ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

01 березня 2007 р.
Справа  № 7/32-34/2007

за позовом Хустського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі Хустської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській області, м. Хуст

про примусове стягнення
податкового боргу та штрафних санкцій

до відповідача:

1) Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Кошелево Хустського району
(у сумі 3740 грн.) (справа №7/32-2007);

2) Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Хуст (у сумі 2050,50
грн.) (справа №7/33-2007);

3) Приватного підприємця ОСОБА_3 с. Кошелево
Хустського району (у сумі 2133,50 грн.) (справа №7/34-2007);

Суддя  С. Швед

від позивача
- Майор В.О., начальник юридичного відділу Хустської ОДПІ,
представник по довіреності від 12.01.2007р. №220/м/10;

від відповідачів
-

прокурор
-Роман М.С.

ВСТАНОВИВ:

Хустський міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Хустської міжрайонної державної податкової інспекції у
Закарпатській області звернувся до суду з позовами про примусове стягнення
податкового боргу та штрафних (фінансових) санкцій з приватних підприємців:
ОСОБА_1, с. Кошелево Хустського району у сумі 3740 грн., ОСОБА_2, м. Хуст у
сумі 2050,50 грн., ОСОБА_3 с. Кошелево Хустського району у сумі 2133,50 грн.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
посилається на непогашення відповідачами заявлених до стягнення сум
заборгованості та підтвердження їх відповідними документальними доказами.

Відповідачі
- приватні підприємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3, належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення
письмового пояснення по суті спору не подали, своїх представників для участі
в  судовому засіданні не направили.

Приватний підприємець ОСОБА_2 у
надісланому суду відзиві на позов, вимог органу державної податкової служби не
визнала, з посиланням на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для
звернення до суду.

Дослідивши подані по справі
доказові матеріали, суд констатує такі висновки:

Законом України „Про державну
податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-XII передбачено
право органів державної податкової служби в установленому законом порядку
стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки по сплаті
податків та інших обов'язкових платежів, а також пені та штрафних санкцій у
порядку, передбаченому законом (п. 11 ст. 10).

Відповідно до частини першої
статті 67 Конституції України  та ст. 9
Закону України „Про систему оподаткування” кожен зобов'язаний сплачувати
податки, збори, інші обов'язкові платежі до держбюджету в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Заборгованість приватних підприємців
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по сплаті штрафних (фінансових) санкцій відповідно у сумі
3740 грн. та 2133,50 грн. за порушення встановленого порядку здійснення
розрахункових операцій та обігу алкогольних напоїв (тютюнових виробів)
підтверджена документальними доказами, які знаходяться в матеріалах справи,
зокрема, актами перевірок, рішеннями про застосування штрафних (фінансових)
санкцій та даними облікових карток платників податків.

Оскільки заявлені до стягнення суми
заборгованості вищезазначеними
відповідача добровільно до держбюджету не сплачені, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про
стягнення заборгованості по сплаті штрафних (фінансових) санкцій з приватного
підприємця ОСОБА_2 у сумі 1980,50 грн. та податкового бору по єдиному податку у
сумі 70 грн., то суд виходить з наступного.

Частинами першою другою ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України передбачено,
що адміністративний  позов  може
бути  подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення  строку
звернення  до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо
на цьому наполягає одна із сторін (частина перша ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України).

З урахуванням вищенаведених положень Кодексу
адміністративного судочинства України, дати прийняття рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1980,50 грн. до приватного
підприємця (20.09.2004р., 26.11.2004р.) та дати звернення до суду з позовом про
їх стягнення (08.02.2007р.), позивачем пропущено строк для звернення до суду за
захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, що є підставою для
відмови у позові у цій частині позовних вимог.

Крім того, по суті виявлених
перевіркою порушень суд констатує факт недоведеності вимог контролюючого органу
щодо наявності даних, які б підтверджували фактичну реалізацію підприємцем алкогольних
напоїв (розрахункові квитанції, чеки, дані оперативної закупки за участю
свідків тощо).

Таким чином, підстави для стягнення з
приватного підприємця штрафних (фінансових) санкцій  у сумі 1980,50 грн. є відсутніми.

Що стосується позовних вимог про стягнення
із зазначеного суб'єкта господарювання податкового боргу по єдиному податку у
сумі 70 грн., то позов у цій частині підлягає задоволенню у зв'язку з
підтвердженням даної заборгованості документально та її несплатою до бюджету у
добровільному порядку.

Аргументи відповідача щодо пропущення
податковим органом строку для звернення до суду про стягнення заборгованості по
єдиному податку судом не приймаються, оскільки зазначена заборгованість є
податковою і для її стягнення з урахуванням частини першої ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України  застосовуються строки давності, передбачені Законом
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (п.п. 15.2.1.
п. 15.2. ст. 15).

Враховуючи важливість питання
своєчасного надходження до Державного бюджету податкових та інших обов'язкових
платежів для вирішення соціально -економічних завдань Держави, зокрема по
соціальних та пенсійних виплатах населенню, забезпеченню охорони здоров'я та
освітнього рівня населення, в тому числі своєчасної та на належному рівні
виплати пенсій та інших соціальних допомог, заробітної плати вихователям,
вчителям, лікарям та іншим працівникам бюджетної сфери (статті 8, 46, 49, 53,
67 Конституції України), суд допускає негайне виконання  судового рішення у цій частині (п. 6 ст.
161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 8, 19, 67,
124, 129 Конституції України, ст. ст. 7-9, 69, 86, 160 -  163 Кодексу адміністративного судочинства
України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги
задоволити частково.

2. Стягнути в доход
державного бюджету України з:

2.1.
Приватного підприємця ОСОБА_1                      (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
суму 3842,00 грн.штрафних (фінансових) санкцій;

2.2. Приватного
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) суму 70,00 грн. заборгованості по
єдиному податку;

2.3. Приватного підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_3) суму 2235,50 грн.                   штрафних (фінансових)
санкцій.

3. Допустити негайне
виконання судового рішення у цій частині.

4. У задоволенні позовних вимог про
стягнення з  приватного підприємця
ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1980,50 грн. відмовити.

Суддя                                    С.
Швед