ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.
Справа № 15/498/06

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

судді-доповідача Жекова В.І.,

суддів Картере В.І., Пироговський В.Т. ,

при секретарі судового засідання – Юзькова І.В.

за участю представників сторін 17.04.2007р.

від позивача -  Машкаренко С.Б.

від відповідача –Бабенко О.М.

розглянувши апеляційну скаргу

ТОВ „ПродекспортАгро”

на постанову господарського суду Миколаївської області

від 25.01.2007р.

у справі № 15/498/06

за позовом ТОВ „ПродекспортАгро”

до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Розгляд справи згідно із приписами п.6 Розділу VІІ та ст.17 КАС України здійснено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2007р., яка надіслана учасникам процесу 15.03.2007р., прийнята до провадження апеляційна скарга ТОВ „ПродекспортАгро” на постанову господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007р. та ухвалою суду від 13.03.2007р. призначена до розгляду на 17.04.2007р., тобто сторони повідомлені про дату, час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно із приписами ст.160 КАС України у судовому засіданні від 17.04.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

27 жовтня 2006р. ТОВ „ ПродекспортАгро” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.09.2006р. № /0. прийняте Центральною МДПІ у м. Миколаєва.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 25 січня 2007р. (суддя Ткаченко О.В.) у задоволенні позову  ТОВ „ПродекспортАгро” відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням товариство  подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

ДПІ з доводами наведеними в апеляційній скарзі не погоджується, вважає рішення суду таким, що прийнято відповідно до обставин справи вимог чинного законодавства та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, та проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин, правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва була проведена планова виїзна перевірка  ТОВ „ПродекспортАгро” з питань правильності декларування сум ПДВ до відшкодування  з бюджету за жовтень, грудень 2004р., січень, лютий 2005р.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт перевірки від 19.09.05 р. за № 778/23-301/32143953.

Здійснивши перевірку контролюючий орган дійшов висновку, про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі:

-          жовтень 2004 р. - 86381 грн.;

-          грудень 2004 р.-131915 грн.;

-          січень 2005 р. - 88325 грн.;

-          лютий 2005 р. - 96314 грн.

Всього: 402935 грн.

Підставою для зменшення контролюючим органом  суми ПДВ до відшкодування, тобто фактичне зменшення суми податкового кредиту (при наявності належним чином оформлених податкових накладних, фактичної сплати суми ПДВ в ціні товару продавцю та включення безпосереднім постачальником  підприємства сум ПДВ до складу податкового зобов'язання) і винесення оспорюваного повідомлення-рішення стало проведення контролюючим органом перевірки постачальників товариства „по ланцюгу” до виробника і не встановлення факту сплати до бюджету сум ПДВ деякими постачальниками ТОВ „ПродекспортАгро”, з якими товариство взагалі не мало господарських правовідносин.

З цього контролюючим органом зроблено висновок, що ТОВ „ПродекспортАгро” в порушення пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ з обсягів придбаного (згідно копій первинних документів) ячменю фуражного без наявності факту сплати  (нарахування) ПДВ до Державного бюджету України.

Між тим, відповідно до вимог підпункту 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції, що діяла на дату віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ (жовтень, грудень 2004 року, січень, лютий 2005 р.) визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до вимог підпункту 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включення в податковий кредит будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

У даному випадку товариством обґрунтовано включено до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних продавцями товару, сума ПДВ фактично сплачена ТОВ „ПродекспортАгро” продавцям в складі ціни придбаного товару. Додатково, перевіркою здійсненою контролюючим органом підтверджено включення першими постачальниками ТОВ „ПродекспортАгро” до складу податкового зобов'язання сум ПДВ, сплачених їм товариством в складі ціни товару.

Відповідно до вимог підпункту 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” із змінами та доповненнями, в редакції, яка діяла в період, до якого відносяться спірні правовідносини, передбачав, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. На підставі п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 цього ж Закону відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України підлягає сума, яка при її визначенні згідно з підпунктом 7.7.1 має від'ємне значення.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування  залежить від правильності визначення суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, а не навпаки.

Перевіркою яка була здійснена контролюючим органом не встановлено необґрунтованість віднесення ТОВ „ПродекспортАгро” до складу податкового кредиту сум ПДВ, на які зменшено суми ПДВ до відшкодування з бюджету, отже з огляду на викладене у товариства  відсутні підстави для зменшення суми податкового кредиту.

Відповідно до вимог п.1.3 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”, платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 статті 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2. ст. 10 Закону).

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Що стосується застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин вимог ст. 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами, то судова колегія зазначає, що при розгляді судом першої інстанції не враховані саме вимоги наведеної статті, оскільки  при проведенні перевірки контролюючим органом застосовані вимоги Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а відповідно до вимог підпункту 15.1.1. п. 15.1. стаття 15 наведеного Закону, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, позовна давність у даному випадку регулюється спеціальним законом, а саме Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а тому висновок суду першої інстанції про те що товариством пропущено строк позовної давності є таким що суперечить вимогам чинного податкового законодавства та  нормам процесуального права.

З огляду на викладене оскаржена постанова є такою, що прийнята без урахування всіх обставин справи та при помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права, а відтак остання підлягає скасуванню, а позов ТОВ „ПродекспортАгро” задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.  160, 162, 198, 202, 205, 207, КАС України,

колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову господарського суду Миколаївської області від 25 січня 2007 р. зі справи № 15/498/06 –скасувати, позов ТОВ „ПродекспортАгро” - задовольнити.

Податкове повідомлення –рішення від 19.09.2005р. №/0 МДПІ у Центральному районі м. Миколаєва –скасувати.

Ухвала в порядку ст. 254 КАС України набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач:                                                               В.І. Жеков

Судді:                                                                                   В.І. Картере

В.Т. Пироговський