ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 16/47-06 (46/340-04)

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Державного підприємства “Навчально-дослідне

господарство “Докучаєвське”

на                       рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2006р. та постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р.

у справі         №16/47-06

за позовом    Державної станції захисту рослин м.Харків

до                     Державного підприємства “Навчально-дослідне господарство “Докучаєвське”

3-тя особа          Міністерство аграрної політики України

про                    визнання права оперативного управління,

за участю представників:

від позивача: не з’явився,

від відповідача: Свіщов Р.В. (доручення №39 від 19.02.07),

від 3-тьої особи: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Державна станція захисту рослин Харківської області звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства навчально-дослідного господарства “Докучаєвське”, 3-тя особа Міністерство аграрної політики України про визнання права власності на нежитлове приміщення площею 37,9 кв.м., яке складається із 2-х кімнат в адміністративному будинку учбово-виробничого господарства “Докучаєвське” (до 26.08.2003р. –учбово-виробниче господарство “Комуніст”) за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.Докучаєва, 2 “А”.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.12.2005р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2005р., у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2006р. вказані рішення та постанова скасовані, як такі, що ухвалені за неповним з’ясуванням всіх обставин справи, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду даної справи позивач уточнив позовні вимоги і просить суд визнати за ним право оперативного управління на спірні приміщення.

За результатами нового розгляду даної справи господарським судом Харківської області ухвалено рішення від 11.07.2006р. (головуючий, суддя Здоровко Л.М., судді Білоусова Я.О., Савченко А.А.) про задоволення позову: визнано право оперативного управління Державної станції захисту рослин Харківської області на 2 кімнати загальною площею 37,9 кв.м. - №39 –12,7 кв.м. та №44 –25,2 кв.м будівлі по вул.Докучаєва, 2-а, смт.Рогань, п/в “Комуніст” Харківського району Харківської області.

Рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. (головуючий, суддя Філатов Ю.М., судді Івакіна В.О., Северін В.І.).

Не погоджуючись з  вказаними рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норма матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, а скаргу без задоволення з мотивів, викладених у відзиві.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає  задоволенню з таких підстав.

Державна станція захисту рослин Харківської області звернулася з позовом  та просить суд визнати за нею право оперативного управління на спірні дві кімнати, які передані їй за актом приймання-передачі нерухомості від 15.12.1990р. у безстрокове користування.

Підставою для звернення з даним позовом стала вимога відповідача до позивача звільнити спірні дві кімнати або укласти договір оренди з оплатою усіх комунальних послуг.

В силу ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання.

Відповідно до ст.20 ГК України та ст.16 ЦК України судовий захист прав і законних інтересів суб’єкта господарювання  здійснюється шляхом розгляду справ зокрема, за позовами визнання наявності або відсутності прав. Таке визнання є необхідною передумовою для визначення правомірності поведінки порушника права.

Згідно ст.49 Закону України “Про власність” володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до ст.3 Закону України “Про власність” суб’єктами права власності в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Статтею 32 названого Закону передбачено, що суб’єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України.

Відповідно до ст.39 Закону України “Про власність”, майно, що є державною власністю і закріплене за державною установою, яке перебуває на державному бюджеті, належить їй на праві оперативного управління.

Вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог, судами двох інстанцій встановлено, що Харківський районний пункт Державної станції захисту рослин Харківської області з 1990 року займає на другому поверсі двоповерхової будівлі по вул.Докучаєва, 2-а, п/в “Комуніст” Харківського району Харківської області 2 кімнати загальною площею 37,9 кв.м. Згідно технічного паспорту - №39 –12,7 кв.м. та №44 –25,2 кв.м., що не заперечується сторонами.

Судами двох інстанцій, з врахуванням джерела фінансування (централізовані або власні кошти підприємства), передачі  у володіння цих приміщень безпосередньо власником (уповноваженим органом), встановлено, що вказані приміщення перебувають у позивача в оперативному управлінні.

При цьому, дослідивши надані сторонами докази та пояснення представників сторін і письмові пояснення Міністерства аграрної політики України, судами з’ясовано, що фінансування будівництва спірних кімнат здійснювалося Держагропромом СРСР, якому підпорядковувалися на той час позивач та учгосп “Комуніст”. Відповідно до акту від 24.08.1989 р. державної приймальної комісії по прийманні в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта контори в учгоспі “Комуніст”, початок робіт –квітень 1988 року, а закінчення у серпні 1989р. Після отримання коштів, зазначених у протоколі передачі капітальних вкладень і будівельно-монтажних робіт на 1990 р., який є додатком №1 до листа Держплану СРСР від 13.03.1987р. №АР-10-Д, було складено акт приймання-передачі нерухомості до протоколу капітальних вкладень та будівельно-монтажних робіт на 1990 рік від 25.12.1990р. Зазначеним актом учгосп “Комуніст” на підставі протоколу передачі і капітальних вкладень та будівельно-монтажних робіт на 1990 рік передав у безстрокове користування, а Харківська обласна станція захисту рослин на підставі долевої участі капітальних вкладень (0,01 млн.руб) із бюджету Держагропрому СРСР республіканської лабораторії прогнозів прийняла у безстрокове користування у будівлі контори учгоспу “Комуніст” спірні дві кімнати.

Передача спірних приміщень позивачу в оперативне управління уповноваженим органом підтверджується також листом Міністерства аграрної політики України №37-156-15/13584 від 27.10.2004р., в якому зазначено, що міністерство підтверджує факт виділення та фінансування у 1990 році Держагропромом СРСР через республіканську лабораторію прогнозів і діагностики при об’єднанні “Укрсільгоспхімія” капітальних вкладень з Держбюджету СРСР 0,01 млн.крб. для дольової участі у будівельно-монтажних роботах по будівництву виробничої будівлі учгоспу “Комуніст” в Харківському районі Харківської області з наступною передачею частини забудованого приміщення площею 40 кв.м. Харківській обласній станції захисту рослин для підпорядкованого їй Харківського пункту сигналізації і прогнозів розвитку шкідників і хвороб сільськогосподарських рослин (а.с.64 т.1).

В силу ст.ст.42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Судами двох інстанцій використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом (ст.43 ГПК України) щодо повного та всебічного з’ясування обставин справи, пов’язаних з предметом доказування у даній справі.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування  оскаржуваних рішення та постанови немає.

Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115, 1117 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Навчально-дослідне господарство “Докучаєвське”  залишити без задоволення,  а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2006р. у справі №16/47-06 –без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій