ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 9/208ад
Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та
обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України у Луганській
до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
м. Луганськ, м. Щастя.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача -Державна податкова інспекція у Жовтневому р-ні м.
про стягнення 1700 грн. 00 коп.
в присутності представників:
позивача - Чернявська Т.І. - гол. держ. подат. інсп., дов. № 5/21-130 від
відповідача -ОСОБА_1 - СПД, пасп. НОМЕР_1
третьої особи -Кіянко Д.В. - ст. держ. подат. інсп., дов. № 7710/10 від
Суть спору: позивачем  заявлена
вимога про стягнення з відповідача, СПД ОСОБА_1, фінансових санкцій у
загальному розмірі 1700,0 грн. на підставі рішення РУ ДААК про застосування
фінансових санкцій за порушення ст. 6 Декрету КМУ «Про акцизний збір»від
26.12.92р. № 18-92 (далі -Декрет 18-92).
У судовому засіданні позивач звернувся до суду із заявою про його
заміну правонаступником, оскільки відповідно до постанови КМУ від 24.01.07р. №
58 «Про реорганізацію Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів»та наказу ДПА України від 31.01.07р. № 43 «Про зміни в
організаційній структурі органів ДПС»регіональне управління РУДААК
реорганізоване шляхом перетворення у регіональне управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПА України в Луганській області.
судом задоволена.
Відповідач у судовому засіданні в усній формі заперечував проти
позову та наполягав на тому, що висновки акту перевірки не відповідають
фактичним обставинам, оскільки на момент перевірки у нього була у наявності
декларація про встановлені імпортером максимальні роздрібні ціни від
15.12.03р., яка діє з 1 січня 2004 року. Крім того, відповідач наполягав на
тому, що за цією декларацією ціни на тютюнові вироби, які він продавав, не були
вищими за ціни, встановлені за новою декларацією на ці тютюнові вироби від
19.05.04р., яка діє з 1 червня 2004 року.
В обгрунтування заяви позивач посилається на
На підставі акту перевірки РУ ДААК від 08.07.04р. № НОМЕР_2
позивач прийняв рішення від 14.07.04р. № НОМЕР_3 про застосування фінансових
санкцій до відповідача у розмірі 1700 грн., за роздрібну торгівлю тютюновими
виробами за відсутності у місці торгівлі засвідчених виробником або
імпортером копій чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни на тютюнові
вироби, які продаються у такому місці торгівлі.
Згідно з Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затв. постановою КМУ від 02.06.03р. № 790, рішення про
застосування фінансових санкцій було складено в трьох примірниках, один з яких
залишився в РУ ДААК, другий у 3-денний строк надісланий відповідачу, третій
надісланий до ДПІ у Жовтневому р-ні м. луганська -  органу ДПС за місцем реєстрації відповідача
як платника податків для контролю за його виконанням.
Позивач стверджує, що спірне рішення РУДААК про застосування
фінансових санкцій відповідач отримав 23.07.04р., про що свідчать повідомлення
про вручення поштового відправлення.
На момент звернення до суду штрафні санкції у розмірі 1700 грн. в
доход державного бюджету відповідачем не сплачені.
Оцінивши доводи позивача, відповідача та надані докази, суд дійшов
висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Спірні правовідносини стосуються того, чи була на момент перевірки
14.07.04р. у відповідача чинна декларація про максимальні
роздрібні ціни на тютюнові вироби, засвідчена імпортером цих тютюнових виробів.
Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.95 р. №
481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон
481), чинної на момент перевірки, встановлена відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за порушення цього Закону, а саме у разі:
-          роздрібної
торгівлі тютюновими виробами за відсутності у місці торгівлі засвідчених
виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні
роздрібні ціни на тютюнові вироби, які продаються у такому місці торгівлі -у
розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 грн.
Як вбачається з матеріалів перевірки, вона проводилися 08.07.04р.
з 12 год. 25 хв. до 14 год. 00 хв. у присутності продавця ОСОБА_2 Актом
перевірки було встановлено, що на місці торгівлі відсутня декларація, яка
повинна бути чинною з 01.06.04р., про встановлення імпортером, АТ «Філіп
Моріс Україна», максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби. У додатку до
акту перевірки перелічені тютюнові вироби, які були у реалізації на момент перевірки.
Доводи відповідача зводяться до того, що на момент перевірки у
нього була засвідчена декларація імпортером, АТ «Філіп Морріс Україна»на
тютюнові вироби, яка діяла з 1 січня 2004 року, ціни у якій не
перевищували ціни, які були встановлені цим імпортером у новій декларації, що
почала діяти з 1 червня 2004 року (копія нової декларації
була надана податковим органом у судовому засіданні), а тому він не порушив
цінову політику виробника та не продавав тютюнові вироби за завищеними цінами.
Суд звертає увагу відповідача на те, що законодавець передбачив
окрему юридичну відповідальність за факт реалізації тютюнових виробів
за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на
тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових
виробів, цей спір не стосується цієї відповідальності.
Спір за цією справою стосується саме відповідальності за
відсутність у місці торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних
декларацій про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент перевірки
(08.07.04р.) на вказані тютюнові вироби була чинною декларація про встановлені
максимальні ціни імпортером, АТ «Філіп Морріс Україна», яка вже діяла з
01.06.04р., засвідченої копії якої у відповідача не було, про що відповідач не
Таким чином, на момент перевірки, яка проводилася 08.07.04р., у
відповідача була нечинна декларація про встановлені максимальні ціни,
яка втратила чинність з 01.06.04р., чинна декларація (набрала чинності з
01.06.04р.) була відсутня, тому висновки акту перевірки повністю
відповідають фактичним обставинам справи.
На підставі акту перевірки податковий орган прийняв спірне рішення
про застосування фінансових санкцій (адміністративно-господарського штрафу) у
мінімальному розмірі 1700 грн., передбаченому п. 2 ст. 17 Закону 481.
Відповідно до ст. 241 ГК України адміністративно-господарський
штраф -це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного
бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської
Факти виявлених порушень посадові особи органів державної
податкової служби оформлюють актом перевірки, в якому чітко викладається зміст
порушення з обґрунтуванням порушених норм Закону. Такий акт підписується
посадовими особами контролюючого органу та суб'єкта господарювання або
суб'єктом підприємницької діяльності.
Дата складання акту перевірки юридично є датою виявлення
(встановлення) порушення суб'єктом господарювання вимог Закону. Акт перевірки
відповідача складено 08.07.04р. та підписаний продавцем відповідача ОСОБА_2
З дня складання акту перевірки починається шестимісячний строк для
застосування уповноваженими органами державної податкової служби
адміністративно-господарських санкцій, тобто строк для притягнення суб'єкта
господарювання до адміністративно-господарської відповідальності.
Рішення про застосування штрафних санкцій до
відповідача було прийнято 14.07.04р., тобто протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, тому воно прийняте позивачем правомірно, в межах строків давності
та своєї компетенції.

Відповідно до листа ДПА України від 14.04.04р. № НОМЕР_4 «Про
застосування фінансових санкцій за порушення законодавства, що регулює
відносини у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових
виробів», в якому зазначено, що відповідно до ст. 250   Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення  порушення,
але  не пізніш як через один рік з
дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими  актами
правил здійснення господарської діяльності,  крім випадків,  передбачених законом. При цьому
адміністративно-господарська санкція вважається застосованою до суб'єкта
господарювання з моменту прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

Суд вважає, що матеріалами справи доведений факт порушення,
зазначений у акті перевірки від 08.07.04р., це не спростовано відповідачем, акт
перевірки підписаний без заперечень, позивач застосував адміністративно-господарську
санкцію до відповідача у відповідності до чинного законодавства, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 87, 89, 94, 98, 158
- 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.   Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, іден.код НОМЕР_5, АДРЕСА_1, в доход Державного бюджету
України суму штрафних санкцій у розмірі 1700 грн.

Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 30.05.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
А.Г. Ворожцов