ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.07                                                                                        Справа №  22/65д/07

Суддя

За позовом : закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1),
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “ДІДЖІКОМ”,(69063, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 21, кв. 23)

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача
Якушев С.О., представник на підставі довіреність №3924-П_О від 01.09.2005р.

від відповідача
Не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “ДІДЖІКОМ” заборгованості за договором №ОВ 2467/ГЛ про надання Експрес-оверафтового кредиту від 30.01.2006 р. у розмірі 15535,48 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту –11504,96 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –2940,23 грн.; пені за прострочене тіло кредиту –980,87 грн.; пені за прострочені відсотки –109,42 грн. на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, а також  про розірвання зазначеного договору №ОВ 2467/ГЛ про надання Експрес-оверафтового кредиту від 30.01.2006 р., укладеного між ЗАТ КБ “ПриватБанк” та ТОВ “ДІДЖІКОМ”.

Ухвалою суду від 24.01.2007р. порушено провадження у справі №22/65д/07, призначено судове  засідання на 19.02.2007р. В зв’язку з неявкою відповідача, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 21.03.2007 р.. Розгляд справи переносився на 26.03.2007 р.. Ухвалою голови господарського суду Запорізької області від 26.03.2007 р. строк розгляду спору по справі продовжено на один місяць до 24.04.2007 р..   В зв’язку з повторною неявкою відповідача, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 23.04.2007 р..

У судовому засіданні 23.04.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення (за згодою представника позивача).

За клопотанням позивача судові засідання проводились без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, зазначивши, що між ним та відповідачем було укладено договір №ОВ2467/ГЛ про надання Експрес-овердрафтового кредиту (далі Договір) відповідно до умов якого , позивач зобов’язався здійснювати експрес-овердрафтове обслуговування відповідача, що полягало у з проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого п.1.3. Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Експрес-офердрафт надається на поновлення обігових коштів та здійснення поточних платежів відповідача. Так, в період з 19.05.2006 р. до 16.06.2006 р. відповідач скористувався в межах кредитного ліміту офердрафтовим кредитом, отримав 11504,96 грн.. Зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, не виконав взяті на себе зобов’язання, у зв’язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 15535,48  грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту –11504,96 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –2940,23 грн.; пені за прострочене тіло кредиту –980,87 грн.; пені за прострочені відсотки –109,42 грн.. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 624, 1054 ЦК України, ст.ст.173, 174, 175, 188, 193, 217, 218, 229, 230 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач вимоги суду викладені в ухвалах суду від 24.01.2007 р., 19.02.2007 р. та  26.03.2007 р.   не виконав, відзив та інші витребувані документи суду не надав, свого повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. В матеріалах справи міститься довідка Головного управління статистики у Запорізькій області №15-7/2308 від02.04.2007 р., згідно якої ТОВ “ДІДЖІКОМ” зареєстровано  та знаходиться за тією ж адресою, що зазначена у позовній заяві.

Відповідач по справі є юридичною особою, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник підприємства зобов’язаний був направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне розглянути спір за наявними у справі матеріалами в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив, 30.01.2006 р. між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, м. Запоріжжя (позивач по справи, далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю “ДІДЖІКОМ” (відповідач по справі, далі - Клієнт) укладено договір №ОВ 2467/ГЛ про надання Експрес-овердрафтового кредиту (далі –Договір) відповідно до умов якого, позивач зобов’язався при наявності вільних грошових ресурсів здійснювати експрес-овердрафтове обслуговування відповідача, що полягало у  проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого п.1.3. Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Експрес-офердрафт (кредит) надається на поновлення обігових коштів та здійснення поточних платежів відповідача (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 1.3. Договору встановлений кредитний ліміт, що на момент підписання договору складав –24000,00 грн. Відповідно до Додаткової угоди від 26.04.2006 р., підписаної між сторонами,  з 26.04.2006 р. кредитний ліміт зменшений до розміру 12000,00 грн.

Пунктом 1.4. Договору  сторони передбачили, що проведення платежів Клієнта в порядку, встановленому Договором, проводиться Банком в строк до  24.01.2007 р..

Відповідно до п.2.2.3. Договору, Клієнт зобов’язаний проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом встановленого п. 1.5. Договору.

Експрес-овердрафтове кредитування Клієнта здійснюється Банком в межах ліміту та строку, встановлених п. п. 1.3., 1.4. Договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів ( п.1.5. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, з 19.05.2006 р. до 16.06.2006 р. відповідач скористувався в межах кредитного ліміту овердрафтовим кредитом, отримавши 11504,96  грн..

Враховуючи  умови п.1.5. Договору, відповідач зобов’язаний був  19.06.2006 р. погасити повністю заборгованість за тілом кредиту у сумі 11504,96 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відсоткова ставка за використання кредиту є диференційованою ( в залежності від строку використання кредитом  від 18% до 22% річних) і встановлена Додатком №1 до Договору, що є його не від’ємною частиною.

Пунктом 3.2. Договору сторони визначили, що відповідно до ст. 212 ЦК України, при  порушенні Клієнтом будь-яких із зобов’язань з погашення кредиту, передбачених п.п. 1.4. 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 Договору, Клієнт сплачує відсотки за користування  кредитом в розмірі 44% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, свої зобов'язання за Договором Позивач виконав у повному обсязі.

Натомість, Відповідачем  порушено вимоги умов п. п.  1.4, 1.5, 2.2.3 Договору, а саме не виконано в обумовлені строки зобов’язання щодо повернення наданого експрес-овердрафтового кредиту та відсотків за користування кредитом, передбачені Договором.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, на  час розгляду справи заборгованість Відповідача за тілом кредиту  становить –11504,96 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –2940,23 грн., тому позовні вимоги, в частині стягнення зазначених сум підлягають задоволенню.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 19.06.2006 р. по 19.12.2006 р. стягнути пеню за прострочене тіло кредиту –980,87 грн. та пені за прострочені відсотки –109,42 грн..

Відповідно до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, виконання обов’язків забезпечується неустойкою.

Згідно із ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити при порушенні ним правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов’язання.

Пункт 2 ст. 231 ГК України передбачає стягнення штрафних санкцій у випадку, коли це передбачено договором.

Відповідно до п.4.1. Договору, при порушенні Клієнтом будь-якого з зобов’язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.2.2.2., 3.1., 3.2., .3.3. договору, строків повернення кредиту, передбачених п.1.4., 1.5., 2.2.3., 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 Договору, винагороди передбаченої п.2.2.6., 3.4. Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/96-ВР від 22.11.96 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за несвоєчасну оплату пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем правомірно при нарахуванні пені застосовані вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання” щодо обмеження розміру за невиконання грошового зобов’язання подвійною обліковою ставкою НБУ, та враховані вимоги п. 6 ст. 232 ГК України, вірно визначений строк з якого почалось прострочення зобов’язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання повинно бути виконано.

З урахуванням вимог вище перелічених норм законодавства пеня, що підлягає стягненню з ТОВ “ДІДЖІКОМ”  за період з 19.06.2006 р. по 19.12.2006 р. за прострочене тіло кредиту складає –980,87 грн. та за прострочені відсотки –109,42 грн..

Позивач, просить суд розірвати договір №ОВ2467/ГЛ про надання Експрес-овердрафтового кредиту від 30.01.2006 р. на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що дана вимога підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоду за всіма його істотними умовами.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за  кредитним  договором  банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином та у встановлений строк згідно закону та умов договору.

Як вбачається  із  матеріалів  справи відповідач порушив істотні умови Договору, а саме не виконав зобов’язання, передбачені п. п.  1.4, 1.5, 2.2.3 Договору.

Згідно з  пунктами 2- 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або  у разі неодержання відповіді  у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до умов Договору, зокрема п.2.3.4 (частина в), у випадку настання однієї із  подій : ... порушення Позичальником якого-небудь із  зобов’язань, передбачених  умовами даного  договору..., банк має право відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання договору з направленням Клієнту повідомлення. З зазначеної у повідомлені дати договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору  Клієнт зобов’язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичні строки його використання, у повному обсязі виконати інші зобов’язання за договором. Одностороння відмова від договору не звільнює Клієнта від відповідальності  за порушення зобов’язань.

Листом б/н від 25.01.2007 р. позивач звернувся до ТОВ “ДІДЖІКОМ” з пропозицію про розірвання договору, на яку відповідачем так і не було надано відповідь, у зв’язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Отже, враховуючи викладені  вище обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та  такими, що підлягають задоволенню у  повному  обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.      Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ДІДЖІКОМ” (69063, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 21, кв. 23, п/р 6949 в Запорізькому РУ Приватбанку, МФО 313399, ) на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, (69002, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 1, р/р 00 в Облуправлінні НБУ в Запорізькій області, МФО 313377, ) заборгованості за тілом кредиту –11504,96 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –2940,23 грн.; пені за прострочене тіло кредиту –980,87 грн.; пені за прострочені відсотки –109,42 грн., 155,35 грн. державного мита, 118,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Розірвати Договір №ОВ 2467/ГЛ про надання Експрес-оверафтового кредиту від 30.01.2006 р. укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, м. Запоріжжя  та товариством з обмеженою відповідальністю “ДІДЖІКОМ”.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК  України 29 травня 2007 року.

Суддя                                                                   Ю.О. Скиданова