ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.07 р.                                                                                 Справа № 34/172а

зал судового засідання – кабінет 212, господарський суд Донецької області              (м. Донецьк, вул. Артема, 157)

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В., при секретарі судового засідання Тараненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпожтехніка” м. Зугрес

до Державної податкової інспекції у м. Харцизьку

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/3 від 16 червня    2006 року.

представників сторін:

від позивача: Давиденко., Філінський О.О.- (за дорученнями)

від відповідача: Безпалова О.В.,Кіяшко І.С.- (за дорученнями)

Заявлено позов Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрпожтехніка” м.Зугрес  до Державної податкової інспекції у  м. Харцизьку  про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення №/3 від 16 червня  2006 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що п.5.1 ст.5 Закону України “Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” надає право вказувати уточнені показники у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період протягом якого помилки були самостійно виявлені. Після адміністративного узгодження у січні 2005р. і сплати податкового зобов’язання до бюджету, у податкові декларації за 1 квартал 2005р. у рядку 04.9 “від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього податкового року” стоїть прочерк, тобто правові підстави для застосування фінансових санкцій та донарахування податкових зобов’язань у відповідача були відсутні.

Відповідач через канцелярію надав суду заперечення на позовну заяву від 01.08.2006р.(вхід.№ 02-41/28741) , у яких проти позову заперечує в повному обсязі за тих підстав, що у декларації з податку на прибуток позивач повинен був відобразити результати перевірки, а саме не включати  до складу валових витрат по рядку 04.9 “від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього року” суму 53,9тис.грн.. через те, що за даними  перевірки за 2003рік оподатковуваний прибуток складає 7,1тис.грн., тобто від’ємне значення об’єкта оподаткування за 2003рік відсутнє.

Відповідач також зазначає, що у зв’язку з тим, що за 2004рік згідно даних декларації з податку на прибуток підприємство не мало від’ємного значення об’єкта оподаткування, а мало оподатковуваний прибуток в сумі 29,8грн., то у декларації за 1 квартал 2005року у рядку 04.9 “від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього податкового року” стоїть прочерк, що є відображенням показника поточного звітного періоду, а не  виправленням помилки за попередній податковий період.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Вислухавши у судовому засіданні представників позивача, відповідача,  дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підприємства  задоволенню не підлягає  виходячи з наступного.

ДПІ у м. Харцизьку проведена планова комплексна документальна перевірка  позивача за період з 01.01.2004р. по 20.06.2005р., результати якої відображені в акті №1604-23/3-31590931 від 16.12.2005р.

Відповідач у пункті 2.4 акту перевірки від 16.12.2005року №1604-23/3-31590931 встановив, що позивач у порушення п.6.1 ст.6 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” неправомірно включив до складу валових витрат по рядку 04.0 „від’ємне значення об’єкту оподаткування попереднього року” декларації з податку на прибуток підприємства, за 1 квартал 2004року, півріччя 2004року , 3 квартал 2004року та 2004рік суму 53,9 тис.грн. У акті зазначено, що за попереднім актом від 22.07.2004року №1296-23-1-31590931 було встановлено, що за даними перевірки за 2003рік оподатковуваний прибуток складає 7,1тис.грн., тобто від’ємне значення об’єкту оподаткування за 2003рік відсутнє. На думку ДПІ дане порушення  не було враховано позивачем при складенні наступних декларацій і вплинуло на донарахування податку на прибуток за 2004рік у розмірі 13,5тис.грн.

Відповідачем за результатами перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.12.2005р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 13500,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Позивач не погодився з прийнятим податковим повідомленням-рішенням  та направив скаргу до ДПІ у м. Харцизьку №01/010 від 19.01.2006р. Рішенням від 04.02.2006р. №1440/25-012 ДПІ у м. Харцизьку залишила скаргу позивача без задоволення, податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.12.2005р. без змін. За результатами розгляду скарги відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №/1 від 09.02.2006р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 13500,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Позивач направив скаргу до ДПА у Донецькій області №01/035 від 14.02.2006р. Рішенням від 11.04.2006р. №5076/10/25-013-5 ДПА у Донецькій області залишила без змін  податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.12.2005р. (№/1 від 09.02.2006р.) , скаргу позивача без задоволення. За результатами розгляду скарги відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №/2 від 21.04.2006р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 13500,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Позивач  направив скаргу №01/075 від 17.04.2006р. до ДПА України .  Рішенням від 05.06.2006року №6178/6/25-01115 ДПА України залишила скаргу позивача без задоволення, податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.12.2005р. (№/1 від 09.02.2006р.).Відповідачем за результатами оскарження було прийняте податкове повідомлення – рішення від 16.06.2006року №/3 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 13500,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Позивач просить  визнати недійсним  податкове повідомлення – рішення від 16.06.2006року №/3 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 13500,00грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем була здійснена попередня комплексна планова документальна перевірка позивача за період з 01.02.2003року по 31.12.2003року результати якої відображені у акті  від   22.07.2004р.   №1296-23-1-31590931 та акті тематичної перевірки ДПІ у м. Харцизьку від 09.12.2004р. №2030-23- 1 -31590931 за період з 01.02.2003р. по 31.12.2003р.  де встановлено порушення п.5.9 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97р. №283/97-ВР, що призвело до завищення валових витрат на 61000 грн., та , як слідство, виникло від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 53900 грн. За результатами перевірки було визначено оподатковуваний прибуток за 2003 в сумі 7,1 грн. та донараховано податок на прибуток в сумі 2,1 тис.грн, тобто від'ємне значення об'екта оподаткування за 2003 рік відсутнє.

Узгодження податкового зобов'язання, визначеного у податковому     повідомленні - рішенні   за  цим   актом,   велося   шляхом апеляційного узгодження. Податкове повідомлення-рішення за остаточним рішенням про результати розгляду скарги ДПА України було прийнято 10.01.2005 року та отримано позивачем 12.01.2005р.

Відповідно до абз.4 пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України від 21.12.2000р. №2181 „Про  порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржено у судовому порядку. Згідно пп.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону України від 21.12.2000р. №2181-111 процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає оскарженню. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платників податків.

Тобто, податкове повідомлення-рішення по податку на прибуток №/3 від  10.01.2005р., яке прийнято за висновками акту перевірки №1296-23-1-31590931 від І 17.04р. за період з 01.02.2003р. по 31.12.2003р. та рішення про результати розгляду скарги ДПА України, було узгоджено 12.01.2005р.

Відповідно до пп.4.1.4 б) п.4.1  ст.4 Закону №2181 податкові декларації подаються за базовий податковий період, що дорівнює календарному кварталу, протягом 40 календарних днів за останнім календарним днем звітного періоду (податкового року).

Для цілей підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном „базовий податковий період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування, зокрема календарний квартал для цілей оподаткування прибутку підприємств.

Тобто граничний термін подання податкової декларації по податку на прибуток за 2004рік - 10.02.2005 року.

Таким чином, податкове повідомлення рішення було узгоджено до закінчення граничного терміну подання податкової декларації по податку на прибуток за 2004 рік.

Позивач у декларації по податку на прибуток повинен був відобразити результати перевірки, а саме не включати до складу валових витрат по рядку 04.9 „від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього року" суму 53,9 тис. грн. за тих підстав, що за даними перевірки за 2003 рік оподатковуваний прибуток складає 7,1тис.грн, тобто від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2003 рік відсутнє.

У позовні заяві відповідач зазначив, що самостійно виправив помилку за 2004 рік у декларації за 1 квартал 2005 року, а саме у рядку 04.9 „від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року" стоїть прочерк. З даним твердженням позивача суд не може погодитися а тих підстав, що згідно п.6.1 ст.6 Закону України від 22.05.97р. №283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями), якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року.

К вбачається із матеріалів справи  згідно даних декларації по податку на прибуток підприємство за 2004 рік  позивач не мав від'ємного значення об'єкта оподаткування, а мав оподатковуваний прибуток в сумі 29,8 тис. Грн.., то у декларації за 1 квартал 2005 року у рядку 04.9 „від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року" стоїть прочерк, що є відображенням показника поточного звітного періоду, а не виправленням помилки за попередній податковий період. У разі виправлення помилки позивач повинен був у рядку 04.9  декларації за 1 квартал 2005року відобразити суму 53,9 із позначкою „+”, що збільшило б валові доходи і податок на прибуток на суму 13.5тис.грн.

Суд розглядає спір із застосуванням Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАСУ).

Суд вважає, що позовні вимоги по заявленим позивачем підставам задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Основними засадами судочинства відповідно до ст. 129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ст.71 КАСУ кожна  сторона  повинна  довести  ті обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Одним із принципів ( п.4 ст.7 КАСУ) адміністративного судочинства є  змагальність    сторін,    диспозитивність   та   офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Згідно до п.1ст.11 КАСУ розгляд  і  вирішення  справ  в адміністративних   судах здійснюються  на  засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними  суду  своїх  доказів  і   у   доведенні   перед   судом   їх переконливості.

Пункт 2 ст.11 КАСУ передбачає, що суд  розглядає  адміністративні  справи  не  інакше  як за позовною заявою,  поданою відповідно до цього Кодексу,  і не  може виходити  за межі позовних вимог.  Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,  якщо це необхідно для повного захисту  прав, свобод  та  інтересів сторін чи третіх осіб,  про захист яких вони просять.

Відповідно до п.4 ст.70 КАСУ обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору.

Згідно до приписів статті 86 КАСУ суд  оцінює  докази,  які є у справі,  за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на їх  безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи доведено, що позивач  у рядку 04.9 декларації про прибуток за 4 квартал 2004року (рік 2004) не зменшив від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього податкового року на суму 53,9 тис.гн., що вплинуло на визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі  13,5тис.грн. (53,9 х 25%) та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 5400грн.

Відтак вимоги позивача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судові витрати покласти на позивача

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частина постанови у судовому засіданні 14 травня 2007 року в присутності представників сторін.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись Законом України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ,   Законом України “Про податок на додану вартість”  ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,         69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктом 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариству з обмеженою відповідальністю “Укрпожтехніка” м.Зугрес  до Державної податкової інспекції у  м. Харцизьку  про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення №/3 від 16 червня  2006 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 21.05.2007року.

Суддя