ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"06" червня 2007 р.                                                              Справа №  19/29

За позовом                           Колективного сільськогосподарського підприємства

Агрофірми «Зоря» м.Київ

до відповідачів:    ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»с.Зоря Рівненського району

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог: Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ»м.Бад Вурцах, Німеччина.

про визнання рішення загальних зборів недійсними в частині

та стягнення 50 000 грн. збитків

Суддя Грязнов В.В.

Представники сторін:

від позивача-                не з’явився;

від відповідача-               Бакун Р.А., представник (довір.№10 від 05.01.2006р.);

від третьої особи-            Бакун А.Ю, адвокат (довірб/н  від 02.02.2006р.).

Представники сторін не заявили клопотаннь про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено сторонам статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач-КСП Агрофірма «Зоря»звернувся до суду з заявою про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»від 07.12.2005р. в частині позбавлення дивідендів за 2004 рік та стягнення 50 000 грн. дивідендів.(аркю.справи 2-3).

Через канцелярію господарського суду Позивач 10.05.2007р. надав заяву про доповнення та уточнення позов-них вимог в порядку ст. 22 ГПК України, де зазначив відповідачами, крім ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»- ТзОВ «Ді-Ел-Пайпер Україна», м.Київ та Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ», яке було ухвалою від 25.04.2007р. за-лучене до участі у справі як третя особа. Позивач зокрема повідомив, що що КСП Агрофірмі «Зоря»належить 1 233 простих іменних акцій ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», що становить 20,292956% у статутному фонді товариства. У відповідності із ст.116 ЦК України учасники товариства мають право на дивіденди. Однак загальні збори това-риства з 1998 року (тобто на протязі 8 років) ігнорують право акціонерів на виплату дивідендів. Оскільки, загальні збори акціонерів 7 грудня 2005р. визначили, що за 2004 рік товариство має чистий прибуток 14 336 000,14 грн і нап-равили ці кошти на забезпечення подальшого економічного розвитку товариства –права Позивача на отримання диві-дендів порушені, рішення є незаконним.

Виплата дивідендів є обов'язком товариства, невизначення зборами акціонерів та Статутом акціонерного товариства частини прибутку, яка повинна виплачуватись акціонерам як дивіденди є порушенням норм матері-ального права і може бути розцінена як зловживання правом. Оскільки загальні збори цієї вимоги Статуту не дотри-мали, то вони при постановлені рішення загальних зборів порушили п.5.1.3 Статуту і ст.37 Закону Про господарські товариства та ст.116 ЦК України, порушили право акціонера на дивіденди. На цю обставину вказав і Вищий госпо-дарський суд України, скасовуючи рішення постановлені по даній справі.

Отже, відповідно до стст. 15, 16, 22 Цивільного кодексу у результаті порушення цивільного права учасника товариства Позивач вважає, що йому нанесені збитки. До збитків відносяться доходи, які зазвичай особа могла б одер-жати. У даному випадку це неодержані дивіденди.

Крім того Позивач подав заяву про об'єднання справ, він повідомив, що в провадженні Господарського суду Рівненської області знаходиться аналогічна справа (з тих же підстав про той же предмет на частково заявлену суму 50 тис. грн., суддя Маціщук А.В.). У випадку її об’єднання в одну справу з цією на підставі ст.58 ГПК –загальна сума частково заявлених вимог становитиме 100 тис. грн. цих однорідних справ, в яких беруть участь одні і ті ж сторони.

На підставі наведеного та керуючись стст.54, 55 ГПК України, стст. 10, 37 Закону України „Про господарські товариства" Позивач просив рішення загальних зборів акціонерів від 7 грудня 2005 року в частині невиплати дивідендів

скасувати, стягнути на користь Позивача 50 тис.грн. збитків, 5 тис.грн. витрат на правову допомогу адвоката та судові витрати.(арк.справи 149-151). Оскільки, заяву подано до прийняття рішення у справі –суд прийняв її до розгляду.

Надалі, в судовому засіданні 23.05.2007р. представник Позивача усно заявив про виключення із числа відпові-дачів у данній справі ТзОВ «Ді-Ел-Пайпер Україна»та Акціонерного товариства «Сент-Гобен Оберланд АГ», оскільки звернення до них не були належнл обгрунтовані. Така заява відповідає матеріалам справи і приянята судом до уваги.

Оцінка заявленому Позивачем клопотанню про необхідність залучення до участі у справі Державної податко-вої інспекції у Рівненському районі як необгрунтованому надана в ухвалі суду від 25.04.2007р.(арк.справи 143-144, 147).

Клопотання про об’єднання справ не варте уваги, суд не вбачає потреби в такій процесуальній дії.

Відповідач-ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»позову не визнав з підстав, зазначених у відзиві, вважає, що това-риство діяло на підставі вимог чинного законодавства та Статуту, а питання щодо виплати дивідендів за 2004 рік на Загальних зборах акціонерів 07.12.2005р. не виносилось і не розглядалось. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.(арк.справи 24-25, 155-158).

Враховуючи висновки Вищого господарського суду України, зазначені в постанові від 06.12.2006р. по да-ній справі, ухвалою від 25.04.2007р. до участі у справі залучено другого акціонера ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»–Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ».

В судовому засіданні оголошувались перерви з 10 по 23 травня 2007р. та з 23 травня по 06 червня 2007р. Після закінчення перерви 06 червня 2007р. представник Позивача в судове засідання не з’явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому порядку.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі Позивача.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Консюмерс-Скло-Зоря»(надалі в тексті –ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря») заре-єстровано розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації від 12.09.1994р. №85-р, зміни до Статуту то-вариства зареєстровано розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації від 17.12.2001р. №806.(арк.спра-ви 26, 27).

07 грудня 2005р. відбулись загальні збори акціонерів ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря». На зборах були присутні  акціонери, яким належить 6 076 простих іменних акцій (100 % Статутного капіталу Товариства), а саме: - Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ», яке володіє 4 843 акціями, що становить 79,7 % та Агрофірма «Зоря»володіє 1233 акціями, що становить 20,3 %., що стверджується протоколом №7 від 07.12.2005р.(арк.справи 36-40).

На порядок денний виносились питання щодо звіту Генерального директора про господарську діяльність това-риства у 2004 році та затведження результатів господарської діяльності; звіт Ревізійної комісії товариства, затвердження балансу товариства за 2004 рік; розподіл прибутків за 2004 рік та покриття збитків, тощо.

При вирішенні питання щодо розподілу прибутків за 2004 рік встановлено, що відповідно до звіту ревізійної комісії товариством отримано чистого прибутку на суму 14 336,3 тис.грн. у результаті його фінансової та комерційної діяльності.

Представником акціонера «Сент-Гобен Оберланд АГ»було запропоновано розподілити прибуток товариства, отриманий у 2004 році наступним чином: залишити прибуток у товаристві та використовувати його для здійснення інвестиціних програм та подальшого розвитку товариства. Було запропоновано не проводити виплату дивідендів, нап-равити прибуток на розвиток виробництва.

Представник акціонера - Агрофірми «Зоря»запропонував розподілити прибуток наступним чином: виплатити дивіденди акціонерам товариства, заявивши, що оскільки Агрофірма «Зоря»знаходиться в процесі ліквідації, першо-черговим обов'язком товариства є виплата дивідендів.

В результаті голосування було ухвалено не розподіляти прибуток товариства, отриманий у 2004 році, між акці-онерами: залишити прибуток у товаристві та використовувати його для здійснення інвестиційних програм та направити на розвиток виробництва товариства. Виплату дивідендів не проводити.

Ухвалене рішення позивач вважає незаконним і таким, що порушує його право на отримання дивідендів.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2006р. по даній справі скасовано рішення від 17.05.2006р. господарського суду Рівненської області та постанову Львівського апеляційного господарського су-ду від 25.07.2006р., а справу передано на новий розгляд. Постанова Вищого господарського суду набрала закон-ної сили і відповідно до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції –є обов’яз-ковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Обгрунтовуючи підстави скасування попередніх судових рішень по даній справі, колегія Вищого господар-ського суду України вказала на необхідність залучення до участі у справі другого акціонера Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ», звернула увагу на те, що невизначення зборами акціонерів та Статутом акціонерного товариства частини прибутку, яка повинна виплачуватись акціонерам як дивіденди може бути оцінено судом як пору-шення норм матеріального права акціонерами, які володіють більшістю голосів та впливають на прийняття рішень збо-рами та може тлумачитися як зловживання правом.(арк.справи 121-124).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.5 ст.41 Закону України «Про господарські товариства» затвердження порядку розподілу прибутку, терміну і порядку, виплати частини прибутку (дивідендів), а також затвердження розміру дивідендів належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів. Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що акціонери (заснов-ники та учасники) мають право брати участь у розподілі прибутку й отримувати його частку (дивіденди).

Згідно ст. 9 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу» - дивіденди сплачуються один раз на рік за підсумками календарного року в порядку, передбаченому статутом акціонерного товариства, за рахунок прибутку, що залишається у його розпорядженні після сплати встановлених законодавством податків, інших платежів у бюджет та процентів за банківський кредит.

Статтею 15 Закону України «Про господарські товариства»визначено, що чистий прибуток залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання.

Норма щодо виключності розподілу прибутку Товариства на загальних зборах акціонерів присутня і в ч.2 ст.159 Цивільного Кодексу України. Зважаючи на викладене, можна зробити висновок, що основні принципи розподілу чистого прибутку това-риства закріплені його статутом.

Так, п.10.1 Статуту ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»визначає, що річний прибуток товариства, якщо такий отримано, після вирахування податків, інших обов'язкових платежів до державного бюджету та на виробничі витрати товариства, а також сум, витрачених на створення та поповнення Резервного та інших фондів товариства, може роз-поділятися (згідно рекомендацій Спостережної ради та затвердження їх загальними зборами акціонерів) між акціоне-рами пропорційно кількості простих акцій, якими вони володіють, у вигляді дивідендів.

Тобто Статут Відповідача не встановлює порядок обов’язкової і безумовної щорічної виплати дивідендів акціонерам.

Стаття  41 Закону України «Про господарські товариства»вказує, що збори акціонерів є повноважними, якщо на них присутньо більше 60% акціонерів або їх представників.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач у своїх позовних заявах не вказав жодного доказу в підтвердження того, що загальні збори акціонерів Товариства, були скликані неправомірно, відбулись 07.12.2005р. з порушенням кворуму, повноважень чи порядку денного. На зборах акціонерів Товариства від 7 грудня 2005 року були присутніми 100% акціонерів. В судових засіданнях 10 та 23 травня 2007р. представник Позивача не оспорював легитимність та повноваження загальних зборів 7 грудня 2005р.

Розглядаючи дане третє питання порядку денного: про розподіл прибутків за 2004 рік та покриття збитків –загальні збори акціонерів Товариства прийняли більшістю у 79,7% голосів рішення: не розподіляти прибуток Това-риства, отриманий у 2004 році.

Оскільки загальні збори акціонерів не прийняли рішення щодо використання прибутку, отриманого Това-риством у 2004 році, його(прибуток) за даним бухгалтерського обліку методом накопичення перенесено на майбутні періоди.  Це означає, що прибуток 2004 року додається до прибутку (збитку) 2005 року, а згодом до прибутку (збитку) 2006 року. Тому прибуток не був використаний для інших цілей всупереч волі акціонерів і не був розподілений на користь іншого акціонера.

Джерелом виплати дивідендів є чистий прибуток Товариства після сплати всіх податків та зборів. Якщо вищий орган товариства не прийняв рішення щодо направлення прибутку (чи його частини) на виплату дивідендів, то відпо-відно Товариство не має права самостійно використовувати цей прибуток. Відсутність у Товариства зобов’язання по виплаті прибутку у вигляді дивідендів унеможливлює покладання на Товариство відповідальності.

Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку України у листі від 02.12.2002р. №11616/14 вказала, що акція –це цінний папір без встановленого строку ообігу, що засвідчує пайову участь у статутному фонді Товариства, підтверджує членство в акціонерному товаристві та право на участь в управлінні ним. Згідно з Законом України «Про власність»акція є об’єктом приватної власності і акціонер має право продати, обміняти, подарувати або іншим чином відчужити належні йому акції.

У травні 2006 року Позивач провів експертну оцінку належних йому в статутному фонді Товариства акцій. За рахунок прибутковості та платоспроможності Товариства вартість пакету акцій при номінальній вартості більше 12 млн. грн. експертом була оцінена у більше 20 млн. грн. При цьому саме неоприділений прибуток експерт додав до номінальної вартості акцій.(арк.справи 57-65)

З огляду на вищезазначене в сукупності суд вважає, що загальні збори акціонерів від 7 грудня 2005 року були скликані та проведені відповідно до вимог чинного законодавства, а отже підстав для їх визнання недійсним немає. В даному випадку господарський суд не може підмінювати вищий орган управління Товариства і підстав втручатись у внутрішні справи статутного господарюючого суб’єкта суд не вбачає, оскільки саме по собі скасування рішення в частині “не розподіляти прибуток товариства, отриманий у 2004 році між акціонерами, залишити прибуток у товаристві та використовувати його для здійснення інвестиційних програм та направити на розвиток виробництва товариства” –не  тягне за собою протилежне рішення –розподілу і виплати дивідендів акціонерам по наслідках роботи у 2004 році. Кошти, які не були виплачені як дивіденди не вилучені у акціонера, а будучи спрямованими на розвиток виробництва зумовили суттєве зростання ринкової вартості акцій ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», про що зазначено вище.

Крім того, ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про господарські товариства»не перед-бачено виплату дивідендів на підставі рішення суду, якщо загальні збори акціонерів такого рішення не приймали.

Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції по даній справі, Вищий господарський суд України вбачав у розгляді питання загальними зборами акціонерів Товариства по розподілу прибутку - внесення доповнення до Статуту Товариства. Саме з цього мотиву Суд касаційної інстанції припистив існування порушення Відповідачем та Третьою особою прав Позивача.

Проте, ні до звернення з позовом, ні в процесі розгляду господарським судом даної справи з 06 лютого 2006 року до винесення цього рішення –Позивач не звертався з заявою до зборів акціонерів ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»про внесення до Статуту товариства доповнення, яке б встановлювало порядок щорічної виплати дивідендів акціо-нерам.

Разом з тим, сьомим питанням порядку денного загальних зборів акціонерів Товариства від 7 грудня 2005 року було внесення змін до Статуту Товариства. Рішень вищого органу товариства з цього питання Позивач не оскаржує, та-ким чином –погоджується і з тими положеннями Статуту, які були чинними до 07.12.2005р., і з тими, що були затверд-жені на зборах акціонерів.(арк.справи 39).

З огляду на зазначене вище в сукупності - вимога про скасування рішення загальних зборів акціонерів від 7 грудня 2005 року в частині невиплати дивідендів є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є зав-дання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Проте, і з другою вимогою Позивача про стягнення 50 000 грн. збитків погодитись неможливо з наступних мотивів.

Збитками, згідно чч.2, 3 ст.22 ЦК України, –є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкод-женням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа могла б отримати, якби винна сторона не порушила її прав.

При обчиленні розміру упущеної вигоди має значення достовірність (реальність) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов’язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, –покладається на потерпілого.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.(ст.34 ГПК України).

Однак, Позивачем не надано доказів, що стверджують протиправність дій Відповідача, а сума нарахованих збитків не підтверджена жодним доказом і грунтується на хибних міркуваннях Позивача, правова оцінка яким надана судом вище. Вбачається, що обгрунтованість заявленої вимоги про завдання Відповідачем збитків –не доведена, про-типравність дій (бездіяльності) останнього не стверджена належними доказами.

За наслідками розгляду справи вбачається, що до відповідачів - ТзОВ «Ді-Ел-Пайпер Україна», м.Київ та Акціонерне товариство «Сент-Гобен Оберланд АГ», м.Бад Вурцах, Німеччина позов також заявлений безпідставно.

Таким чином, доповнена та уточнена заява КСП Агрофірма «Зоря»про скасування загальних зборів акціонерів від 7 грудня 2005 року в частині невиплати дивідендів та стягнення на користь Позивача 50 000 грн. збитків, 5 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката не грунтується на законі, Позивачем не доведена, чим порушено порядок доказу-вання і подання доказів. Відтак, на підставі ст.33 ГПК України –в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись стст. 33, 34, 43, 46-49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                   В.В.Грязнов

Рішення  підписане суддею  "12" червня 2007 р..