ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2007                                                                                   Справа № 2/387

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:                   головуючого судді –Тищик І.В. - доповідач,

суддів –Сизько І.А., Верхогляд Т.А.

при секретарі –Чоха Є.О.

за участю представників

позивача –Дьорко А.М.

відповідача-1 –не з’явився

відповідача-2 –Шмакова Т.М., Ковальова О.А.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Олександрійської об’єднаної державної податкової інспекції на постанову господарського суду Кіровоградської  області від 11.12.2006 року у справі № 2/387

за позовом Олександрійської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Олександрія Кіровоградської області

до 1. Державної холдінгової компанії „Олександріявугілля”, м. Олександрія Кіровоградської області

2. Приватного малого підприємства „Строймонтаж”, м. Олександрія Кіровоградської області

про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2006р. у справі №2/387 (суддя Деревінська Л.В.) в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору від 07.12.2004р., укладеного між ДХК „Олександріявугілля” та ПМП „Строймонтаж” відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач –Олександрійська ОДПІ, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому скаржник посилається на протиправну реалізацію відповідачем-1 за угодою купівлі-продажу майна, яке перебувало в податковій заставі, без узгодження даної операції з податковим органом в порушення п. 8.6.5 п.8.6 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідач-2, заперечуючи апеляційну скаргу, послався на законність і обґрунтованість рішення господарського суду;  необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити постанову без змін, апеляційну скаргу -  без задоволення.

Відповідачем-1 заперечення на апеляційну скаргу надані не були; представник відповідача-1 у судове засідання не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини  постанови.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

Господарський суд, з посиланням на ч.1 ст.72 КАС України та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.06р. по справі №5/6, дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 07.12.2004р. відповідає вимогам законодавства і підстав для визнання його недійсним немає.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

У справі №5/6 позивачем (третьою особою з самостійними вимогами) заявлялися позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.12.04р., укладеного між ДХК „Олександріявугілля” та ПМП „Строймонтаж”.

Судом першої інстанції вимоги третьої особи були задоволені.

Постановою апеляційної інстанції рішення господарського суду було скасовано, Олександрійській ОДПІ в позові про визнання недійсним зазначеного договору відмовлено.

Суд касаційної інстанції не погодився ані з судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог третьої особи –Олександрійської ОДПІ, ані з рішенням апеляційного суду про відмову в позові в цій частині; дійшов висновку, що вказаний позов не підлягає розгляду в господарських судах України внаслідок непідвідомчості останнього господарським судам відповідно до п. 4 ч.1 ст.17 КАС України; скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в позові Олександрійської ОДПІ та припинив провадження у справі.

Таким чином, за результатами розгляду позову Олександрійської ОДПІ у справі №5/6 рішення скасовані, провадження у справі припинено, внаслідок чого відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 72 КАС України.

Господарським судом Кіровоградської області у даній справі розгляд позовних вимог здійснено відповідно до приписів чинного законодавства, а саме, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, 07.12.2004р. між Державною холдінговою компанією „Олександріявугілля” (Продавець) та приватним малим підприємством „Строймонтаж” (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець зобов’язався передати Покупцю належні йому на праві власності складські та побутові будівлі, що знаходяться у м. Олександрії за адресою: вул. Коваленка, 21-а та будівельні матеріали, які входять в склад незавершеного будівництва Цеху по виготовленню залізобетонних шпал та розташовані на території зазначених складських та побутових будівель; Покупець, відповідно, зобов’язався прийняти їх у власність та сплатити Продавцю кошти.

Додатком до спірного договору сторони у договорі, не змінюючи предмету договору, змінили характеристику об’єкту купівлі-продажу та визначили, що об’єктом угоди являються будівельні матеріали та обладнання, які тимчасово укладені в цех по виготовленню залізобетонних шпал (літ.А), навіс (літ. А-1), адміністративно-побутову будівлю (літ. Б), сарай (літ. В), вбиральню (літ. Г), замощення території, огородження території (N-1), пожежний резервуар, свердловина, арматурно-заготівельний цех, цех по виробництву електродів, кран підвісний однобалочний вантажопідйомністю 3 тн.

При цьому Продавець гарантував, що зазначені складські та побутові будівлі та будівельні матеріали раніше нікому не були відчужені, не заставлені, ніякими зобов’язаннями не обтяжені, в спорі та під забороною не знаходяться (п.1.3 договору).

Договір виконано сторонами у повному обсязі.

Скаржник вважає, що зазначена угода підлягає визнанню недійсною, так як, майно, яке являється предметом угоди, перебувало в податковій заставі й не могло бути відчужене відповідачем-1 без письмової згоди органу державної податкової служби.

Відповідно до Державного реєстру застав рухомого майна майно та майнові права ДХК „Олександріявугілля” передані в податкову заставу 04.04.1998р.; запис про реєстрацію застави дійсний до 28.07.2009р.; податкова заборгованість підприємства станом на 07.12.04р. (день укладання спірного договору) становила 12 772 826,0 грн.; 29.09.2004р. податковим органом здійснено опис активів відповідача-1 (у т.ч. спірного майна) для реалізації останніх в рахунок погашення його податкового.

На думку колегії суддів, укладення спірного договору здійснено відповідачем-1 з метою запобігання примусової реалізації майна в рахунок погашення податкового боргу.

Податкову заставу, як спосіб забезпечення погашення платником податків податкової заборгованості запроваджено Указом Президента України від 04.03.98р. №167/98 „Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами”, норми якого діяли на час виникнення податкової застави підприємства-відповідача-1. Статтею 2 даного Указу було встановлено, що зі дня виникнення податкової заборгованості все майно і майнові права платника податків перебувають у податковій заставі.

З набранням чинності Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (надалі Закон №2181) питання виникнення, реєстрації, зупинення податкової застави регламентуються ст. 8 цього Закону.

Згідно пп.8.6.1 п.8.6 ст. 8 даного Закону платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема  операцій з продажу та іншого відчуження майна. Для узгодження окремої цивільно-правової операції платник податку надає податковому керуючому запит, в якому роз’яснюється зміст операції та фінансово-економічні наслідки її проведення (пп.8.6.5 Закону).

18.11.04р. та 25.11.04р. ДХК „Олександріявугілля” звернулося до позивача з листами про виключення з податкової застави матеріально-технічних складів та незавершеного будівництва, розташованих у м. Олександрія за адресою: вул. Коваленка,21-а.

Оскільки зазначені листи не містять ні змісту цивільно-правової операції, ні фінансово-економічних наслідків її проведення, зазначені листи не можна вважати узгодженням операції з відчуження майна в розумінні пп.8.6.5 вищезазначеного Закону. Таким чином, продаж спірного майна відповідач-1 здійснив без узгодження з податковим органом; більш того, вилучення цього майна з податкової застави позивачем не проводилося, згоди на таке вилучення не надавалося, описане майно передано на реалізацію уповноваженим ДПА України біржам, що посвідчується листами Олександрійської ОДПІ від 26.11.04р. та від 24.12.04р.

Висновок господарського суду про відсутність у позивача права на звернення з позовом до суду про визнання недійсним правочину та зобов’язання сторін повернути одна одній все одержане за спірним договором із посиланням на п.11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” зроблено без достатнього аналізу інших норм зазначеного Закону, що визначають завдання та цілі діяльності органів державної податкової служби. Окрім того, податкові органи не позбавлені права оспорювати правомірність продажу майна платника податків, у якого є в наявності податковий борг і активи останнього перебувають у податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Колегія суддів поділяє думку позивача про те, що чинність ст.227 ЦК поширюється не тільки на правочини, вчинення яких передбачає одержання відповідної ліцензії, а і на інші правочини, здійснення яких передбачає отримання відповідного дозволу.

Таким чином, норми Цивільного кодексу передбачають, що юридична особа має право вчиняти правочин лише за наявності відповідного дозволу, коли такий дозвіл є обов’язковим. Відповідно до п.8.6 ст.8 Закону №2181 дозвіл податкового органу є обов’язковою передумовою укладання спірного правочину.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо визнання оспорюваного договору недійсним підлягають задоволенню.

З огляду на невідповідність висновків, викладених у постанові господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству колегія суддів дійшла висновку про підставність вимог позивача щодо скасування даної постанови. Доводи відповідача-2 не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Олександрійської об’єднаної державної податкової інспекції задовольнити.

Постанову господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2006 року у справі № 2/387 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір від 07.12.2004р. купівлі-продажу будівельних матеріалів та обладнання, які тимчасово укладені в цех по виготовленню залізобетонних шпал (літ.А), навіс (літ. А-1), адміністративно-побутову будівлю (літ. Б), сарай (літ. В), вбиральню (літ. Г), замощення території, огородження території (N-1), пожежний резервуар, свердловина, арматурно-заготівельний цех, цех по виробництву електродів, кран підвісний однобалочний вантажопідйомністю 3 тони, який укладено між Державною холдінговою компанією „Олександріявугілля” та Приватним малим підприємством „Строймонтаж”.

Зобов’язати Приватне мале підприємство „Строймонтаж” повернути Державній холдінговій компанії „Олександріявугілля” майно, отримане за договором та актом приймання передачі від 07.12.2004р., а саме: будівельні матеріали та обладнання, які тимчасово укладені в цех по виготовленню залізобетонних шпал (літ.А), навіс (літ. А-1), адміністративно-побутову будівлю (літ. Б), сарай (літ. В), вбиральню (літ. Г), замощення території, огородження території (N-1), пожежний резервуар, свердловина, арматурно-заготівельний цех, цех по виробництву електродів, кран підвісний однобалочний вантажопідйомністю 3 тони.

Зобов’язати Державну холдінгову компанію „Олександріявугілля” повернути Приватному малому підприємству „Строймонтаж” 85200 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                           І.В.Тищик

Судді                                                                                        І.А.Сизько

Т.А.Верхогляд