ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.07                                                                                        Справа №  26/333/06-22/174/07

Суддя

За позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Наш Дім” (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, 61)

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Запоріжжяводбуд” (69095,                    м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105)

Суддя  Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:                     Щербіна Є.Є.     –довіреність №49 від 05.03.2007 р.

Сердюк К.В.        –довіреність №61 від 22.03.2007 р.

від  відповідача:           Кошліченко В.С. –довіреність №01/12-06 від 01.12.2006 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю “Наш Дім” з позовною заявою до закритого акціонерного товариства “Запоріжжяводбуд” про стягнення 11972,06 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів  за Договором оренди №2 від 01.02.2003 р., розірвати Договір оренди №2 від 01.02.2003 р. укладений між сторонами та виселити відповідача з нежитлового приміщення яке належить позивачу. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.08.2006 р. порушено провадження по справі №26/333/06 ( суддя Зубкова Т.П.), судовий розгляд справи призначено на 13.09.2006 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області №642 від 30.03.2007 р.  справу №26/333/06 передано на розгляд судді Скидановій Ю.О..

Ухвалою від 30.03.2007 р. справу прийнято до провадження суддею Скидановою Ю.О., справі присвоєно №26/333/06-22/174/07, судове засідання призначено на 21.05.2007 р..

У судовому засіданні було оголошено перерву до 29.05.2007 р..

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги. В судовому засіданні, що відбулось 29.05.2007 р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просить суд  стягнути з відповідача на користь позивача 9478,95 грн. заборгованості за перший рік оренди з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 646,24 грн., 3141,76 грн. заборгованості за користування об’єктом оренди по липень 2006 р. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 69,00 грн., 11538,00 грн. неустойки за користування об’єктом оренди після розірвання договору оренди, виселити відповідача з нежитлового  приміщення, що належить ТОВ “Наш дім”. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Згідно з  п.3.7 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”, передбачені частиною четвертою ст. 22 ГПК України права позивача змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись  від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції... Зміна предмету позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, яким позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача... Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позву за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Таким чином, заява позивача про уточнення позовних вимог судом приймається до розгляду частково, оскільки ГПК України не передбачено заявлення додаткової вимоги, якою є вимога стягнути з відповідача на користь позивача 11538,00 грн. неустойки за користування об’єктом оренди після розірвання договору оренди. Судом розглядаються уточненні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9478,95 грн. заборгованості за перший рік оренди з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 646,24 грн., 3141,76 грн. заборгованості за користування об’єктом оренди по липень 2006 р. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 69,00 грн., та виселення відповідача з нежитлових  приміщень, що належать ТОВ “Наш дім”, за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105.

У судовому засіданні 29.05.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення, за згодою представників сторін.

Позивач підтримує позовні вимоги  та  на підставі, ст.ст. 525, 782, 785, 795 ЦК України просить позов задовольнити. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Згідно з укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення №2  від 01.02.2003 р. ТОВ “Наш дім” вступило у довгострокові господарські відносини з ЗАТ “Запоріжжяводбуд”. Згідно з п.1.1. Договору позивач передає, а відповідач приймає у строкове  володіння та користування приміщення загальною площею 288,5 кв.м., розташовані в будівлі  за адресою: м. Запоріжжя. пр. Леніна, 105. Відповідачем порушено п.5.2. Договору, орендну плату за перший рік та за період з 01.02.2006 р. по  день припинення договору користування орендованим приміщенням не сплатив, у зв’язку з чим, за ним рахується заборгованість у розмірі 6924,00 грн. боргу за перший рік оренди та 2885,00 грн. боргу за строк користування орендованим майном з 01.02.2006 р. по день припинення договору оренди. Згідно з п.4.1. Договору строк оренди три роки з 01.02.2003 р. по 01.02.2006 р.. Після закінчення строку дії договору, сторонами не були направлені один  одному листи про  припинення договору,  відповідач орендоване приміщення не звільнив у зв’язку з чим, договір фактично було продовжено  на новий строк. Однак, у зв’язку з заборгованістю  відповідача більш ніж за три місяці з орендної плати позивачем направлено в адресу останнього повідомлення в порядку ст. 782 ЦК України про припинення орендних правовідносин. Зазначене повідомлення отримано відповідачем 04.08.2006 р., тому на підставі ст. 782 ЦК України договір вважається розірваним, у зв’язку  чим позивач просить суд виселити відповідача  з нежитлового приміщення яке належить позивачу.

Представник відповідача надав до суду відгук на позовну заяву (вих. №27/05-07 від 18.05.2007 р.), в якому зазначив, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач заперечив проти того, що позивач повідомив його про припинення договору оренди, у встановлений діючим законодавством строк, у зв’язку з чим вважає, що договір продовжено на той самий строк. Окрім того, відповідач заявив  про застосування судом строків позовної давності в частині пред’явлених позивачем  до стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів, яке судом прийнято до розгляду.

Представники сторін заявили клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами фіксації, яке судом задоволено.

Розглянувши наявні матеріали справи та надані оригінали документів, заслухавши  представників сторін, суд встановив, що 01.02.2003 р. між  товариством з обмеженою відповідальністю “Наш дім”  (орендодавець, позивач у справі) та закритим акціонерним товариством “Запоріжжяводбуд” (орендар, відповідач у справі) був укладений договір  оренди №2 від 01.02.2003 р. (надалі Договір), згідно з яким  орендодавець передає, а орендар приймає у строкове володіння та користування приміщення загальною площею 288,5 кв.м., розташоване в будівлі за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105 ( п.1.1. Договору).

Сторонами погоджено, що строк оренди: три роки з 01.02.2003 р. по 01.02.2006 р. (п.4.1. Договору).

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі виставленого рахунку за рік на протязі першого кварталу наступного року ( п.5.2. Договору).

В матеріалах справи знаходиться копія акту приймання-передачі від 01.02.2003 р. (оригінал акту судом оглянуто у судовому засіданні), згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду  приміщення загальною площею 288,5 кв.м. за Договором №2 від 01.02.2003 р..

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін врегульовані договором  №2  від 01.02.2003 р., який за своєю правовою природою є договором оренди. Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1. ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193  Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.1.2. Договору, відповідач взяв на себе зобов’язання своєчасно сплачувати орендні платежі.

В матеріалах справи міститься рахунок-фактура №СФ-019 від 01.02.2004 р., виписана на сплату ЗАТ “Запоріжжяводбуд” орендної плати у сумі 6924,00 грн. (з ПДВ)  за користування орендованим приміщенням за період з 01.02.2003 р. по 01.02.2004 р.. Як свідчать матеріали справи, та пояснення сторін, зазначений рахунок  відповідачем не сплачений.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що рахунок-фактура №СФ-019 від 01.02.2004 р. відповідачем не виставлявся, та орендарем не отримувався, у зв’язку з чим і не був сплачений останнім.

Судом зазначене твердження до уваги не прийнято, оскільки в матеріалах справи міститься акт здачі-прийняття робіт (послуг) №РН-010 від 01.02.2004 р. в якому зазначено - сторони  склали цей акт про те, що виконавцем були виконані роботи (послуги) згідно рахунку №СФ-019 від 01.02.2004 р., орендна плата за період з 01.02.2003 р. по 01.02.2004 р. –5770,00 грн. (без 20% ПДВ). На акті містяться печатки та підписи повноважних осіб обох сторін. Таким чином, заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання за договором належним чином не виконав, за перший рік оренди за період часу з 01.02.2003 р. по 01.02.2004 р. у відповідача виник борг з оплати орендної плати в розмірі 6924,00 грн. ( з ПДВ), документальних доказів погашення вказаної суми боргу відповідач суду не надав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6924,00 грн. основного боргу за період з 01.02.2003 р. по 01.02.2004 р. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути також з відповідача суму 646,24 грн. - 3% річних за період з 01.04.2004  р. по 29.05.2007 р. включно, суму 2554,95грн. індексу інфляції з квітня 2004 р. по квітень 2007 р..

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором на момент звернення до господарського суду. Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимога про стягнення суми  2554,95 грн. індексу інфляції згідно з розрахунком є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення суми 646,24 грн. 3% річних за період з 01.04.2004  р. по 29.05.2007 р. включно.  Оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до нарахованих позивачем 3% річних, судом здійснено перерахунок 3% річних в межах строку позовної давності за період з 01.04.2004 р. по 01.04.2007 р., та встановлено, що сума 3% річних за визначений судом період (за 1095 дні) від суми боргу 6924,00 грн. яка підлягає стягненню з відповідача складає 622,73 грн., таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Як вже зазначалося судом, строк оренди, згідно з п.4.1. Договору, складав три роки з 01.02.2003 по 01.02.2006 р..

Після закінчення строку дії договору, сторони один  одному листи про  припинення договору не направили,  відповідачем орендоване приміщення незвільнено, у зв’язку з чим, договір фактично було продовжено  на новий строк на тих самих умовах.

У зв’язку з заборгованістю  відповідача більш ніж за три місяці з орендної плати, що також встановлено судом,  позивачем направлено в адресу останнього повідомлення(вих. №155 від 13.07.2006 р.).  в порядку ст. 782 ЦК України про припинення орендних правовідносин, необхідність передачі майна позивачу за актом, окрім того  позивач  попередив відповідача про те, що за останнім рахується заборгованість з оплати орендних платежів, неоплаченими є рахунки №19 від 01.02.2004 р. та №51 від 29.06.2006 р.. Зазначене повідомлення направлено на адресу відповідача 13.07.2006 р., про що свідчить наявний в матеріалах справи поштовий опис вкладення до цінного листа та отримано повноважним представником ЗАТ “Запоріжжяводбуд”  04.08.2006 р., про що свідчить поштове повідомлення видане відділенням поштового зв’язку №89796 від 04.08.2006 р..

Статтею 782 ЦК України визначено, що наймодавець  має  право  відмовитися  від договору найму і вимагати  повернення  речі,  якщо  наймач  не  вносить  плату   за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У  разі  відмови  наймодавця  від договору найму договір є розірваним з моменту одержання  наймачем  повідомлення  наймодавця про відмову від договору.

Враховуючи вище викладене, судом з’ясовано, що фактично  Договір оренди №2 від 01.02.2003 р. укладений між сторонами продовжував діяти після закінчення строку його дії (яка визначена п.4.1. Договору), та правомірно був розірваний 04.08.2006 р. (з моменту отримання відповідачем повідомлення №155 від 13.07.2006 р.) на підставі ст. 782 ЦК України (строк несплати відповідачем орендної плати більш ніж за три місяці встановлено судом).

На час розгляду справи відповідач не повернув позивачу орендоване приміщення, у зв’язку з чим останнім заявлено позовні вимоги про виселення ЗАТ “Запоріжжяводбуд” з  нежитлових приміщень, що належать ТОВ “Наш дім” за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105. За таких обставин, позовні вимоги про виселення відповідача є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у цій частині у повному обсязі.

У зв’язку з тим, що відповідач продовжував користуватися орендованим майном до дати розірвання договору, позивачем було виставлено на сплату ЗАТ “Запоріжжяводбуд” рахунок-фактуру №000051 від 29.06.2006 р., та направлено його на адресу відповідача разом з повідомленням про розірвання договору, що підтверджується описом вкладення до листа, що міститься на 19аркуші справи. У зв’язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 2885,00 грн. (з ПДВ) за вищезазначеним рахунком. Зазначені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд, стягнути з відповідача від несплаченої суми боргу за рахунком-фактурою №000051 від 29.06.2006 р. 3% річних за період з 04.08.2006 р. по 29.05.2007 р. у розмірі 69,00 грн., та втрати від інфляційних процесів  з серпня 2006 р. по квітень 2007 р.. у розмірі 256,76 грн..

Судом перевірено правильність нарахування  суми 3% річних та індексу інфляції, та вирішено позовні вимоги в цій частині задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача  69,00 грн. 3% річних та 256,76 грн. втрат від інфляції.

Заперечення відповідача спростовуються  матеріалами справи.

Згідно з ст.49 ГПК України  судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись  ст. 49, ст.ст. 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з закритого акціонерного товариства “Запоріжжяводбуд” (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105, р/р 8 в ЗФ ВАТ “Ощадбанк”, МФО 313957, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Наш дім” (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, 61, р/р 1 в АБ “Металург”, МФО 313582, ) 9809,00 грн. основного боргу, 2811,71 грн. втрат від інфляційних процесів, 691,73 грн. 3% річних,  133,12 грн. державного мита, 63,13 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Виселити закрите акціонерне товариство “Запоріжжяводбуд” (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105, р/р 8 в ЗФ ВАТ “Ощадбанк”, МФО 313957, ) з нежитлових приміщень загальною площею 288,5 кв.м., розташованих в будівлі за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 105 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Наш дім” (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, 61, р/р 1 в АБ “Металург”, МФО 313582, ). Видати наказ.

4.          В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили  після  закінчення  десятиденного  строку  з дня  його  підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України  06.06.2007 р.

Суддя                                                                      Ю.О. Скиданова