СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

08.05.07
Справа № 4/630-15/3

за позовною заявою
Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави -Міністерства
оборони України в особі Державного підприємства „Львівський бронетанковий
ремонтний завод”, м.Львів

до відповідача Львівського
науково-дослідного радіотехнічного інституту, м.Львів

про стягнення 65429,79 грн.

Суддя  Т.Костів

Представники

Прокурор: Збаращук Д.В. (посвідчення №12)

Від позивача: Дорошевич М.В. (довіреність № 711
від 10.04.2007р.)

Від відповідача: Олефір Л.В.
(довіреність № 904/4-19 від 04.04.2007р.)

Суть спору: Позов заявлено Військовим
прокурором Львівського гарнізону в інтересах держави -Міністерства оборони
України в особі Державного підприємства „Львівський бронетанковий ремонтний
завод”, м.Львів до Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту,
м.Львів про стягнення 65429,79 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду і
ухвалою від 30.03.2007р. ухвалив призначити розгляд справи на 12.04.2007р. Цією
ж ухвалою суд зобов”язав сторони долучити ряд документів необхідних для
вирішення спору.  В порядку ст.77 ГПК
України розгляд справи відкладено до 08.05.2007р.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві,
наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що зазначено у відзиві на позовну
заяву від 08.05.2007р.

Представникам сторін роз”яснено
його права та обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ДП „Львівський бронетанковий
ремонтний завод” (надалі позивач) та Львівським науково-дослідним
радіотехнічним інститутом (надалі відповідач) укладено договір поставки № 42-05
від 31.03.2005р., у відповідності до якого відповідач зобов”язався виготовити
та поставити позивачеві блок перетворювача напруги ПН-1,5м (ПНБ201) у кількості
та терміни, встановлені договором та відомістю постачання, що є невід”ємною
частиною вищенаведеного договору.

Згідно пп.2.1 п.2 договору
постачальник (відповідач) зобов”язався поставити продукцію замовнику (позивачу)
у термін не пізніше 55 календарних днів від дати отримання передоплати. Відлік
терміну поставки продукції починається з дня проведення замовником передоплати
в повному об”ємі.

На виконання умов п.3 договору
позивачем 29.03.2005р. перераховано на розрахунковий рахунок відповідача
100000,00 грн. передоплати, що підтверджено банківською випискою ВЧ-0000168 від
29.03.2006р.

Відповідно до відомості постачання,
яка є невід”ємною частиною договору № 42-05 від 31.03.2005р. відповідач
зобов”язався поставити обумовлену договором продукцію в кількості 10 шт., однак
в порушення умов договору поставив лише 4 одиниці приладу ПН-1,5м.

По своїй правовій природі договір №
42-05 від 31.03.2005р містить всі ознаки договорів, правові засади яких, визначені  главою 54 ЦК України, а саме §3 ”Поставка”,
та по якому сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов відповідно до вимог
ст.638 ЦК України. Згідно ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором,
законом або інше не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.693 ЦК України,
якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у
вставновлений строк (згідно  укладеного договору,
термін виконання до 23.05.2006р.), покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Отже, в результаті
недопоставки продукції відповідач заборгував позивачу 59200,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір обов"язковий
для виконання сторонами. Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

У відповідності до умов п.п.5.2 п.5
договору відповідач приймав на себе зобов”язання у випадку зриву термінів
поставки продукції згідно відомості постачання та умов оплати сплатити штраф у
розмірі 2% від вартості непоставленої продукції, розмір якого в даному випадку
становить 1184,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в сумі 5045,79 грн., то такі не підлягають до задоволення з
наступних підстав. Неустока (штраф, пеня) є один із видів забезпечення
виконання зобов”язання (ст.546 ЦК України). Згідно ст.547 ЦК України правочин щодо
забезпечення виконання зобов”язання вчиняється в письмовій формі. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов”язання, вчинений із недодержанням письмової форми,
є нікчемним.

Враховуючи наведене, суд, прийшов
до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення частково.

В порядку ст.49 ГПК України судові
витрати по розгляду спору покласти на відповідача пропорційно задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.
33,43,49,75,82,84,85,115-117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Львівського
науково-дослідного радіотехнічного інституту (м.Львів, вул.Наукова,7, ) на користь ДП „Львівський бронетанковий ремонтний завод”
(м.Львів, вул.стрийська,73, ) 59200,00 грн. основного боргу,
1184,00 грн. штрафу.

3.          Стягнути з Львівського
науково-дослідного радіотехнічного інституту (м.Львів, вул.Наукова,7, ) в доход державного бюджету 601,94 грн. державного мита.

4.          Стягнути з ВАТ „Прикарпатбуд”
(м.Дрогобич, вул.Д.Галицького,1 ) на користь ДП „Судовий
інформаційний центр”, м.Київ 108,82 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

5.
Наказ видати згідно ст.116 ГПКУкраїни.

6.          В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Суддя