2006 року під час проведення ремонтних робіт працівниками відповідача в приміщенні майстерні по ремонту тракторів та прилеглому приміщенні мийки, яке використовувалось ТОВ "Ізотерм-С" для складання запасів сировини, виникла пожежа, що стверджується, зокрема, актом про пожежу від 03.07.2006 року, підписаним комісією у складі працівників Дубенського РВ ГУ МНС України в Рівненській області, дізнавача Дубенського МРВ УМВС та директорів ЗАТ "Барліг" і ТОВ "Ізотерм-С. Як вбачається з даного акту, пожежу було виявлено о 13 год. 10 хв. слюсарем-монтажником ТОВ "Ековід" - Поліщуком М.І. і ліквідовано о 17 год. 30 хв. 3 липня 2006 року. Причиною пожежі у акті визначено порушення правил пожежної безпеки при проведенні газозварювальних (різальних) робіт. За результатами огляду місця пожежі комісія виявила знищення 139 т сировини - полістиролу, приміщення мийки, кабіну та моторний відсік автокрану марки ЗІЛ-130, а також - пошкодження на 10% всього приміщення майстерні по ремонту тракторів (пошкодження колон і плит перекриття тощо).

З висновку експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Львівській області № 35 від 06.12.2006 року вбачається, що причиною пожежі стало порушення Правил пожежної безпеки в Україні при проведенні газозварювальних (різальних) робіт, а джерелом запалювання - попадання частинок розплавленого металу на паперово-поліетиленові мішки, в яких знаходився полістирол.

Як вбачається з матеріалів справи, газозварювальні (різальні) роботи виконувались працівниками ТОВ "Ековід" Поліщуком М.І., Жолобчуком А.П., Лівандовським О.В. та Якубовичем В.І. Про проведення з цими працівниками повторного інструктажу з питань пожежної безпеки свідчать записи у Журналі реєстрації інструктажів з питань пожежної безпеки за 13.06.2006 року і 20.06.2006 року, а також записи за 13.06.2006 року і 20.06.2006 року у Журналі реєстрації інструктажа на робочому місці по охороні праці та пожежній безпеці із зазначенням про призначення інструктажу на робочому місці виконання робіт по ремонту кран-балок на ТзОВ «Ізотерм-С», атестат № 253 про присвоєння Жолобчуку А.П. кваліфікації електрогазозварю-вальника Ш розряду та посвідчення сл.монтажника Жолобчука А.П. про перевірку знань інструкції по техніці безпеки при виконанні робіт на висоті, Правил пожежної безпеки і ПС, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Порядок проведення вогневих робіт газорізальних робіт регламентований Правилами пожежної безпеки в Україні, затвердженими наказом Міністерства з надзвичайних ситуацій України № 126 від 19.10.2004 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 року за № 1410/10009 (надалі –Правила).

Згідно з п.п. 8.1.1.4 Правил - проведення зварювальних та інших вогневих робіт на постійних та тимчасових місцях дозволяється лише після ужиття заходів, які виключають можливість виникнення пожежі: очищення робочого місця від горючих матеріалів, захисту горючих конструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння, про які має бути зазначено у наряді-допуску. Пунктом 8.1.1.7 Правил встановлено необхідність очищення місця проведення вогневих робіт від горючих речовин та матеріалів при роботі на висоті 6 м, в радіусі 11 м.

Норми п.п. 8.1.1.9 Правил передбачають, що з метою виключення потрапляння розпечених часток металу в суміжні приміщення, на сусідні поверхи, близько розташоване устаткування всі оглядові, технологічні й вентиляційні люки, монтажні та інші отвори в перекриттях, стінах і перегородках приміщень, де здійснюються вогневі роботи, повинні бути закриті негорючими матеріалами.

Як правильно встановлено місцевим судом, за відсутності вищеперелічених умов підрядник ТОВ "Ековід" не мав права приступати до виконання газозварювальних (різальних) робіт.

Згідно з п.2.11 договору підряду від 22.06.2006 року, укладеного між відповідачем як виконавцем і ТОВ "Ізотерм-С", як замовником, виконавець гарантує результат виконання робіт у відповідності з діючими пра вилами і нормами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України підрядник зобов'язаний на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника. Відповідно до норм ст. 847 ЦК України підрядник зобов'язаний своєчасно повідомити замовника про обставини, які можуть негативно вплинути на результат роботи. При цьому, як підставно зроблено висновок місцевим судом, положення ст. 847 ЦК України не містять вичерпного переліку обставин, оскільки законодавець виходить з того, що підрядник більше, ніж замовник компетентний щодо способу ведення робіт, виконання окремих операцій, дотримання певної технології тощо.

З врахованням наведених норм працівники ТОВ «Ековід»повинні були ознайомитись із режимом роботи підприємства та мали можливість і зобов'язані були ознайомитись із станом місця виконання газозварювальних робіт і підготовити його або, якщо це неможливо було зробити особисто, то звернутись до ТОВ "Ізотерм-С" як замовника про сприяння в цьому, і не приступати до виконання газозварювальних робіт на об‘єкті доти, поки не буде вжито всіх заходів для попередження виникнення пожежі. Внаслідок недотримання вищенаведених норм і правил працівниками ТОВ "Ековід" сталася пожежа, якою знищено майно і завдано матеріальних збитків позивачеві.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична особа відповідає в повному обсязі за шкоду, завдану її працівником під час виконання трудових обов'язків.

При цьому суд першої інстанції правильно не застосував положень ч. 2 ст. 1172 ЦК України, оскільки посилання відповідача на те, що працівники ТОВ "Ековід" приступили до виконання робіт за вказівкою - завданням головного інженера ТОВ "Ізотерм-С", а тому відповідальність за заподіяні позивачеві збитки має покладатись на замовника робіт - ТОВ "Ізотерм-С" є безпідставними, так як відповідачем не подано суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України належних доказів в обгрунтування даного твердження, зокрема наряду-допуску та будь-яких інших доказів в підтвердження того, що працівники ТОВ "Ековід" 03.07.2006 року приступили безпосередньо до виконання газозварювальних (різальних) робіт за вказівкою-завданням головного інженера ТОВ "Ізотерм-С".

Таким чином, як підставно встановлено судом першої інстанції, причиною пожежі була дія відповідача –проведення газозварювальних робіт з порушенням правил пожежної безпеки. В результаті таких дій відповідача, пожежею заподіяна шкода майну позивача, що й не заперечується й самим відповідачем. Матеріалами справи підтверджується причинний зв"язок між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною позивачу шкодою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що є джерелом підвищеної небезпеки, і яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, - відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Факт про те, що відповідачем проводились газозварювальні (різальні) роботи з використанням обладнання, яке є джерелом підвищеної небезпеки стверджується протоколом огляду місця пожежі від 03.07.року, складеним Дубенським МРВ УМВС України № 794-06, висновком експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Львівській області № 35 від 06.12.2006 року. Як вбачається з даних документів, відповідачем проводились зварювальні (газорізальні) роботи з використанням відкритого вогню, при цьому для роботи використовувався промисловий аппарат для проведення газозварювальних (газорізальних) робіт, підключений до балонів з газом під значним тиском.  Даний факт, як вбачається з матеріалів справи, також не заперечується самим відповідачем.

Правилами пожежної безпеки в Україні (п. 8) вищезазначені роботи віднесені до потенційно небезпечних, для яких визначені детальні вказівки щодо того, яким чином потрібно проводити такі роботи і які вимоги Правил необхідно виконати, щоб запобігти можливому негативному впливу спеціального обладнання та використовуваних в ньому вибухо- та вогненебезпечних речовин (стиснутих газів) для проведення вогневих (газорізальних) робіт на оточуюче середовище та заподіяння шкоди майну.

Такии чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем проводились роботи з використанням джерела підвищеної небезпеки і в силу ст. 1187 ЦК України він повинен відповідати за шкоду, завдану зазначеним вище джерелом підищеної небезпеки.

Відповідно до ст.ст. 3-4, 33 ГПК України відповідачем не доведено, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не з‘ясовано, що заподіяній шкоді сприяли дії самого позивача, зокрема, що ним не було вжито заходів, які б виключали можливість виникнення пожежі, зокрема не очищено територію для проведення відповідачем підрядних робіт, не повідомлено відповідача про наявність на території вогнезаймистих матеріалів та не забезпечено наявність на територію проведення робіт відповідної кількості справних вогнегасників, то апеляційний суд вважає, що наведені відповідачем обставини не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, оскільки відповідачем не доведено, що в даних діях, чи в інших  діях позивача був умисел, що сприяв заподіянню шкоди. Крім цього, на думку апеляційного суду, є безпідставним посилання апелянта на те, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили, оскільки його працівники не знали про властивості полістиролу, що знаходився в суміжному приміщенні, як пожежонебезпечної сировини, та були несправними вогнегасники, а при гасінні полістиролу, що зайнався, вода збільшувала силу пожежі, так як наведені обставини не свідчать про те, що виникненню пожежі та заподіянню нею збитків сприяла непереборна сила.

Шодо розміру заподіяної шкоди, то апеляційний суд виходить з наступного. Склад та вартість знищеного і пошкодженого майна позивача ЗАТ "Барліг" визначені у акті про пожежу від 03.07.2006 року, технічних висновках за результатами обстеження несучих конструкцій мийки та майстерні з ремонту тракторів у с.Варковичі Рівненської області після пожежі, які виконані к.т.н., доцентом І.І.Кархутом (за державною ліцензією на виконання спеціальних видів робіт у проектуванні АВ № 119874 від 11.08.06 р., посвідчення відповідальної особи з питань спостереження за безпечною та надійною експлуатацією будівель та споруд № 01-39/23 від 18.11.04 р.), які підтверджені також даними бухгалтерського обліку позивача (інвентарними картками форми № 03-6, випискою з рахунків - арк. 20-21, 26-29 т.1). Зокрема, як вбачається з вищенаведених документів, внаслідок пожежі повністю знищено мийку, автокран та пошкоджено на 10% приміщення майстерні по ремонту тракторів, які належать ЗАТ "Барліг". З Технічних висновків та доданих до них локальних кошторисів вбачається необхідність виконання робіт по демонтажу конструкцій, а також підтверджено заподіяння фактичних пошкоджень приміщення по ремонту трактора внаслідок пожежі і необхідність проведення відновлювальних робіт (с. 9 Технічних висновків). Загальна вартість втраченого внаслідок пожежі майна ЗАТ "Барліг" становить 132518,42 грн.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення даної суми збитків. Щодо витрат в сумі 151816,8 грн., то вони є вартістю робіт пов'язаних із відновленням знищеного та пошкодженого внаслідок пожежі майна - приміщень майстерні та мийки, робіт по укріпленні несучих конструкцій приміщення майстерні по ремонту трактора за договорами підряду на виконання будівельно-монтажних робіт № 34 від 11.07.2006 року та № 38 від 01.08.2006 року. Разом з тим, з цих договорів вбачається, що замовником робіт є не позивач, а ТОВ "Ізотерм-С". Оплата виконаних за цими договорами робіт здійснена також ТОВ "Ізотерм-С", а не позивачем. А тому, на думку апеляційного суду, є обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що витрати в сумі 151816,8 грн. є реальними збитками, які понесені саме позивачем.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевим судом встановлені всі необхідні умови, для понесення відповідачем відповідальності за заподіяну ним шкоду відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1172, 1187 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим ч.ч. 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі, тобто, відшкодовується як реальна шкода, тобто, втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода (у разі завдання шкоди особою, яка є суб"єктом підприємницької діяльності), при цьому відшкодування відбувається в повному обсязі; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Згідно ч. 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України, ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому збитків пожежею спричиненою діями працівників відповідача на суму 132518,42 грн.

За наведеного вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено частково позов Закритого акціонерного товариства “Барліг” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ековід”: стягнено з відповідача на користь позивача 132518,42 грн. збитків.

Таким чином, рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 49, 105 ГПК України по розгляду справи в суді апеляційної інстанцій покласти на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ековід” залишити без задоволення.

2. Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року у справі №  7/217 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.  Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в Господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя                               Городечна М.І.

Судді                               Юркевич М.В.

Кузь В.Л.