СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 травня 2007 р.           Справа 9/160-07

за позовом:Засновника
фірми "ІВО+КГ" у формі ТОВ ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до:Фірми
"ІВО+КГ" у формі ТОВ, 21036, вул. Пирогова, буд. 148, кв. 80, м.
Вінниця

про визнання нечинним рішення
загальних зборів учасників

Головуючий суддя
Балтак О.О.

При секретарі судового засідання Пилипчак О.І.

Представники

позивача :    ОСОБА_2 - представник за довіреністю,  ОСОБА_3 - представник за довіреністю

відповідача : Глазунов О.М. -
представник за довіреністю

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про визнання нечинними
рішення загальних зборів учасників фірми "ІВО+КГ" у формі  товариства з обмеженою відповідальністю від
28 жовтня 2002 р.  Позов мотивовано
наступним:

Директором    Фірми
"ІВО+КГ"    у    формі
товариства    з    обмеженою відповідальністю Гапонюком А.Л.
не направлялось повідомлення учаснику Товариства   ОСОБА_1
про   проведення   позачергових   зборів,
що суперечить    Статуту    товариства
і  статті 61 Закону  України    "Про господарські товариства" .
Про проведення загальних зборів товариства учасники     повідомляються     передбаченим     статутом     способом
і зазначенням   часу   і
місця   проведення   зборів
та   порядку   денного.

Повідомлення повинно бути зроблено
не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Оскільки гр. Гапонюк А.Л. згідно із
установчими документами належить 50 відсотків Статутного капіталу підприємства,
а інші 50 відсотків належать мені, порядок прийняття рішень вищезазначеними зборами
не відповідає статті   60   Закону
України   "Про   господарські   товариства"   та
Статуту товариства. Загальні збори учасників від  "28" .жовтня 2002 року не є
повноважними.

Виконавчим органом Товариства
(директором Гапонюком А.Л.)перевищено повноваження надані йому Законом та
Статутом Товариства, а саме: Відповідно до
статті  62  Закону України "Про  господарські
товариства" Генеральний директор
(директор)  не може бути  одночасно головою зборів учасників
товариства.

Відповідно до висновку експерта
№  184-П від "03" березня 2006
року, проведеного НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області підпис в
графі   "Секретар  зборів-учасник"  протоколу
№  7  від
28.10.2002  року, наданий на
дослідження, виконаний не гр.. ОСОБА_1, а іншою особою.

Про рішення загальних зборів
позивачу, як він стверджує  стало відомо
лише у 2006 році.

У зборах учасників Фірми
"1ВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, що
відбулись 28 жовтня 2002 року ні позивач та його представники не приймали
участі.

Позивачем  заявлено клопотання про забезпечення
позову  шляхом заборони органам державної
виконавчої служби вчиняти виконавчі дії по примусовій реалізації приміщення
магазину з прибудовою під номером 15, позначеному на плані літерою
"А"  1986 року побудови загальною
площею 194,6 кв. м  та накладення
арешту  на майно та кошти  в установах банків фірми "ІВО + КГ"
до вирішення справи по суті. В клопотанні позивача  судом відмовлено, оскільки воно не
мотивоване, не обгрунтоване та не підтверджене доказами. Так, позивачем не
надано доказів  наявності фактичних
обставин, з якими пов"язується застосування певного заходу до забезпечення
позову, а саме: наявності зв"язку між конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної  вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового
рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву тва його представник у судовому засіданні проти позову заперечує,
вважаючи  позовну вимогу позивача про
визнання нечинним рішення загальних зборів учасників фірми «ІВО+КГ» у формі
товариства з обмеженою відповідальністю від 28.10.02р. з дати прийняття такою,
що не підлягає  задоволенню виходячи з
наступного:

1.Рішення, що оскаржується
позивачем було прийнято 28.10.02р. Позовна заява до господарського суду подана
позивачем 7 березня 2007 року., тобто з пропуском строку позовної давності
передбаченого ст.257 ЦПК України. Посилання позивача на те, що йому стало
відомо про порушення його права лише в 2006 році є безпідставним, оскільки
спростовується:

- аналогічною уточнюючою позовною
заявою, яку позивач подавав до Ленінського районного суду м. Вінниці, в якій
вказано, що про порушення свого права він взнав 20.12.05р. Вищенаведене
свідчить про те, що зазначаючи в позовній заяві до господарського суду 2006
рік, а в позовній заяві до Ленінського районного суду 20.12.05р. позивач
навмисно вказує такі дати з метою прикриття пропущення строку для подання
позову без поважних причин.

- заявою позивача від 8.01.03р. до
прокуратури Вінницької області на дії директора товариства Гапонюка А.Л., яка
була подана позивачем через дві неділі після отримання кредиту. Наведене
свідчить про те, що позивачеві було відомо про наявність оскаржуваного
протоколу зборів ще в грудні 2002 року.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін суд дійшов висновку про відмову у задоволенні
позову з огляду на наступне:

- безпідставним є твердженням позивача
про порушення при проведенні зборів ст.61 Закону України «Про господарські
товариства» -  не повідомлення його
передбаченим статутом способом про час і місце проведення зборів та порядок
денний:

а). Згідно із ст.ЗЗ ГПК, позивач
зобов'язаний був надати відповідні докази з цього приводу, однак будь-яких
доказів він не надав та й не міг надати, оскільки ст.61 Закону України «Про
господарські товариства» на яку посилається позивач, передбачено, що про
проведення зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом
способом. Статутом товариства, зокрема п.54, передбачено, що збори скликаються
на вимогу директора. Гапонюк А.Л. - як директор, повідомив позивача про час,
місце, порядок денний проведення зборів 28.10.02р. не тільки усно, як передбачено
статутом, але й письмово, не зважаючи на те, що ні законом ні статутом
товариства це не передбачено. Дані докази знаходяться в матеріалах кримінальної
справи, що підтверджується протоколом виїмки документів у фірми «ІВО+КГ» у
формі товариства з обмеженою відповідальністю (додається).

- п.50 статуту товариства, в якому
вказано, що кожний з учасників товариства має право в будь-який час вимагати
надання йому книги протоколів. Оскільки позивачка була повідомлена про
проведення зборів, приймала в них участь, однак не використала дане право
передбачене статутом, строк для зверненння до суду пропущений без поважних
причин.

Виходячи з вищенаведеного, позивач
пропустив строк для звернення до суду без поважних причин, а тому, відповідно
до ч.4 ст.267 ЦК України, відповідач наполягає у застосуванні термінів позовної
давсності.

2.Рішення від 28.10.02р. є  законним, а вимоги позивача є безпідставними
виходячи з наступного:

2.1.Відповідно до ст.203 ЦК України
та п.2 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів» №02-5/35 від 26.01.00р. підставою для визнання
недійсним акта є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який його видав. Оскільки позивач,
подавши позов, не зазначив в ньому з якої підстави передбаченої законом він
вважає недійсним рішення зборів від 28.10.02р., відповідач позбавлений
можливості належним чином забезпечити захист своїх інтересів.

2.2.3гідно із ст.86, ч.і ст.167 ГК
України частка учасника в статутному фонді визначається розміром внесеного ним
вкладу. Частина 3 ст.88 ГК України зобов'язує учасника товариства вносити вклад
у розмірі порядку та коштами, які визначені в статуті. В п.2.3. 24, 25 Статуту
фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, що діяв станом
на 28.10.02р. вказано, що позивач зобов'язаний був внести в статутний фонд
товариства 468750000 карбованців, а в подальшому в зв'язку із збільшенням
статутного фонду (протокол від 16 вересня 1997 року) 38500грн. Як убачається з
аудиторського висновку від 17.03.06р. дане зобов'язання позивачем не виконано.
Стаття 58 Закону України «Про господарські товариства» визначає, що учасники
товариства мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному
фонді. Більш того, 22.09.03р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання
недійсними змін до установчого договору про створення і діяльність фірми
«ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 30.04.96р. (зі
змінами та доповненнями від 16.09.97р.), що є беззаперечним підтвердженням
того, що вона не приймала участь у формуванні статутного фонду. Оскільки
позивач не вніс свою частку в статутний фонд товариства, він не має права голосу
при прийнятті рішень на зборах учасників товариства, в той час як Гапонюк А.Л.,
згідно з аудиторським висновком, сформував за власні кошти 100% статутного
фонду товариства, а тому володіє 100% голосів при прийнятті рішень органом
управління товариства. Виходячи з наведеного, будь- які збори, які проводились
учасниками товариства є повноважними, навіть якби в них не приймала участь
ОСОБА_1 Даний факт, відповідно до ст.35 ГПК України не потребує доказування,
оскільки встановлений постановою Староміського районного суду м. Вінниці від
16.02.07р. (справа №4-17-2007. Постанова додається).

2.3.Безпідставним є посилання
позивача на висновок експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області
№184-п від 3.03.06р., оскільки:

-
відповідно ст.ст.6, 7 Конвенції «Про захист прав людини та основних
свобод» (Рим 4.111950) кожен при встановленні обгрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення висунутого проти нього має право на справедливий і
відкритий розгляд судом. Кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального
правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено
судом. Оскільки судом не доведено факт підробки підпису ОСОБА_1 на протоколі №
7 від 28.10.02р., посилання на дану обставину, як на доказ є безпідставним.

2.4.Позивач не мав підстав для
визнання недійсним рішення зборів від 28.10.02р., оскільки даним протоколом не
порушені його права та законні інтереси.

2.4.1.Для укладення кредитного
договору на отримання кредиту фірмою «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою
відповідальністю взагалі не передбачено прийняття рішень зборів, що підтверджує
п.63 статуту, в редакції 1996 року, який діяв на момент укладення договору, та
на що вказано в листі № 152 - 2911/06 - 1 від 23.05.06р. Вінницької філії АКБ
«Правекс-Банк», а також в постанові Староміського районного суду м. Вінниці від
16.02.07р. (справа № 4-17-2007) де вказано, що директору, відповідно до п.63
статуту надано право укладати договори, брати кредити та укладати договори
застави від імені юридичної особи. Крім того, протокол №7 від 28.10.02р.
засідання зборів учасників фірми не був виключною підставою для отримання
кредиту в АКБ «Правекс-Банк» тому що його надання не передбачено
правоустановлюючими документами цього товариства. Дані факти встановлені
вищезазначеною постановою Староміського районного суду, а тому відповідно до
ст.35 ГПК України не підлягає доказування.

2.5.Надуманими є твердження
позивача, що рішенням загальних зборів фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю порушено його конституційне право на власність, в
т.ч. в майні підприємства, оскільки, по-перше, відповідно до ст.12 Закону
України «Про господарські товариства» саме товариство є власником майна
переданого йому учасниками та засновниками, а тому у позивача відсутні
підстави, які б свідчили про порушення його права власності, по-друге, оскільки
позивач не виконав вимоги ч.З ст.88 ГК України - не вніс вклад в статутний фонд
товариства, то в разі виходу чи виключення зі складу товариства він не має
права і на частку в майні товариства. Наведене свідчить, що і в даному випадку
у позивача відсутні підстави стверджувати про порушення його права власності,
оскільки таке право у нього відсутнє.

Слід зазначити, що Ленінський
районний суд м. Вінниці порушив провадження у справі між тими ж сторонами з тих
же підстав та 22.11.2006 зупинив провадження у справі у разі неможливості
розгляду цієї справи до вирішення іншої, що розглядається в порядку
кримінального судочинства. Ухвала суду була оскаржена позивачем до Вінницького
апеляційного суду яким  залишена в силі.

Не зважаючи на ту обставину, що
справа зупинена Ленінським  районним
судом 22.11.2006 р, ухвалою цього ж суду 05.03.2007 р.   безпідставно провадження у справі закрито.
Місцеві загальні суди після набрання чинності Законом № 483-У від 15.12.2006 р.
завершують розгляд корпоративних справ та щодо приватизації  за заявами провадження по яких відкрито до
29.12.2006 р. у порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Таким чином враховуючи
вищевикладені обставини та            керуючись ст. ст. 49, 82 - 85, 115 ГПК
України,  -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя
Балтак О.О.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано
відповідно до вимог ст.85ГПК України  28.05.07