ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"08" травня 2007 р.                                                                Справа №  03/1580

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого, судді Єфіменко В.В.,

з секретарем Макарченко Н.П.,

за участю  представників сторін:

від позивача: Жданова  В.П. за довіреністю,

від відповідача:  Зосіч С.А. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Євразія”, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Національна горілчана компанія”, с.Степанки Черкаської області,

про стягнення  2045,42 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 2045 грн. 42 коп. боргу за надані позивачем автотранспортні послуги за період з 29.06.2006 р. по 06.07.2006 р.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, і просив суд позов залишити без задоволення.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивач, заявляючи позовні вимоги посилається на те, що між сторонами була усна домовленість про надання відповідачу автомобіля DAF XF 380, держномер АА 31-12, строком на вісім днів з 29.06.2006 р. по 06.07.2006 р. для перевезення вантажу за маршрутом “Київ –с.Степанки Черкаської області”.

У відповідності з ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона  посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України та ч.3 ст.909 ЦК України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства Транспорту України № 363 від 14.10.1997р., основними документами на перевезення вантажів є  товарно - транспортні накладні  і подорожні листи вантажного автомобіля.

В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи (а.с. 16, 17) знаходяться подорожні листи (на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог) № 078865 від 01.06.2006 р. і № 723011 від 04.07.2006 р., які не містять ніяких відомостей щодо перевезень позивачем вантажу по маршруту “Київ –с.Степанки Черкаської області”. Товарно-транспортних накладних позивачем, також,  суду не подано.

Посилання представника позивача на те, що посвідчення про відрядження водія Чечко В.В. (а.с. 15) містять відмітки відповідача суд вважає безпідставними, оскільки саме посвідчення містить запис про те, що позивач відрядив водія не до с.Степанки Черкаської області, а лише до м.Миколаєва та м.Одеси. До того ж, посвідчення про відрядження не є доказом здійснення перевезення та прийому-передачі вантажу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доказів, які підтверджують факт виконання перевезень вантажів (договір перевезення, шляхові (подорожні) листи, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт і т.ін.) позивач суду не надав, позовні вимоги ним не доведені, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 49,  82-84 ГПК України суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 діб.

Суддя                                                                                                     В.В. Єфіменко