АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.
Справа № 11/77"Д"

м.
Житомир

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Майора Г.І.

суддів:
Горшкової Н.Ф.

Іоннікової І.А.

при
секретарі                                                            Чайці
О.С.,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     Лівшун В.П., довіреність
№3325/Г-10 від 25.04.2006 року,
Голуб Т.П., довіреність №1648/9/10 від 15.01.2007 року,

Михайлова І.Д., довіреність
№2495/М/26 від 18.04.2006 року,

від
відповідачів: - ПП  ОСОБА_1: не з'явився;

-
ПП "Корум": не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир

на
постанову господарського суду Житомирської області

від
"11" травня 2006 р. у справі № 11/77"Д" (суддя
Маріщенко Л.О.)

за
позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Житомир
правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м. Житомирі, м. Житомир

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Житомир

та
Приватного підприємства "Корум", м.Вишгород Київської області

про
визнання недійсною угоди,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Житомирської від 11.05.2006 року у
справі №11/77"Д" відмовлено у позові Державної податкової інспекції у
м. Житомирі до Приватного підприємця ОСОБА_1 та Приватного підприємства
"Корум" про визнання угоди недійсною (а.с.12-13, т.2).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державна податкова
інспекція у м.Житомирі звернулася до Житомирського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити позов з підстав, викладених у скарзі
(а.с.17-18,23-24 т.2).

Посилається на те, що відповідно до абз.1 п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р. "Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними", абз.1 п.7.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 25.07.2002 року №1056 "Про заходи щодо забезпечення
одинакового і правильного застосування
законодавства про податки" та абз.2 п.11 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.03.1999 року №02-5/111 "Про деякі питання  практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод недійсними" передбачено, що до угод, які підпадають під
ознаки статті 49 ЦК УРСР належать зокрема, угоди, спрямовані на приховування
підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів, відомості про
відсутність підприємства (сторони угоди) за юридичною та фактичною адресою, а
також інформація про неподання податкової звітності.

Вказує, що у відповідно до пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" після виконання умов договору
укладеного з ПП ОСОБА_1 у приватного підприємства "Корум" виникли
податкові зобов'язання. Тому сума ПДВ від отриманих по угоді коштів мала бути
занесена до податкових зобов'язань декларації з ПДВ у відповідному періоді.
Декларація з ПДВ за жовтень 2002 року подана ПП "Корум" з показниками
про відсутність діяльності.

Зазначає, що згідно ст.49 ЦК УРСР, якщо угода укладена з метою,
завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у
обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави
стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією
стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все
належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто
другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується в доход держави.

Відповідачі - Приватний підприємецьОСОБА_1 та Приватне підприємство
"Корум" письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали, своїх
представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не
повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь
у справі,  належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду
справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому
засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд  апеляційної
інстанції  може  відкласти апеляційний розгляд справи.

Колегія суддів вважає, що відсутність представників відповідача не
перешкоджає  розгляду справи за наявними
у ній матеріалами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено належним чином в чому саме полягала заздалегідь суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і чи була вона спрямована
на приховування від оподаткування доходів, а також наявність в діях
відповідачів вини у формі умислу.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З 10.01.2005р. по 25.02.2005р. Житомирською ОДПІ за оперативним
супроводженням співробітників управління податкової міліції ДПА в Житомирській
області на підставі посвідчення НОМЕР_1 проведено планову перевірку дотримання
вимог податкового законодавства Приватним підприємцем ОСОБА_1 (відповідач-1) за
період з 01.10.2002р. по 30.09.2004р., за наслідками якої складено акт
НОМЕР_2  (а.с.7-11, т.1).

В ході перевірки було встановлено, що в жовтні 2002 року ПП
ОСОБА_1 уклав усну угоду з ПП "Корум", на виконання умов якої придбав
у останнього товари на загальну суму 3539284,86 грн. (сума ПДВ 589880,81 грн.).

Виконання зобов'язань ПП ОСОБА_1 і ПП "Корум"
підтверджується:

- виписаними ПП "Корум" податковими накладними
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.43-60);

- виписаними ПП "Корум" первинними податковими
накладними (ІНФОРМАЦІЯ_2) (а.с.61-78);

- оприбуткуванням Приватним підприємцем ОСОБА_1 отриманих товарів
по обліку підприємства на рахунку 63.1 суми ПДВ в розмірі 589880,81 грн.;

- відображенням суми вказаної угоди  ПП ОСОБА_1 в книзі обліку придбаних товарів
(робіт, послуг) та їх занесення до податкового кредиту декларацій по податку на
додану вартість у відповідних періодах;

- квитанціями до прибутково-касавого ордеру, які виписані ПП
"Корум" і свідчать про отримання коштів від ПП "Корум"
(а.с.79-81).

Відповідно до вимог ст.49 ЦК УРСР, який втратив чинність з
01.01.2004 року, якщо угода, укладена з метою, суперечною інтересам держави й
суспільства, то вона є недійсною.

При наявності умислу на укладення такої угоди в обох сторін - у
разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане
ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої стягується в
доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. При наявності умислу лише в однієї зі сторін все
одержане нею за угодою повинне бути повернуто другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход
держави.

В матеріалах справи містяться докази виконання спірної угоди обома
відповідачами.

Згідно довідки ДПІ у Вишгородському районі Київської області
НОМЕР_3 остання податкова звітність ПП "Корум" подана до інспекції за
березень 2003 року (а.с.78, т.2).

Акт про факт відсутності вказаного підприємства за юридичною
адресою, копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с.16, т.1), відтворює
події станом на 28.05.2004 року.

Оскільки усна угода купівлі-продажу товару була укладена у жовтні
2002 року, тому твердження позивача, що ПП "Корум" не звітує
податковому органу про отримані доходи та на час укладення оспорюваної угоди не
знаходиться за юридичною адресою не відповідає матеріалам справи.

Крім того, відсутність підприємства за юридичною адресою не може
слугувати доказом  ухилення від сплати
податків.

На дату видачі податкових накладних Приватне підприємство
"Корум" перебувало на податковому обліку як платник податків, мало
свідоцтво платника податку на додану вартість.

Отже, твердження ДПІ у м.Житомирі про наявність умислу у ПП
"Корум" на укладення спірної угоди з метою, що суперечить інтересам
держави та суспільства спростовується матеріалами справи.

Посилання позивача на вирок Івано-Франкіського міського суду у
справі №1-863-2005 року від 25.11.2005 року є помилковим, оскільки у ньому
посадові особи ПП "Корум" взагалі не згадуються.

Крім того, колегія суддів зазначає таке.

З 01.01.2004 року, згідно з п.1 та п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року
втратив чинність.

Цим Кодексом скасовано відповідальність (правові наслідки) у
вигляді публічно-правової санкції - стягнення в дохід держави доходу,
одержаного однією чи обома сторонами за угодою, за укладення угоди з метою,
суперечною інтересам держави та суспільства. Наслідком укладення угоди, яка
порушує публічний порядок (ст.228 ЦК України), не є адміністративно-правова
конфіскація.

За змістом ч.2 ст.5 ЦК України Кодекс має зворотню дію у часі у
випадках, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи.

З 01 січня 2004 року публічно-правові санкції визнання недійсною
угоди, укладеної з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, а
саме: стягнення в доход держави одержаного однією чи обома сторонами за угодою
- із сфери цівільно-правового регулювання перенесені у сферу
господарсько-правового регулювання. Стаття 208 Господарського кодексу України
за предметом  регулювання та
встановленими наслідками співпадає зі ст.49 ЦК УРСР. Разом з тим її
застосування судом при вирішенні спору можливе в разі посилання позивача як на
матеріально-правову підставу позовних вимог в частині стягнення з відповідачів
відповідних грошових сум.

Позивач - ДПІ у м. Житомирі у позовній заяві не послався на статтю
208 Господарського кодексу України, під час судового розгляду підстави позову
не змінював.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 ГК України, не можуть
застосовуватися як сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових
платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин правопорушенням є
несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування санкцій,
передбачених ч.1 ст.208 кодексу, необхідним є наявність умислу на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, висновок суду
першої інстанції про недоведеність податковою інстанцією того, що спірна угода
укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства,
зроблений з дотримання чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив у позові Державної податкової інспекції у м. Житомирі до
Приватного підприємця ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Корум" про
визнання угоди недійсною.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються
вищевказаним, матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає  апеляційну
скаргу  без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що
постанова господарського суду Житомирської області від 11.05.2006 року у справі
№11/77"Д" є законною і обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,200,205,206,212,254, п.п.6,7
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, Житомирський апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Житомирської області від 11
травня 2006 року у справі №11/77"Д" залишити без змін, а апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі, м. Житомир - без
задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду подається протягом одного місяця після набрання нею
законної сили.

3. Справу №11/77"Д" повернути до господарського суду
Житомирської області.

Головуючий
суддя                                                                 Майор Г.І.

судді:

Горшкова Н.Ф.

Іоннікова І. А.

Віддрук.
5 прим.1 - до справи

2
- позивачу

3,4
- відповідачам

5
- в наряд