ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.07 р.                                                                                 Справа № 18/103пн

за позовом: Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області

до відповідача: Управління з питань надзвичайних ситуацій та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької облдержадміністрації

про зобов’язання вчинити певні дії

Суддя господарського суду Донецької області            Овсяннікова О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу за участю

представників сторін:

від позивача: Лобов Д.В.- дов, Мороз Л.В. - дов.

від відповідача:  Вершініна В.А.- дов.

СУТЬ СПОРУ :

Контрольно ревізійне управління в Донецькій області звернулось  з позовом  про зобов’язання  Управління з питань надзвичайних ситуацій та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької облдержадміністрації виконати не вчинені дії (вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства), а саме:

- відшкодувати безпідставне списання ТМЦ та ПММ з регіонального резерву на суму 79400, 90грн., витрати на комунальні послуги сторонніх організацій на суму 48705,07 грн., необґрунтовану виплату різниці в посадових окладах у сумі 21524,11 грн., завищення вартості ремонтних робіт на суму 17927 грн., оплату розмов приватного характеру на суму 1952,49 грн., зайві виплати заробітної плати в сумі 110,54 грн., підзвітних коштів у сумі 82 грн.;

- притягнути до відповідальності осіб, що не забезпечили своєчасне усунення встановлених порушень.

Позивач заявою від 07.05.2007 року  уточнив позовні вимоги і просить  зобов’язати Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення  від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації виконати не вчинені дії ( вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства), а саме :

- повернути до регіонального резерву безпідставно списані ТМЦ та ПММ на суму 79400,90грн.;

- відшкодувати витрати за комунальні послуги сторонніх організацій на суму 37768,07грн.;

- відшкодувати  необґрунтовану виплату різниці в посадових окладах  у сумі 21524,11грн.;

- відшкодувати завищення вартості виконаних ремонтних робіт на суму 17927,0грн.;

- відшкодувати кошти витрачені на оплату розмов приватного характеру на суму 1952,49грн.;

- притягнути до відповідальності осіб, що не забезпечили своєчасне усунення встановлених порушень.

Відповідно до ст. 51 Кодексу Адміністративного Судочинства України позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог в будь-який час  до закінчення судового розгляду, тому його заява приймається судом і справа розглядається у межах змінених вимог.

У підтвердження заявлених вимог позивач посилається на  : витяг з акту ревізії № 05-041-022-027 від 13.10.2006 року, листи –вимоги про усунення порушень від 09.02.20097 року № 042-08/142.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням не те, що ним вживаються заходи по усуненню порушень чинного законодавства, виявлених під час перевірки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні” №2939-ХІІ від 26.01.1993р. (із змінами та доповненнями) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудиту та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Позивачем у період з 11.09.2006 року по 13.10.2006 року було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача та дотримання ним вимог законодавства у процесі використання коштів державного бюджету, виділених на забезпечення здійснення заходів для виконання програм, пов’язаних з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наслідками перевірки складений акт № 05-041-022-027 від 13.10.2006 року.

Ревізією виявлено порушень на загальну суму 3806,52 тис. грн., з яких відповідачем було відшкодовано 3637,82 тис. грн. В інший частині порушення не усунуті, що і з’явилось підставою для звернення позивача з позовом.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України –розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі статтею 7 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні” №2939-ХІІ від 26.01.1993р. (із змінами та доповненнями) головне контрольно-ревізійне управління України, контрольно-ревізійні управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі виконують такі функції, зокрема, проводять у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності; здійснюють контроль за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення державного фінансового контролю.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням цього та відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) рішення, дії суб'єктів владних повноважень  на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Для виконання функцій, визначених у статті 7, згідно зі статтею 10 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні” №2939-ХІІ від 26.01.1993р. (із змінами та доповненнями) головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право –

- перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

- пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

- у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 7 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні” №2939-ХІІ від 26.01.1993р. (із змінами та доповненнями) Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Системний аналіз вищенаведених норм, свідчить про те, що до суду органи контрольно-ревізійної служби можуть звертатись із вимогою про стягнення виявлених ревізіями прихованих і занижених валютних та інших платежів та коштів, одержаних підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до змінених позовних вимог Контрольно-ревізійне управління в Донецькій області наполягає на зобов’язанні Управління з питань надзвичайних ситуацій та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької облдержадміністрації виконати не вчинені дії (вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства), а саме:

- відшкодувати безпідставне списання ТМЦ та ПММ з регіонального резерву на суму 79400, 90грн.,

- відшкодувати витрати за комунальні послуги сторонніх організацій  на суму 48705,07грн.;

- відшкодувати необґрунтовану виплату різниці в посадових окладах в сумі 21521,11грн.;

- відшкодувати завищену вартість виконаних ремонтних робіт на суму 17927,0 грн.;

- відшкодувати оплату розмов приватного характеру на суму 1952, 49грн.;

- відшкодувати зайві виплати заробітної плати в сумі 110,54грн.;

- відшкодувати підзвітні кошти в сумі 82,0 грн.;

- притягнути до відповідальності осіб, що не забезпечили своєчасне усунення встановлених порушень.

Проте позивач не довів наявність підстав (норм матеріального права) для відшкодування вказаних сум.

Чинне законодавство визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної працівниками підприємства.

Так, стаття 130 Кодексу законів про працю України визначає загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до статті 135 Кодексу законів про працю України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Але в даному випадку зацікавленою особою, яка має право вимагати від винних осіб відшкодування заподіяної шкоди, є саме підприємство.

Пунктом 7 статті 10 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні №2939-ХІІ від 26.01.1993р. встановлено, що вимоги про усунення виявлених порушень направляються на адресу саме керівників підприємств.

Відповідно до пункту 2.2.6 Положення про контрольно-ревізійні управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затвердженого наказом Головного контрольно-ревізійного управління №111 від 09.01.2001р., Управління, відповідно до завдань покладених на органи державної контрольно-ревізійної служби, пред’являє керівникам та іншим посадовим особам підприємств, установ і організацій, які ревізуються або перевіряються вимоги щодо усунення виявлених у ході ревізій і перевірок порушень і недоліків.

Стаття 15 Закону України „Про контрольно-ревізійну службу в Україні” №2939-ХІІ від 26.01.1993р. (із змінами та доповненнями) встановлює, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються, тому суд вважає, що позов про усунення порушень (тобто вчинення певних дій) має бути пред’явлений до керівника ревізує мого підприємства, який і повинен усунути порушення чинного законодавства, виявити і притягти до відповідальності працівників підприємства винних у допущених порушеннях.

Беручи до уваги, що позовні вимоги пред’явлені не до тієї особи, яка має відповідати за позовом вони не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 162,  167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Контрольно-ревізійному управлінню в Донецькій області  у позові до Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення  від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації виконати не вчинені дії ( вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства), а саме :

- повернути до регіонального резерву безпідставно списані ТМЦ та ПММ на суму 79400,90грн.;

- відшкодувати витрати за комунальні послуги сторонніх організацій на суму 37768,07грн.;

- відшкодувати  необґрунтовану виплату різниці в посадових окладах  у сумі 21524,11грн.;

- відшкодувати завищення вартості виконаних ремонтних робіт на суму 17927,0грн.;

- відшкодувати кошти витрачені на оплату розмов приватного характеру на суму 1952,49грн.;

- притягнути до відповідальності осіб, що не забезпечили своєчасне усунення встановлених порушень - відмовити.

Постанова оголошена 17.05.2007 року і набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови виготовлений 22.05.2007 року.

Суддя