ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2007                                                                                                             Справа № А23/297

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швеця В.В. (доповідача), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивача: Сергієнко А.М., довіреність №33  від 01.07.06, представник;

відповідача: Шмагайло О.Л., довіреність №5270/10/100  від 13.03.07, старший державний податковий інспектор;

відповідача: Войкова Т.М., довіреність №11217/10/23 від 23.05.07, старший державний податковий інспектор.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2006р. у справі №А23/297;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Техпромзбут”, місто Кривий Ріг, Дніпропетровської області;

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області;

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Техпромзбут”, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень до позовної заяви скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 15 листопада 2005 року, яким визначено йому відповідачем Південною міжрайонною державною податковою інспекцією у місті Кривому Розі Дніпропетровської області суму податкового зобов’язання за платежем по земельному податоку на загальну суму 11330,26 гривень з яких 9679,12 гривень основний платіж, 1651,14 гривень штрафні (фінансові) санкції) та повернення з бюджету сплаченої суми податкових зобов’язань в розмірі 11346 гривень на рахунок позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем зроблений неправильний висновок, що оскільки позивач придбав 28.12.02 нерухоме майно, то він є платником земельного податку.

Позивач вважає, що відповідно до статті 93 Земельного кодексу України він має право бути тільки орендарем земельної ділянки і повинен сплачувати до місцевого бюджету орендну плату за землю, а не податок на землю.

Позивачем сума 11346 гривень, плата за землю, сплачена в повному обсязі.

Постановою господарського суду у справі №А23/297 від 20 листопада 2006 року (суддя Добродняк І.Ю.) позовні вимоги задоволені частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення.

В решті частини позову відмовлено.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що відповідно до частини 4 статті 2 Закону України “Про плату за землю” за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Тому господарський суд вважає, що висновок відповідача, що позивач повинен сплачувати земельний податок, враховуючи, що в даному випадку у позивача виникли правовідносини оренди земельної ділянки, є помилковим.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що позивач придбав будівельну споруду згідно договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, за яким земельна ділянка перейшла у тимчасове користування позивачу.

Позивач є землекористувачем, та повинен сплачувати земельний податок.

На апеляційну скаргу позивач надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обгрунтовані, тому просить постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Постанову місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, купив нерухоме майно, нежиле 2-х поверхове приміщення, розташоване на земельній ділянки площею 1560 квадратних метрів по вулиці Орджонікідзе, будинок №51 міста Кривого Рога.

Відповідно до укладеного позивачем договору купівлі-продажу до позивача на правах тимчасового користування перейшла земельна ділянка.

15 листопада 2005 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0, відповідно до якого, позивачеві визначено суму податкового зобов’язання за платежем, земельний податок в загальному розмірі 11330,26 гривень.

Відповідачем зроблений висновок, що з 2003 року по червень 2004 року відповідно до статті 2 Закону України “Про плату за землю” позивач є платником плати за землю і повинен сплачувати земельний податок.

Господарський суд частково задовольняючи позовні вимоги послався на статтю 120 Земельного кодексу України відповідно до якої, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2006 року Криворізькою міською радою прийнято рішення №3994 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки та передачу її в оренду позивачу терміном на 1 рік для реконструкції не житлової будівлі під підприємство побутового обслуговування з магазином непродовольчих товарів.

23 березня 2006 року Криворізькою міською радою з позивачем укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України “Про плату за землю” за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що висновок відповідача є помилковим, що позивач повинен сплачувати земельний податок, враховуючи те, що в даному випадку виникли правовідносини оренди земельної ділянки.

Щодо факту безоплатного користування позивачем цією земельною ділянкою за період 2003 рік - травень 2004 року включно, то рішенням господарського суду Дніпропетровської області за позовом прокурора міста Кривого Рогу з позивача було стягнуто збитки, понесені внаслідок недоотримання власником земельної ділянки доходів за час її невикористання, в сумі 14570,29 гривень.

10 квітня 2006 року з позивача платіжною вимогою №201/138 стягнута вищевказана сума.

Таким чином, за використання земельної ділянки без належно оформлених документів позивач притягнутий до відповідальності як з боку відповідача так і з боку Криворізької міської ради.

Таким чином, судова колегія також вважає, що є неправомірним визначення відповідачем земельного податку зі спірної земельної ділянки і обов’язку по сплаті цього податку позивачем.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року у справі №А23/297 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                            І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                    В.В. Швець

Л.О. Чимбар