ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"31" січня 2007 р.
Справа №  6/328

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранець О.М., розглянувши матеріали справи  № 6/328

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "Кіровоград-Нафта", м. Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді,                            м. Кіровоград

про визнання нечинним акта

від позивача - Онойченко Т.О., довіреність № б/н від 20.11.2006 року;

від позивача - Добровольська М.М., довіреність № б/н від  20.11.2006 року;

від відповідача - Панфілов О.Г., довіреність № 131 від 19.04.2006 року;

від відповідача - Тертичний С.В., довіреність № 57 від 20.11.2006 року.

Час прийняття постанови - 11 : 23

Підприємством з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоград-Нафта" (далі - ТОВ ПІІ "Кіровоград-Нафта") подано позовну заяву про  визнання нечинним  податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /0 від 26.04.2006 року про визнання податкового зобов'язання з податку на прибуток  у розмірі 22767327,00 грн., штрафної санкції у розмірі 22767327,00 грн. на загальну суму 45534654,00 грн.

Позивач вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПІІ ТОВ "Кіровоград-Нафта" та відкрите акціонерне товариство "Кіроовграднафтопродукт" не є пов'язаними особами. Доход від продажу комплексів нежитлових будівель, та споруд нафтобаз отримало згідно з умовами договорів купівлі-продажу відкрите акціонерне товариство «Кіровограднафтопродукт», а не ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» тому п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку пілприємств» підлягає застосуванню при визначенні бази оподаткування саме до відкритого акціонерного товариства «Кіровограднафтопродукт», а не до позивача. Державна податкова інспекція у          м. Кіровограді помилково вважає, що до наданих під час проведення перевірки договорів оперативної оренди слід застосовувати вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг». ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» отримує кредити та сплачує відсотки за користування кредитами у зв’язку з веденням господарської діяльності, а саме для будівельно-монтажних робіт, та на придбання основних фондів, які згодом надаються в оренду. Кредити є такими, що використані у господарській діяльності, за таких умов позивачем правомірно віднесені до складу валових витрат відсотки за користування кредитами. Різниця між ціною основних засобів, визначеною у договорах купівлі-продажу і вартістю оцінки заставленого майна за своїми ознаками не підпадає під визначення безоплатно надані товари. Суми, які ПІІ ТОВ "Кіровоград-Нафта" повинно сплатити відкритому акціонерному товариству "Кіроовграднафтопродукт" за придбані комплекси нежитлових будівель та споруд нафтобаз визначені в умовах договорів купівлі-продажу за домовленістю сторін, а тому вказані договори не є безоплатними. Визначена в договорах купівлі-продажу ціна продажу є звичайною.

Відповідач заперечує проти задоволення позову. Порушення позивачем правових норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», викладені в акті документальної перевірки № 33/23-10/30331012 від 14.04.2006 року, належним чином обгрунтовані, а тому підстави для визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 26.04.2006 року відсутні.

31.01.2007 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 01.02.2007 року.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді за результатами комплексної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» за період з 01.10.2004 року по 31.12.2005 року складено акт № 33/23-10/30331012 від 14.04.2006 року.

Документальною перевіркою встановлені порушення п.п. 1.18.1 п. 1.18 ст. 1, 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.4.6  п. 5.4, п.п. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток за 2005 рік на 22911870,00 грн. в тому числі за II кв. 2005 року на 22693595,00 грн., за III кв. 2005 року на 218275,00 грн. та  п.п. 5.2.1, п. 5.2, п.п. 5.4.6 п. 5.4, п.п. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого завищено від’ємне значення об’єкту оподаткування за 2005 рік на 1924100,0 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 26.04.2006 року визначено  ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у сумі 22767327,60 грн., за штрафними санкціями в сумі 22767327,00 грн., а всього в сумі 45534654,00 грн.

Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області рішенням           № 5737/10/23-151 від 01.09.2006 року за результатами розгляду повторної скарги ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» залишила без змін податкове повідомлення-рішенням № /0 від 26.04.2006 року, а скаргу без задоволення.

Господарський суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді в акті документальної перевірки прийшла до наступних висновків. ТОВ ПІІ "Кіровоград-Нафта" та відкрите акціонерне товариство "Кіровограднафтопродукт" є пов'язаними особами, а тому необхідно застосовувати п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта», на підставі договорів купівлі-продажу, при отриманні від пов'язаної особи відкритого акціонерного товариства «Кіровограднафтопродукт», комплексів будівель та обладнання нафтобаз занизило скоригований валовий дохід за 2 квартал 2005 року на 90663380,00 грн. Враховуючи експертний висновок здійснений товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова група «Пік» в договорах купівлі-продажу ціна продажу нижче ніж звичайна.

Перевіркою встановлено завищення валових витрат за 2005 рік на   2330027,00 грн. При передачі майна ТОВ ПІІ «Кіровогрд-Нафта» в оренду сплачені відсотки, які віднесено до складу валових витрат, не включаються до розрахунку орендної плати як компенсація вартості орендної плати та не відшкодовуються орендарями, в результаті чого отримано від'ємне значення об'єкту оподатку.

Перевіркою правильності визначення сум податку на прибуток встановлено порушення п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок чого занижено скоригований валовий дохід за 2005 рік на 90663380,00 грн. В порушення п.п. 1.18.1 п. 1.18 ст. 1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.4.6       п. 5.4, п.п. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено завищення скоригованих валових витрат за 2005 рік на 2427900,00 грн. Внаслідок допущених порушень занижено оподатковуваний прибуток за 2005 рік на 93091280,00 грн. та зменшено значення об'єкта оподаткування за 2005 рік на 1924100,00 грн.

В письмових поясненнях Державна податкова інспекція у м. Кіровограді  конкретизувала свою позицію щодо порушення ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» вимог п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Реалізація відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» будівель відбулася за ціною, яка нижча за ціни, які діяли на дату продажу, що підтверджується  експертним висновком здійснений товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова група «Пік» та договорами страхування укладених з ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому вартість реалізації будівель за цінами нижче ніж звичайні означає безоплатне надання відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» позивачу вартості будівель у звітному періоді.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді заперечує проти позову, а тому була зобов'язана доказати правомірність висновків викладених в акті документальної перевірки № 33/23-10/30331012 від 14.04.2006 року на підставі яких було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 26.04.2006 року.

Господарський суд вважає, що Державна податкова інспекція у м. Кіровограді не доказала правомірність висновків щодо порушення ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Висновок Державної податкової інспекції, що відкрите акціонерне товариство «Кіровограднафтопродукт» та ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» є пов’язаними особами помилковий враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.26 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» пов'язана особа -  особа,  що  відповідає  будь-якій  з наведених нижче ознак: юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або  контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени сім'ї фізичної особи, які здійснюють контроль над платником податку. Членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого  родича  фізичної  особи  або її чоловіка (дружини); посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку.

Відповідно до п. 5.6. Статуту позивача у новій редакції кожна частка статутного фонду закріплена за учасниками ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» не перевищує 9,5 % статутного фонду. Жодна з компаній вказаних як власник частини статутного фонду не здійснює контроль над ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта»,  оскільки не володіє часткою 20 відсотків статутного фонду, та відповідно не є пов’язаною особою по відношенню до позивача. З цих же підстав ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» та відкрите акціонерне товариство «Кіровограднафтопродукт» не перебувають під спільним контролем жодного із зазначених Державною податковою інспекцією іноземних підприємств. Державна податкова інспекція у м. Кіровограді не надала господарському суду доказів, що іноземні підприємства пов'язані між собою.

Таким чином, при визначенні валового доходу за укладеними договорами купівлі-продажу між відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» та ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» не повинен застосовуватись п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачає, що доход,  отриманий  платником  податку   від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого  продажу.

Доход від продажу комплексів нежитлових будівель, та споруд нафтобаз отримало згідно з умовами договорів купівлі-продажу відкрите акціонерне товариство «Кіровограднафтопродукт», тому п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» підлягає застосуванню при визначенні бази оподаткування саме до відкритого акціонерного товариства  «Кіровограднафтопродукт», а не до ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта».

Крім того, в акті документальної перевірки не доведено, що комплекси будівель та обладнання нафтобаз на загальну суму 2197740,59 грн., отримані ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» по договорах купівлі-продажу у квітні 2005 року від відкритого акціонерного товариства «Кіровограднафтопродукт» та будівлі та обладнання нафтобаз оцінені товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова група «Пік» та застраховано договорами добровільного страхування майна юридичних осіб від 28.07.2004 року № 11/01-011-00073, № 309/Zкіп-05 від 21.10.2005 року, № 309/Zкіп-05-01 від 24.10.2005 року на загальну суму 223608292,00 грн. (110993797,00 грн. + 112614495,00 грн. = 223608292,00 грн.) в зв'язку з укладенням відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» кредитних договорів з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» одне і те саме майно.

Валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді (п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Безоплатно надані товари (роботи, послуги) відповідно до п.1.23 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення,  або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому  або  господарському обороті.

У ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України вказано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу від 15.04.2005 року на суму 693651,55 грн., від 20.04.2005 року на суму 555228,14 грн., від 12.04.2005 року на суму 313927,06 грн., від 22.04.2005 року на суму 312923,44 грн., від 13.04.2005 року на суму 322010,40 грн., за придбані комплекси нежитлових будівель та споруд нафтобаз ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» повинно сплатити відкритому акціонерному товариству 2197740,59 грн. в тому числі податок на додану вартість 366290,10 грн.

Вказані суми визначені в умовах договорів купівлі-продажу за домовленістю сторін.  Таким чином вказані договори не є безоплатними, також не є договорами дарування, тому придбані позивачем основні засоби не є безоплатно наданими товарами.

Відповідач в акті перевірки визначив як звичайну ціну придбаних позивачем комплексів нежитлових будівель та споруд нафтобаз згідно з експертним висновком товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова група «Пік» до кредитного договору № 77/К-04 від 27.07.2004 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством  «Кіровограднафтопродукт» та товариством з обмеженою відповідальністю  «Укрпромбанк», складеним значно раніше, ніж було здійснено продаж основних засобів позивачу, і тому не є інформацією на підставі якої можна визначати звичайну ціну відповідно до п.п.1.20.2. п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Господарський суд вважає, що необгрунтоване припущення про заниження відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» звичайної ціни при продажу ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» будівель і споруд не може бути підставою для висновку, про отримання ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» від відкритого акціонерного товариства «Кіровограднафтопродукт» будівель і споруд безоплатно.

В 2005 році ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» уклало договори, за умовами яких є замовником, а товариство з обмеженою відповідальністю «НК Альфа-Нафта» генпідрядником та виконує роботи по будівництву автозаправних станцій.

ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» купує квартири, які передаються товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» згідно з договорами оперативної оренди для використання під офіси.

Відповідач у акті перевірки зазначає, що укладені позивачем договори оперативної оренди є договорами лізингу, посилаючись на ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду). Разом з тим відповідач навпаки застосовує  визначені законом положення про лізинг до укладених позивачем договорів оренди.

У главі 58 Цивільного кодексу України лізинг визначено як одну з форм надання майна у користування, яка, виходячи із притаманних їй специфічних рис, має спеціальне правове регулювання. Воно здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг».

Ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачені істотні умови договору фінансового лізингу, які суттєво відрізняються від  істотних умов договору оренди. Зокрема однією з істотних умов за договором фінансового лізингу є лізингові платежі, а за договором оренди – орендна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата – це фіксований платіж який орендар сплачує орендодавцю незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

Лізингові платежі відповідно до п.п. "в" ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», на яку посилається у акті перевірки відповідач, можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лизинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з умовами укладених ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» договорів оперативної оренди, орендарі сплачують за користування орендованим майном орендну плату, яка не включає компенсацію відсотків за кредитом.

Укладені позивачем договори оперативної оренди не мають ознак фінансового лізингу, тому посилання відповідача у акті перевірки на ст.ст. 6, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» є невірним.

Враховуючи вищезазначене, невірним та помилковим є встановлення порушення п.п. 1.18.1 п. 1.18 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" яким надано визначення терміну «оперативний лізинг (оренда)», як одного з видів господарської діяльності, а також безпідставним є визначення, що позивачем занижено валовий дохід за 2004-2005р.р.

Посилання відповідача на порушення позивачем п.п. 1.18.1 п. 1.18 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" є помилковим, оскільки вказана стаття дає лише визначення термінам, що вживаються у цьому Законі, а саме визначення терміну "лізингова (орендна) операція", і не  передбачає відповідальності за порушення термінів, що вживаються в цьому Законі.

Господарські договори відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач в ході перевірки зазначив в акті, що на перевірку позивачем були надані договори оперативної оренди майна і не заперечував, що в ході перевірки  були досліджені за предметом договору саме ці договори, а також документи, що підтверджували виконання сторонами договору своїх зобов'язань.

Перевіряючи помилково прийшли до висновку, що сторонам необхідно було визначити ці договори договорами лізингу відповідно до п. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України. Це суперечить ст. 6 Цивільного кодексу України. Такий вид господарювання, як лізинг, Цивільний кодекс України відніс до видів найму (оренди) майна (глава 58 Цивільного кодексу України). Тоді як, за Господарським кодексом України лізинг стоїть як окремий вид господарської діяльності, і має спеціальне правове регулювання.

Відповідно до п.п. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної  ціни у випадках, визначених Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена  сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін  (п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств.).

Господарський суд вважає, що визначення розміру орендної плати при укладанні договорів оренди з юридичними абр фізичними особами належить власнику майна. Органи державної податкової служби не мають права вказувати власнику який розмір орендної плати є справедливою ціною таких послуг.

У п.п. 1.20.2. п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" вказано, що для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується  інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними  (однорідними) товарами  (роботами,  послугами)  у  співставних умовах.

Відповідач у акті перевірки не навів будь-які договори купівлі-продажу ідентичних товарів чи ідентичні договори укладені на момент продажу відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» позивачу комплексів будівель та обладнання нафтобаз, не дослідив чи відповідає стандартам бухгалтерского обліку і оціночної діяльності ціна комплексів будівель та обладнання нафтобаз за укладеними між відкритим акціонерним товариством «Кіровограднафтопродукт» та ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» договорами купівлі-продажу.

П.п. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачає донарахування податкових зобов’язань при визначенні звичайної ціни за процедурою,  встановленою  законом для нарахування податкових зобов’язань за непрямими методами.

Процедура визначення податкових зобов’язань за непрямими методами передбачена п.п. 4.3.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у якому зокрема зазначено, що рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням  платника податків за наявності підстав, визначених у підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань  з  використанням непрямого методу  здійснюється  виключно  податковими органами.  Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за поданням керівника (його  заступника)  відповідного  податкового органу.

Таким чином, нарахування податкових зобов’язань при визначенні звичайної ціни повинен здійснювати податковий орган, а прийняття рішення щодо сплати таких податкових зобов’язань віднесено законом до компетенції суду.

Направлення податковим органом податкового повідомлення відповідно до    п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» при визначенні звичайної ціни свідчить про перевищення податковим органом своїх повноважень.

Закону про нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами не прийнято, а тому у податкового органу відсутні підстави для донарахування податкових зобов'язань внаслідок визначення звичайної ціни на розмір орендної плати визначний в договорах оренди.

Помилковим є висновки перевіряючих також щодо неможливості віднесення до валових витрат відсотків за користування кредитами.

Відповідно до п.n. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Відповідач у акті перевірки встановив, що позивач використував банківські кредити для оплати вартості будівельно-монтажних робіт та придбання основних фондів, які згодом надані в оренду.

Витрати на придбання ТОВ ПІІ "Кіровоград-Нафта" основних фондов підлягають амортизації відповідно до п.п. 8.1.2. п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" яким визначено, що амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та  нематеріальних активів для власного  виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношения.

Позивач нараховує амортизацію на витрати, що були здійснені на придбання та реконструкцію основних фондів.

Факт надання придбаних основних фондів в оренду та нарахування амортизаційних відрахувань на витрати, що були здійснені на їх придбання свідчить про їх використання у власній господарській діяльності і є підставою для визнання правомірним віднесення відсотків за користування кредитом до складу валових витрат нашого Товариства.

ТОВ ПІІ «Кіровоград-Нафта» отримує кредити та сплачує відсотки за користування кредитами у зв’язку з веденням господарської діяльності, а саме для будівельно-монтажних робіт, та на придбання основних фондів, які згодом надаються в оренду, кредити є такими, що використані у господарській діяльності, за таких умов позивачем правомірно віднесені до складу валових витрат відсотки за користування кредитами.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне. Ухвалою від 31.10.2006 року про відкриття провадження у справі, ухвалами від 21.11.2006 року, від 07.12.2006 року, від 25.01.2007 року господарський суд зобов'язував Державну податкову інспекцію у м. Кіровограді надати обгрунтований розрахунок основного платежу та штрафних санкцій визначених в податковому повідомленні-рішенні № 000552310/0 від 26.04.2006 року (яким чином з врахуванням порушень виявлених перевіркою було визначено основний платіж та штрафні санкції).

Ухвалою від 21.12.2006 року господарський суд задовольнив клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі № 6/328 до 23.01.2007 року, у зв'язку з ненаданням суду обгрунтованого розрахунку основного платежу та фінансових санкцій в зв'язку із знаходжєенням працівника відповідача, який здійснював перевірку, у відрядженні.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді не виконала вимоги господарського суду щодо надання  обгрунтованого розрахунку основного платежу та штрафних санкцій визначених в податковому повідомленні-рішенні                      № 000552310/0 від 26.04.2006 року.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді листом (т. 2 а.с. 82) повідомила господарський суд, що в зв'язку з тим, що нарахування податкових зобов'язань здійснювалось під час перевірки на підставі первинних документів, надати обгрунтований розрахунок податковий орган не має можливості.

Таким чином, господарський суд був позбавлений можливості перевірити обгрунтованість визначення суми податкових зобов'язань по податку на прибуток визначених в спріному податковому повідомленні-рішенні.

В розрахунку штрафних санкцій по ПІІ ТОВ "Кіровоград-Нафта" (акт від 14.04.2006 року № 33/23-1/30331012) (т. 1 а.с. 99) не вказано яким чином з врахуванням кожного конкретного порушення виявлених перевіркою було визначено основний платіж та штрафні санкції.

Враховуючи задоволення позову з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягнути 3,40 грн. судового збору.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 71, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /0 від 26.04.2006 року про визначення підприємству з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоград-Нафта» суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у сумі 22767327,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 22767327,00 грн., а всього в сумі 45534654,00 грн.

3. Стягнути  з Державного бюджету України (рахунок № 0002, УДК у м. Кіровограді ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329, код платежу за бюджетною класифікацією 22090200, символ звітності банку 095) на користь підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоград-Нафта» (25006, м. Кіровоград, вул. Леніна, 13, п/р № 280 в ТОВ «Укрпромбанк» м. Київ, МФО 321228, код 30331012), -  витрати по сплаті судового збору в сумі   3,40 грн.

4. Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

5. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

О.М.Баранець