СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

23 травня 2007 року

Справа № 2-15/15951-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Ковальова Анатолія Володимировича, довіреність №  8   від 11.01.07;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Лікувально-реабілітаційного центру для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції ім. В.Т. Гуца на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Іщенко Г.М.) від 15.01.2007 у справі № 2-15/15951-2006

за позовом           Лікувально-реабілітаційного центру для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції ім. В.Т. Гуца (вул. Радянська, 4,Дмитрівка, Київська обл.,08112); (08112, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Радянська, 4); (99805, м. Севастополь, Севастопольська зона ПБК, № 33)

в особі філії  Лікувально-реабілітаційного центру для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ім. В.Т. Гуца "Мис Айя" (с. Орлине, м. Севастополь,99805)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаркет" (вул. Південнобережне шосе, 45,Ялта,98600)

про стягнення 217920,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2007 року у справі № 2-15/15951-2006 у задоволенні позову Державного підприємства Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Будмаркет” 217920,00 грн. відмовлено.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі був укладений договір підряду, відповідно до умов якого позивач виступав замовником, а відповідач –виконавцем підрядних робіт, а також те, що замовником, після фактичного виконання робіт та їх прийняття, було складено дефектний акт, яким зафіксовано недоліки у виконаних товариством з обмеженою відповідальністю “Будмаркет” підрядних роботах. Однак, прийнявши до уваги те, що такий дефектний акт складено з порушенням порядку, встановленого пунктом 2.2.4 укладеного між сторонами договору, господарський суд АР Крим прийшов до висновку, що він не може бути належним доказом у справі, у зв’язку з чим, вимоги про відшкодування завданих збитків є необґрунтованими.

Не погодившись з цим судовим актом, Державне підприємство Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як прийняте при неповному дослідженні обставин справи, позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання сповіщався належним чином ухвалами від 10.05. та 16.05.2007 року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника товариства з обмеженою відповідальністю “Будмаркет”.

У зв`язку з відпусткою судді Сотула В.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Гоголя Ю.М.

Відповідач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

03.06.2003 року між Філією Лікувально-реабілітаційного центру  ім. Г. В. Гуца Санаторій „Мис „Айя” –замовник, та товариством з обмеженою відповідальністю “Будмаркет” –підрядник, був укладений договір підряду № 27/1, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов’язується, відповідно до затвердженої кошторисної документації, виконати роботи з поточного ремонту замовника.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, договірна ціна робіт складає 392257,00 грн. з ПДВ. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що замовник здійснює оплату виконаних робіт не пізніше 5-ти днів після пред’явлення підрядником рахунків на підставі форми КБ-2В.

21.07.2003 року сторонами було підписано акт приймання виконаних підрядних робіт за липень 2003 року та довідку про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2003 року на суму 310047,00 грн. Вказані акти підписані відповідачем без зауважень.

02.06.2004 року відповідачеві було направлено претензію з пропозицією у місячний строк погасити заборгованість по договору підряду № 27/1.

Факт несплати замовником вартості виконаних підрядних робіт з`явився підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю “Будмаркет” до господарського суду міста Севастополя із позовом до Філії Лікувально-реабілітаційного центру  ім. Г.В. Гуца Санаторій „Мис „Айя” про стягнення заборгованості за договором № 27/1 від 03.06.2003 року в сумі 310047,60 грн.

24.09.2004 року відповідачем надано зустрічну позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю “Будмаркет” про визнання договору підряду № 27/1 від 03.06.2003 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог, позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір підряду № 27/1 підписано керівником Філії Лікувально-реабілітаційного центру  ім. Г.В. Гуца Санаторій „Мис „Айя”, яка не є юридичною особою, у зв’язку з чим договір  суперечить вимогам частини 2 статті 31 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 13.03.2007 року у справі № 20-9/320 позов товариства з обмеженою відповідальністю „Будмаркет” задоволено. Суд стягнув з Державного підприємства Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца на користь позивача 249565,50 грн., у тому числі 247747,50 грн. –сума основного боргу, 1700,00 грн. держмита, а також 118,00 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні зустрічного позову було відмовлено. Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 35 господарського процесуального кодексу України, факти встановленні рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однією справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, під час розгляду господарським судом міста Севастополя справи № 20-9/320 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Будмаркет” до Державного підприємства Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца про стягнення заборгованості за договором підряду №27/1 від 03.06.2003 року було встановлено наступні обставини.

Із змісту висновку експерта № 11 від 31.10.2005 року, прийнятого судами першої та апеляційної інстанції у якості належного доказу,  встановлено, що при огляді замовником обсягів виконаних робіт підтверджено виконання ремонтних робіт по головному корпусу філіалу Лікувально-оздоровчого центру ім. В.Т. Гуца „Мис Айя”, результати проведених досліджень дозволяють зробити висновок, що документально підтверджується факт виконання підрядником - ТОВ „Будмаркет”, робіт з ремонту головного корпусу Лікувально-оздоровчого центру ім. В.Т. Гуца „Мис Айя”, підтверджуючим документом виконання робіт є акт приймання виконаних робіт за липень 2003 року, а також довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ-3). Акти виконаних робіт і довідка про вартість виконаних робіт підписані у встановленому порядку.

На підставі Наказу від 21.06.2002 року № 237/5 Державного комітету із статистики України, Державного комітету України по будівництву і архітектурі, Акт приймання виконаних об'ємів робіт (типова форма № КБ-2в) є основним документом, який підтверджує об'єм виконаних робіт і визначає вартість виконаних об'ємів робіт.

Судовою експертизою у господарській справі № 20-9/320 також встановлено вартість виконаних робіт, згідно договору підряду № 27/1, та визначено її в сумі 392257,00 грн., у тому числі вартість матеріалів замовника - 82210,0 грн. Фактично виконаний ТОВ „Будмаркет” обсяг робіт, вказаний в акті приймання виконаних робіт за липень 2003 року, відповідає обсягу (у грошовому виразі), який встановлений договором підряду №27/1 від 03.06.2003 року і актом (КБ-2в) приймання виконаних робіт за липень 2003 рік.

За таких обставин, мають місце факти, встановлені рішенням суду та які мають суттєве значення для правильного вирішення даного спору та свідчать про необґрунтованість позовних вимог.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам у даній справі, судова колегія також вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за  договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Так, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги те, що пунктом 2.2.4 договору підряду № 9/1 сторони погодили порядок фіксації виявлених недоліків, а саме: у випадку виявлення дефектів у виконаних Підрядником роботах протягом одного року, створюється комісія за участю представника Підрядника для їх огляду та прийняття рішення по їх усуненню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог і заперечення.

Частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, встановлено що, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку належним доказом правомірності заявлених позовних вимог є факт створення позивачем комісії за участю представника Підрядника (відповідача) для огляду та прийняття рішення по усуненню недоліків виконаних робіт по поточному ремонту фасаду головного корпуса філії ЛРЦ ім. В.Т. Гуца "Мис Айя". Однак, суду таких доказів не надано.

При цьому, дефектний Акт б/н від 27.02.2004 року не може вважатись належним доказом виконання позивачем пункту 2.2.4 договору підряду № 9/1, оскільки складений в односторонньому порядку, без створення комісії та участі представника Підрядника (відповідача), як того вимагає договір підряду № 9/1 (а. с.20).

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду АР Крим про те, що не може являтись належним доказом у справі акт контрольно-ревізійного управління в м. Севастополі від 27.02.2004 року № 06-21/39, який є перевіркою цільового та ефективного використання коштів філією ЛРЦ ім. В.Т. Гуца "Мис Айя", але ніяк не доказом спричинення збитків у розмірі 181600,00 грн.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 94 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга (подання) має містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу (подання), а також підстави, з яких порушується питання про перегляд рішення, з посиланням на законодавство та матеріали, що маються у справі та надані додатково.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, судовою колегією встановлено, що доводи, викладені в ній, є аналогічними до тих, які містяться у позовній заяві та які спростовано оскаржуваним рішенням суду першої інстанції. При цьому, інших доводів, доказів з посиланням на матеріали справи, норми законодавства, які б спростовували висновки господарського суду АР Крим, суду апеляційної інстанції не надано.

На підстави викладеного, судова колегія вважає апеляційну скаргу Державного підприємства Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним, у зв’язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Лікувально-реабілітаційний центр для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ім. Г.В. Гуца залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 15 січня 2007 року у справі № 2-15/15951-2006 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді