КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007                                                                                           № 8/416

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Зеленіна  В.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Єрмоленко О.О. (дов. № 03 від 15.01.2007р.);

від відповідача 1: не з’явився;

від відповідача 2: Зеленська О.В. (дов. б/н. від 31.07.2007р.);

Любович Є.Л. (дов. б/н. від 31.01.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гамайун"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.12.2006

у справі № 8/416 (Катрич В.С.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс-Україна"

до                                                   ВАТ "Теофіпольський цукровий завод"

Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гамайун"

про                                                  визнання недійсним договору страхування майна № 56/784405 від 30.09.2004р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.06 у справі                № 8/416 визнано недійсним договір страхування майна № 56/784405 від 30.09.04, укладений між ТОВ “Страхова компанія “Гамайун” та ВАТ “Теофіпольський цукровий завод”, з відповідачів на користь позивача стягнуті судові витрати.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що від імені ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” договір страхування підписано                      неуповноваженою особою, а з позовом про визнання недійсним договору звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна”, яке є акціонером ВАТ “Теофіпольський цукровий завод”.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Товариство з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Гамайун” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.06 по даній справі і припинити провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач 2 вказує на порушення судом норм матеріального і процесуального права також на відсутність порушеного права позивача.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.02.07 Представник ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” в судове засідання апеляційної інстанції не з’явився, хоча був належним чином повідомлений ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.07 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник ТОВ “Євросервіс – Україна” в судовому засіданні апеляційного суду надав відзив Відкритого акціонерного товариства “Теофіпольський цукровий завод” на апеляційну скаргу Страхової компанії “Гамайун”.

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ “Теофіпольський цукровий завод”, представники ТОВ “Євроресурс – Україна” в судовому засіданні просять рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.07 по даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

30 вересня 2004 року між Товариством з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Гамайун” (Страховик) та Відкритим акціонерним товариством “Теофіпольський цукровий завод” (Страхувальник) укладено договір страхування № 56/784405, за умовами якого застраховано майнові інтереси Страхувальника пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном.

Пункт 3.1 договору передбачає події від настання яких застраховано майно, а саме: наслідки впливу води з водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем; аварії технічних систем, в тому числі систем енергопостачання; проникнення рідин з інших приміщень. Згідно розділу 4 договору загальна вартість застрахованого майна склала 36132667 грн., розмір страхового платежу – 1123775,94 грн., який підлягав оплаті до 31.12.04.

Термін дії договору сторони визначили 1 рік з дня, в якому був здійснений страховий платіж в повному обсязі.

Страхові платежі згідно наданої позивачем інформації перераховувалися Теофіпольським цукровим заводом грошовими коштами, зокрема: 11.03.05 сума 100000 грн., 09.03.05 - 100000 грн., 15.04.05 – 400000 грн., 10.03.05 – 76485 грн., 06.12.04 – 47000 грн., 07.12.04 – 217000 грн., що складає суму 940485 грн. У позовній заяві позивач вказував про перерахування страховій компанії Теофіпольським цукровим заводом страхових платежів в розмірі 1088775,94 грн.

11.08.06 Товариство з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” звернулося з позовом про визнання недійсним договору страхування, укладеного між ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” і Товариством з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Гамайун”, з огляду на те, що зі сторони ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” договір підписано заступником голови правління Лейві Вадимом Леонідовичем, який не був уповноваженою особою на підписання цього договору, Статут ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” не передбачає такої посади органу управління товариством, як заступник голови правління, відповідно до п. 8.4.9 Статуту, повноваження щодо укладення угод від імені ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” віднесено виключно до компетенції Голови правління, який є також генеральним директором Товариства.

Відповідно до розділу 8 Статуту Відкритого акціонерного товариства “Теофіпольський цукровий завод” органом управління Товариством є, зокрема, правління Товариства, пункт 8.4.4 Статуту, в редакції змін зареєстрованих Теофіпольською райдержадміністрацією 15.08.2000, передбачає, що до складу Правління входять Голова Правління (за посадою Генеральний директор), Перший заступник (за посадою Перший заступник Генерального директора), члени Правління. Пункт 8.4.2 Статуту встановлює, що до компетенції правління Товариства належать усі питання діяльності Товариства, крім тих, що згідно з цим Статутом або рішенням Загальних зборів віднесенні до компетенції іншого органу Товариства.

Пунктом 8.4.12 Статуту ВАТ “Теофіпольський цукровий завод”               (в редакції змін від 15.08.2000р.) встановлено, що Голова правління як Генеральний директор, вправі без довіреності здійснювати дії від імені Товариства, він уповноважений керувати поточними справами Товариства, представляти Товариство в його відносинах з іншими фізичними та юридичними особами, державними органами і організаціями, вести переговори та укладати в межах повноважень визначених цим Статутом угоди (контракти) від імені Товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Цивільного кодексу України органом управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом, а ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Тобто, згідно закону і Статуту ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” Голова правління (Генеральний директор) діє без довіреності від імені Товариства.

В ст. 246 Цивільного кодексу України закріплені положення, що орган, який діє від імені юридичної особи, може видавати довіреності від імені юридичної особи. Голова правління ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” Співак М.П. 18.02.04 видав довіреність Лейві Вадиму Леонідовичу на право, зокрема, керувати поточними справами товариства, виконувати рішення загальних зборів засновників товариства, вести переговори та укладати в межах повноважень визначених Статутом Товариства угоди (контракти) від імені Товариства.

Оскільки представник ТОВ “Гамайун” не приймав участі при розгляді справи в суді першої інстанції, копія довіреності від 18.02.04, виданої на ім’я Лейві В.Л. надана в суді апеляційної інстанції.

Оспорюваний договір страхування № 56/784405 від 30.09.04 від імені Відкритого акціонерного товариства “Теофіпольський цукровий завод” підписано Лейві Вадимом Леонідовичем на підставі доручення від 18 лютого 2004 року.

Крім того, ст. 241 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою, правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Тобто, якщо договір прийнято до виконання і виконано хоча б частково, то слід вважати, що дії особи, яка фактично не мала статусу представника, знайшли своє наступне підтвердження, тобто сторони усунули наявні недоліки (дефекти повноважень) вже в процесі виконання.

Таким чином, якщо припустити, що представник ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” Лейві В.Л. не мав повноважень на підписання оспорюваного договору страхування, відповідач 1 схвалив цей договір, виконавши договірні зобов’язання по перерахуванню страхових платежів.

Крім того, частини 3, 4 статті 92 Цивільного кодексу України передбачають, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження і якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відносно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов’язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Тобто, якщо представник ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” перевищив свої повноваження у відносинах зі страховою компанією “Гамайун”, у разі спричинення збитків Теофіпольському цукровому заводу неправомірними діями його представника, він може нести відповідальність за спричинені збитки.

Таким чином, з аналізу норм цивільного законодавства і фактичних обставин справи слідує, що у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання недійсним договору страхування № 56/784405 від 30.09.04.

Разом з тим, в п. 4 роз’яснення № 02-5/111 від 12.03.99 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” Вищий арбітражний суд України звертає увагу, що крім контрагентів за договором, прокурора, державних та інших органів позивачем у справах про визнання договорів недійсними може бути будь – яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” в позовній заяві вказало, що порушенням порядку укладення договору з боку ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” спричинено порушення його прав, як акціонера товариства, в тому числі права на отримання прибутку, але позивач не обґрунтував, що ВАТ “Теофіпольський цукровий завод” не повинно страхувати своє майно, що сплачені акціонерним товариством страхові платежі були б спрямовані на виплату дивідендів. Тобто, позивачем не доведено про його порушене право у зв’язку з укладенням оспорюваного договору страхування.

Також, в п. 4.4 рішення Конституційного Суду України від 01.12.04                № 18-рн/2004 у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) вказується на те, що акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь – ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом.

У даному спорі ТОВ “Євросервіс – Україна” звернулося з позовом в інтересах ВАТ “Теофіпольський цукровий завод”, на що законом таке право позивачеві не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.06 по даній справі не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Гамайун” на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 8/416 від 12.12.2006р.

2. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва у справі № 8/416 від 12.12.2006р.

3. В позові відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс – Україна” на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Гамайун” 42 (сорок дві) грн. 50 коп. державного мита, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

6. Матеріали справи № 8/416 повернути до Господарського суду                      м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Зеленін  В.О.

Синиця  О.Ф.

05.03.07 (відправлено)