ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 р.
№ 26/254

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Полякова Б.М.

суддів:
Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Севастопольгаз», м. Севастополь

на рішення
та постанову

господарського суду міста Києва від 13.09.2006
Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2006

у справі
господарського суду
№ 26/254
міста Києва

за позовом
Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Севастопольгаз», м. Севастополь

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Санатор СКЛ», м. Київ

про
визнання простого векселя №42 таким, що не має сили векселя

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача
Сахацька С.А. (дов. №16-08 від 03.01.2007)

від відповідача
Римаренко О.Г. (пасп. №СО219584 від 17.09.1999)

В С Т А Н О В И В  :

У травні 2006 року позивач звернувся в суд з позовом до ТОВ "Санатор СКЛ" про визнання простого векселя № 42 на суму 100 000 грн., емітованого ним 15.10.2001 року, зі строком платежу 31.12.2003 року,  таким, що не має сили векселя.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в порушення вимог статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" він був виданий не в рахунок оплати за поставлену продукцію, виконані роботи чи надані послуги.

Крім того, на векселі несвоєчасно здійснено протест у неплатежі –09.01.2004 року, 21.01.2003 року в газеті "Голос України" було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство позивача, проте в порушення вимог частини 1 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" попередній векселедержатель - державна агрофірма "Квіти України" не звернулась протягом 30 днів від дня опублікування оголошення зі своїми вимогами до боржника, а тому відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  грошові вимоги за вказаним векселем є погашеними.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.09.2006 року (суддя Пінчук В.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2006 року (головуючий –Капацин Н.В., судді –Гольцова Л.А., Моторний О.А.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" вексель –цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Положеннями цієї ж статті та статті 75 Уніфікованого закону "Про переказні векселі та прості векселі" встановлено обов’язкові реквізити простого векселя. Зокрема для простого векселя такими реквізитами є:

а) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складено;

б) безумовне зобов’язання сплатити визначену суму;

в) зазначення строку платежу;

г) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

д) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

е) зазначення  дати і місця складання простого векселя;

є) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Згідно зі статтею 76 цього ж Закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті,  не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче  цій статті.

Судом не встановлено дефекту форми векселя, а будь-яких інших підстав, які б позбавляли його вексельної сили, в тому числі, і несвоєчасні здійснення протесту у неплатежі, звернення з грошовими вимогами до боржника у межах провадження у справі про банкрутство, на що посилається позивач, законодавством не передбачено.

Отже, встановивши, що спірний вексель заповнений з дотриманням усіх вимог, передбачених вказаними вище нормами закону, господарський суд дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання його таким, що не має сили векселя відсутні.

Таким чином, підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду, якою воно залишено без змін, немає.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводи позивача про погашення (припинення) вексельного зобов’язання відповідно до частини 2 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не зачіпають предмету спору в даній справі та можуть бути розглянуті судом в ході розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство ВАТ по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” або в позовному провадженні про стягнення боргу чи припинення зобов’язання відповідно до статті 598 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Севастопольгаз»залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2006 та рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2006 у справі №26/254 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л. Катеринчук

Н. Ткаченко