СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

05 лютого 2007 року

Справа № 2-22/3142-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич
Г.К.,

суддів                                                                      Плута
В.М.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідачів: не з'явились;

розглянувши апеляційні скарги
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та багатофункціонального
сільськогосподарського кооперативу "Саки" на рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Яковлєв С.В.) від 30 жовтня 2006 року у справі № 2-22/3142-2006

за позовом           відкритого акціонерного товариства
"Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18, місто Київ 30, 01030)

в особі
Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (вул.
Р. Люксембург, 1, місто Сімферополь, 95000)

до           Багатофункціонального сільськогосподарського
кооперативу "Саки" (вул. Центральна, 2, с. Оріхове, Сакський
р-н,  96570)

до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про визнання частково недійсним
договору та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя С.В. Яковлєв) від 30 жовтня 2006 року у справі №
2-22/3142-2006 частково задоволено позов відкритого акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Кримської філії відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком" до багатофункціонального
сільськогосподарського кооперативу "Саки", фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору та витребування
майна. Визнано недійсним договір купівлі-продажу б/н від 23 лютого 2004 року,
укладений між багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом
"Саки" та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, в частині
відчуження двох стійок ІКМ балансовою вартістю 13667,70 грн. Зобов'язано
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 передати у власність відкритому
акціонерному товариству "Укртелеком" в особі Кримської філії дві
стійки ІКМ балансовою вартістю 13667,70 грн., з'єднувальні смуги довжиною
2815км по кабелю типу КСПП-1х4х О,9, прокладеному   у кабельній каналізації на   ділянці
від      ЦАТС   міста Саки
по   ЦІАОСГ, що    належить
відкритому акціонерному товариству "Укртелеком",   а  на
ділянці   від     ЦІАОСГ до контори МСК "Саки"
кабельну каналізацію двоканальну  з азбестоцементних
та поліетиленових труб діаметром 100,150 і 200 мм. обладнану типовими  колодязями ККС-3, прокладену між колишньою
АТС МСК "Саки" та ЦАТС цеху №2 ЦЕС №1КФ відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком" довжиною
1390 м, Кабель ТПП 30x2x0,5 довжиною
1837 м, прокладений між
колишньою АТС МСК „Саки” та ШР-2 по Євпаторійському    шосе ЦАТС
цеху № 2 ЦЕС №1  КФ відкритого
акціонерного товариства "Укртелеком". Стягнуто  з
багатофункціонального  СГК  «Саки»
на користь відкритого акціонерного    товариства "Укртелском"  в особі Кримської філії 250,50 грн.
державного мита та 78,67 грн. судових витрат. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановленим
судовим актом, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять рішення скасувати, у позові відмовити,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує
сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Оскільки явка в судове засідання представників сторін -це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо не з'явлення цих
представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин
спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судове засідання представники сторін не з'явились, були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду справи, своїм правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Судова колегія ухвалила можливим
розглянути апеляційну скаргу у відсутність учасників судового процесу, за
наявними у справі доказами, оскільки, відповідно до чинного законодавства,
апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність, обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розпорядженням першого заступнику
голови Севастопольського апеляційного господарського суду Шевченко Н.М. від 05
лютого 2007 року у справі №2-22/3142-2006, суддя Сотула В.В. була замінена на
суддю Плута В.М.

Розглянувши справу повторно, в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступне.

У грудні 2005 року відкрите акціонерне товариство "Укртелеком"
в особі Кримської філії відкритого акціонерного товариства
"Укртелеком" звернулось до господарського суду Автономної Республіки
Крим з позовом до багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу
"Саки", фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, просило визнати  договір купівлі-продажу б/н від 23 лютого
2004 року, укладений між багатофункціональним сільськогосподарським
кооперативом "Саки"  та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 частково недійсним в частині відчуження
двох стійок ІКМ балансовою вартістю 13667,70 грн., посилаючись на порушення
багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом "Саки" умов
мирової угоди від 19 серпня 2003 року у справі 2-10/2449-5/98.

Відповідач - багатофункціональний
сільськогосподарський кооператив "Саки", заперечуючи проти позову,
вважає його безпідставним з огляду на пункт 2 статті 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”

Письмові заперечення проти позову від
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не надходили.

Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив господарський суд визнати  договір
купівлі-продажу, укладений між багатофункціональним сільськогосподарським
кооперативом "Саки"  та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 частково недійсним в частині відчуження
двох стійок ІКМ балансовою вартістю 13667,70 грн. та зобов'язатиОСОБА_1
передати дві стійки ІКМ балансовою вартістю 13667,70 грн. у власність
відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії.

Доповнивши позовні вимоги, відкрите акціонерне товариство „Укртелеком”
просило господарський суд визнати договір НОМЕР_1, укладений між
багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом "Саки" та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 недійсним, а також зобов'язати
багатофункціональний сільськогосподарський кооператив "Саки" передати
у власність відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” майно (а.с. 84,
пункти 2, 3).

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 травня
2006 року провадження у справі було зупинено до прийняття господарським судом
Автономної Республіки Крим рішення у справі №2-6/9378-2006А.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08
серпня 2006 року у справі №2-6/9378-А вищезгадане рішення залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Автономної
Республіки Крим від 19 вересня 2006 року провадження у справі поновлено.

Оскаржуване рішення мотивоване
посиланням на загальні норми про виконання зобов'язань та норми про захист
права власності.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків
суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 4 Заключних і Перехідних положень  Цивільного кодексу України,   Цивільний
кодекс  України  застосовується  до
цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин,  які виникли  до
набрання  чинності Цивільним
кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків,  що  виникли
або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини сторін виникли до
01 січня 2004 року та продовжуються після введення в дію Цивільного кодексу
України, спір підлягає вирішенню на підставі зазначеного акту та спеціального
законодавства, яким є Господарський кодекс України та Закон України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та
обов'язки  виникають  із
дій  осіб,  що передбачені актами цивільного
законодавства,  а також із дій осіб,
що  не
передбачені  цими  актами,
але  за  аналогією
породжують цивільні права та обов'язки та підставами для виникнення   цивільних
прав  та  обов'язків
є  договори та інші правочини.

Відповідно до статей 525 та 526
Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Одностороння  відмова
від  зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не  допускається,
якщо  інше  не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти
господарювання  та  інші
учасники  господарських
відносин  повинні  виконувати
господарські  зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів,  договору, а
за відсутності   конкретних   вимог
щодо  виконання  зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До
виконання    господарських   договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного  кодексу  України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, остаточною підставою, на якій ґрунтуються
позовні вимоги, є ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим про
затвердження мирової угоди у справі №2-10/2449-5/98 від
04-13 листопада 2003 року між багатофункціональним сільськогосподарським
кооперативом "Саки" та відкритим акціонерним товариством
"Укртелеком" в особі  Центру
електрозв'язку Кримської філії відкритого акціонерного товариства
"Укртелеком"  про передачу у
рахунок погашення заборгованості багатофункціональним сільськогосподарським
кооперативом "Саки"  перед
відкритим акціонерним товариством „Укртелеком”
майна на суму 42307,79 грн.

Заперечуючи проти зазначеної
підстави, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, звернувшись до
господарського суду Автономної Республіки Крим, просила визнати недійсною
вищезгадану мирову угоду, у чому їй було відмовлено рішенням у справі
№2-6/9387-2006А.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності правочину є  недодержання
в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та
шостою  статті  203
цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, договір,
про визнання частково недійсним якого просить позивач, було укладено 23 лютого
2004 року. На зазначену дату, як і на час звернення позивача до суду з
відповідним позовом мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим у справі №2-10/2449-5/98 від 04-13 листопада 2003
року, є чинною.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що оспорюваним договором були порушені права відкритого акціонерного
товариства „Укртелеком”, відповідає вимогам закону і  матеріалам справи, а задоволення позовних
вимог у частині визнання недійсним правочину є способом захисту порушеного
права відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”.

Також правильним є судове рішення в частині
відмови у позові про визнання недійсним договору від 23 лютого 2004 року
№20/1302-16 про передачу на зберігання з правом експлуатації, укладеним між
багатофункціональним сільськогосподарським кооперативом "Саки" та
суб'єктом підприємницької діяльностіОСОБА_1, оскільки цей договір  не породжує права власності суб'єкта
підприємницької діяльностіОСОБА_1 на майно, передане їй на зберігання, а
правові підстави для визнання цього
правочину недійсним відсутні.

Не можуть бути прийняті до
уваги доводи апеляційної  скарги
багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу "Саки"  про недотримання судом норм Закону України
„Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та про
те, що мирова угода у справі № №2-6/9387-2006А була затверджена  в період дії мораторію у зв'язку з порушенням
господарським судом Автономної Республіки Крим 18 червня 2003 року провадження
у справі № 2-13/9652-2003 про банкрутство боржника - багатофункціонального
сільськогосподарського кооперативу "Саки".

Як було зазначено вище, ухвала про
затвердження мирової угоди є чинною, дійсність такої угоди не є предметом спору
у справі.

Відповідно до  пункту 5.6 Рекомендації  Президії Вищого господарського суду  України
від 04 квітня 2004 року № 04-5/1193 „Про деякі питання практики
застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”, мораторій не поширюється на задоволення вимог
речового-правового характеру. Отже, оскільки за умовами мирової угоди позивач
повинен отримати не грошові кошти, а обладнання, вищенаведені доводи є
безпідставними.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 30 липня 2003 року багатофункціональний сільськогосподарський
кооператив "Саки" звернувся до Ленінського відділення Євпаторійської
об'єднаної державної податкової інспекції з заявою про звільнення з податкової
застави частини його майна, а саме, двох стійок ІКМ на суму 13667,70 грн.,
з'єднувальної смуги на суму 6100,00 грн., каналізації на суму 9100,00 кабелю
ТПП на суму 5600,00 грн.

Отже, метою такого звільнення, як зазначав у заяві відповідач, було
подальше виконання мирової угоди та передача майна позивачеві, тому зміну
позиції відповідача щодо правового статусу цього майна суд вважає способом
захисту, обраним відповідачем у справі.

Також безпідставними є посилання відповідача на неправильне застосування
судом норм статті 8 Закону України. „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та цільовими фондами”, оскільки перебування
майна у податковій заставі багатофункціональним сільськогосподарським
кооперативом "Саки" у встановленому порядку не оспорювалось та не є
предметом спору у справі, що розглядається.

Не може погодитись судова колегія і з
доводами апеляційної скарги багатофункціонального сільськогосподарського
кооперативу "Саки", що відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” не
є власником майна, яке повернуто йому судом за оскаржуваним рішенням.

Як було зазначено вище, право на  отримання відповідного майна у позивача
виникло на підставі ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від
20 вересня 2001 року у справі №2449-5/98 та мирової угоди, затвердженої судом
першої інстанції у справі №2-10/2449-5/98.

Отже, відповідно до статті 20 Господарського кодексу України, позивач не
позбавлений права вимоги як визнання оспорюваного ним договору недійсним, так і
витребування майна від особи, у якої воно знаходиться з тих чи інших підстав.

Згідно з
пунктом 1  статті 659 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний попередити покупця  про
всі  права третіх осіб на товар,
що продається (права наймача, право застави, право довічного користування
тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець
має право вимагати зниження ціни або розірвання договору
купівлі-продажу,  якщо він не знав і не
міг знати про права третіх осіб на товар.

Як свідчать матеріали справи, відповідач -багатофункціональний
сільськогосподарський кооператив "Саки", відчужуючи майно, не
попередив суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про права третіх осіб на
товар.

Статтею 661 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі вилучення за рішенням  суду
товару  у  покупця
на користь третьої особи на підставах,
що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві  завдані
йому  збитки,  якщо покупець не знав або не міг знати про
наявність цих підстав.

Отже, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не позбавлена можливості захисту права, яке вона вважає
порушеним, шляхом звернення з відповідною вимогою до багатофункціонального
сільськогосподарського кооперативу "Саки".

Правові наслідки недійсності
правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України, відповідно до
частини 2 пункту 1  якої,  якщо
у  зв'язку  із вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди,  вони підлягають відшкодуванню винною
стороною. Одночасно пунктом 5 зазначеної
норми передбачено, що вимога про застосування наслідків  недійсності
нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою
особою. Суд може   застосувати   наслідки
недійсності    нікчемного
правочину з власної ініціативи.

Отже, оскільки частиною 2 пунктом 5
статті 216 Цивільного кодексу України закріплено право, а не обов'язок суду
щодо застосування правових наслідків
недійсності право чину, визнаючи договір недійсним, суд не зобов'язаний
застосовувати реституцію,   бо  це питання може бути предметом окремого розгляду.
Рішення  ж про зобов'язання суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, у якої знаходиться майно, повернути  його позивачу, є задоволенням частини позову
віндикаційного характеру.

Майно, яке підлягає поверненню, а
саме,  2 стійки, було предметом договору
купівлі-продажу від б/н від 23 лютого 2004 року, частково визнаного судом
недійсним. Інше ж майно: кабель типу КСПП-х4х0,9 довжиною 2815 м прокладений на
ділянці між колишньою АТС МСК „Саки”, селище Оріхове, вул. Центральна, 2 і ЦАТС
цеху №2 міста Саки, вул. Піонерська, 1; телефонна двоканальна каналізація між
колишньою АТС МСК „Саки”, селище Оріхове, вул. Центральна, 2 і ЦАТС цеху №2
міста Саки, вул. Піонерська, 1; кабель типу ТПП 30х2х0,5 прокладений на ділянці
між колишньою АТС МСК „Саки”, селище Оріхове, вул. Центральна, 2 і ШР-2 по
Євпаторійському шосе ЦАТС цеху №2 міста Саки, перебуває у суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, як у сторони за договором НОМЕР_1.

За таких обставин посилання
відповідачів на наявність договору зберігання, який є діючим та підлягає
виконанню сторонами, як на підставу, яка унеможливлює повернення майна у
результаті задоволення позову, не може бути прийнято до уваги.

Оцінивши надані сторонами докази у їх
сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
обґрунтованість заявлених відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в
особі Кримської філії вимог, тоді як доводи апеляційних скарг такий висновок
суду не спростовують.

Керуючись статтями 101, пунктом 1
статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Багатофункціонального
сільськогосподарського кооперативу "Саки" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 30 жовтня 2006 року у справі № 2-22/3142-2006
залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді
В.І. Гонтар

В.М. Плут