ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" травня 2007 р.                                                                              Справа № 19/043-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства „Аванс”, м. Київ

до Дочірнього підприємства „Вишгородтранс” Відкритого акціонерного товариства” „Вишгороденергобудтранс”, м. Вишгород

про стягнення 6521,15 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача – Ортіков А. М. (дов. від 20.02.2007 року);

від відповідача – Семена С. В. (дор. Від 29.03.2007 року);

Андрійко О. І. (дор. Від 07.05.2007 року).

обставини справи:

Приватне підприємство „Аванс”  (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства „Вишгородтранс” Відкритого акціонерного товариства” „Вишгороденергобудтранс” (далі-відповідач) про стягнення 6521,15  грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання  відповідачем зобов’язань  за  договором поставки нафтопродуктів № 060327-1  укладеного   між   сторонами  27.03.2006 року, а саме відповідач не оплатив в повному обсязі отриманий товар в результаті чого за ним утворилась заборгованість сумі 6000,00 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 521,15 грн.

Відповідач в усних поясненнях проти позову  заперечує, але письмовий відзив суду не надав.

Представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про продовження терміну розгляду справи яке узгоджено з представником відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України спір вирішується у більш тривалий строк ніж передбачено ч. 1 с. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо не правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Позовні вимоги обґрунтовані укладеним між сторонами договором поставки нафтопродуктів № 060327-1 від 27.03.2006 року, на виконання умов якого як зазначає позивач передав відповідачу товар, а саме дизельне пальне в об’ємі 14764 літрів на загальну суму 56841,52 грн. В якості доказів передачі відповідачу  товару позивач посилається на довіреність № 014711 від 01.08.2006 року. Також позивач зазначає, що відповідач частково розрахувався за отриманий товар та заборгованість на залишок боргу на даний момент складає 6000,00 грн. За прострочення виконання зобов’язання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 521,15 грн.

З врахуванням вищезазначеного суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Оригінал договору поставки нафтопродуктів № 060327-1 від 27.03.2006 року для огляду суду не надано.

В усних поясненнях наданих суду позивач зазначив, що договір укладався між сторонами шляхом факсимільного зв’язку.

В матеріалах справи наявна копія договору та додатку № 1 до договору завірені печаткою та підписом одноособово позивача.

В матеріалах справи наявна копія довіреності № 014711, яка не може бути прийнята в якості належного доказу отримання товару відповідачем, оскільки не містить  відомостей в якій кількості, за якою ціною та підставі чого передавався товар та чи передавався взагалі.

Також в матеріалах справи наявні копії банківських виписок з особистого рахунку з відомостей яких вбачається, що дійсно відповідач перераховував на розрахунковий рахунок позивача кошти за дизельне паливо на підставі рахунків.

Але належних доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий останнім товар суду не надано, з наявних матеріалів в справі не можливо установити ні факт того, що між сторонами укладено договір ні факт заборгованості.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено факту наявності у відповідача заборгованості за отриманий товар в розмірі 6000,00 грн..

Суд вважає правомірним та обґрунтованим відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 6000,00 грн. та відповідно, оскільки не підтверджено наявність основного боргу відмовити в заявлених вимогах щодо стягнення 521,15 грн. пені за прострочення виконання зобов’язання.

За таких обставин суд вважає правомірним та обґрунтованим в позові відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.   В позові  Приватного підприємства „Аванс” відмовити.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення підписано 21.05.2007 року