ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 квітня 2007 р.
№ 20/366

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
Головного інформаційно-комерційного та науково-виробничого центру області

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від  23 січня 2007 року
у справі                                       №20/366-06

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський Південнотрубний завод"

до
Головного інформаційно-комерційного та науково-виробничого центру області

про
28 245,02грн.

встановив:

Подана касаційна скарга Головного інформаційно-комерційного та науково-виробничого центру області не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 4 статті 111 згаданого Кодексу касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили б, що судами при розгляді спору не застосований Закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма Закону.

Крім того, судова колегія звертає увагу скаржника на те, що відповідно до ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, подана касаційна скарга не відповідає наведеним вимогам щодо її оформлення, у зв’язку з чим підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після усунення недоліків, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111 п. 6 ст.1113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський  суд України

ухвалив:

Касаційну скаргу повернути Головному інформаційно-комерційному та науково-виробничому центру області, а справу направити господарському суду Дніпропетровської  області.

Головуючий суддя                                                                   О. Кот

Суддя                                                                                       С. Владимиренко

Суддя                                                                                       С. Шевчук