РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.

Справа № 9/38-772 (20-9/003)

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Кропивної Л.В.

Розглянув справу

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо" вул.
Микулинецька, 8, м.Тернопіль,46001

За участю представників сторін від :

позивача:  не з'явився.

відповідача:  Авдєєнко
В.В., довір  № 021006 від
02.10.2006 р.

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні
представникам Відповідача права та обов'язки
учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК  України,

Встановив:

Позивач , Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1,
звернувся  до  господарського   суду м. Севастополя,  з позовом       до Відповідача -  ТзОВ „Альпо”
м. Тернопіль,   у якому
просить  стягнути  13640 грн.
заборгованість з орендної
плати  ,  подвійну
облікову ставку  НБУ за кожен день
прострочки плату же та 5000 грн.
витрат,  пов'язаних  із
отриманням  юридичної
допомоги.

У зв'язку із   непідсудністю справи  господарському   суду м. Севастополя,  справа
передана  до господарського
суду   Тернопільської області.

Обґрунтовуючи вимоги , Позивач  посилається на  невиконання
Відповідачем ,як суборендарем,
зобов'язань  щодо  своєчасної та у повному обсязі   сплати
орендних платежів впродовж чотирьох місяців , підставою   яких є укладений між Позивачем та
Відповідачем  07.12.2005 р.   договору
суборенди  нежитлові  приміщення у виробничому корпусі ВАТ
„Севастопільске АТП-14303”    , а
саме:  зона  технічного
ремонту,  моторний це та
приміщення на другому поверсі   над
санблоком, розташовані  у будинку
АДРЕСА_2.

Відповідач заявлених   вимог
не визнає,  вважає,  що Позивач
не мав права на одержання доходів від здачі  в оренду
нежитлових приміщень та укладення договору суборенди  ,
оскільки   господарським
судом  міста  Севастополя
29 червня 2006 р. у справі №
20-1/030  за позовом фізичної
особи -підприємця  ОСОБА_1   до  ВАТ „Севастопільське автотранспортне
підприємство  АТП-14303”    був визнаний неукладеним  договір
оренди   майнового  найму НОМЕР_1
і на цій підставі у задоволенні
позову про визнання дійсним цього
договору  Підприємцю було
відмовлено.

Позивач   не скористався своїм правом на участь у
справі .

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши   наявні у  справі
докази,  суд дійшов до висновку ,   що у задоволенні   позову
слід відмовити ,   виходячи з
наступного.

07.12.2005 р.   між приватним Підприємцем ОСОБА_1, як
орендодавцем , та   ТзОВ „Альпо”, як
орендарем був укладений договір
суборенди не житлових  приміщень,  загальною площею  1364 кв.м.
,   розташованих у АДРЕСА_2,    які складаються з   зони технічного  ремонту , площею 1052 кв.м.,   моторного
цеху,  площею  252 кв.м.,
приміщення на другому поверсі  на санблоком,
площею  60 кв.м..

Як зазначено у  пункті 1.3 договору від  07.12.2005 р.
,   орендований об'єкт перебуває  у
строковому платному користуванні
Орендодавця на підставі  договору майнового
найму НОМЕР_1, укладеного  між   орендодавцем та ВАТ „Севастопільське
автотранспортне підприємство  АТП-14303”
,   і положення якого   (пункт
2.3.)     надають право   орендодавцю
на передачу в суборенду  без
письмового   погодження  з власником орендованого    об'єкту.

Між тим,  через розбіжність   у редакціях договору  майнового
найму   від  30.11.2005 р.
саме у пункті  2.3.   і які
представили    ВАТ
„Севастопільське автотранспортне підприємство
АТП-14303” та   суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_1  , господарський суд   міста Севастополя  , розглядаючи
спір  між  Підприємцем
ОСОБА_1.   та Відкритим
акціонерним товариством   ( справа  № 20-1/030), прийшов до переконання про  відсутність погодження між сторонами  договору майнового  найму
усіх істотних умов   ,
необхідних  для  того , аби вважати  укладеним
30.11.2005 п.  договір.

Відповідно до частини    8ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних  умов
господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не
відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії  щодо його виконання, правові наслідки таких
дій визначаються нормами Цивільного кодексу України .

Відповідно до ч. 1 ст. 511 ЦК
України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках,
встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права
щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином і як підтверджено  господарським
судом  .м Севастополя  у справі №
20-1/030 , Підприємець  ОСОБА_1 не
набув  права на  користування
нежитловими   приміщеннями  , загальною площею 1364 кв.м.  і
розташованих у АДРЕСА_2   за
умовами договору майнового  найму
НОМЕР_1  ,   і у тій же мірі   не
міг      уступити  своїх прав
суборендодавцю,  адже  користування суборендодавцем   майном
визнається  формою   здійснення права  оренди .

При таких обставинах   справи, Позивач    не вправі
вимагати    від  Відповідача
оплати  орендних платежів, а
тому  позов до задоволення   не підлягає.
Судові витрати   та витрати  , пов'язані із наданням юридичної
допомоги  , покладаються на
Позивача.

У судовому   засіданні
10.05.2007 р. за згоди
представника  Відповідача  оголошено
лише вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. 6 Закону України “Про судоустрій України”, ст.
ст. 33, 34, 43, 49  ,82, 84 , 85, 116,
117  Господарського процесуального
Кодексу  України,  господарський
суд

ВИРІШИВ:

1.
Відмовити у задоволенні позову
Суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1, м.
Севастополь,  до  відповідача :  Товариства з обмеженою  відповідальністю  „Альпо”,
м. Тернопіль,  про   стягнення 13640 грн.    заборгованості з орендної   плати
,  подвійної облікової ставки  НБУ за кожен день прострочки та 5000
грн.  витрат,  пов'язаних
із  отриманням  юридичної допомоги.

На
рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з
дня прийняття (підписання) рішення
25  травня   2007
року через місцевий господарський суд.

Суддя
Л.В. Кропивна