ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.04.07                                                                                           Справа  № 5/3215-28/364 А

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова від 25.12.2006 р. № 29711/9/10

на постанову господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року

у справі № 5/3215-28/364А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю комерційної науково-інженерної фірми „Композит”, м.Львів (далі – ТзОВ КНІФ)

до відповідача ДПІ у Франківському районі м.Львова

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

від скаржника – Сивак В.М. –ГДПІ юр .від.

від позивача –Слиш Л.Т. –юр.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області від 20.12.2006 р. у справі №5/3215-28/364А (суддя Морозюк А.Я.) задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю комерційної науково-інженерної фірми „Композит”, м.Львів (далі –ТзОВ КНІФ), визнано нечинними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова від 23.08.2006 р. №18869/10/23-3 та від 02.11.2006 р. № 18869/10/23-3. Дана постанова суду мотивована тим, що виявлені податковим органом порушення п.1.7 ст.1, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»є необґрунтованими та безпідставними, а визначене позивачу податкове зобов’язання з ПДВ в розмірі 78333,63 грн. є неправомірним, оскільки податковий кредит сформований позивачем відповідно до вимог вищезазначеного Закону, що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами, долученими до матеріалів справи.

Відповідач у справі  - ДПІ у Франківському районі м.Львова, подав апеляційну скаргу на згадану постанову  господарського суду, оскільки, на його думку, постанова господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм права. Зокрема, вважає скаржник, в порушення вимог Закону України „Про податок на додану вартість”, господарським судом зроблено висновок про правомірність формування позивачем податкового кредиту, оскільки податковий кредит сформований позивачем на основі податкових накладних, виписаних ТзОВ БП «Авангард», установчі документи якого визнані Шевченківським районним судом м.Києва недійсними, а свідоцтво платника ПДВ анульовано з моменту внесення його в реєстр платників даного податку. Крім цього, податковим органом долучено до матеріалів справи постанови господарського суду Львівської області, якими частково задоволено позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м.Львова та визнано недійсними господарські зобов’язання, що виникли між ТзОВ КНІФ «Композит»та ТзОВ БП «Авангард»на підставі договорів від 10.06.2005 р. № 24, від 13.06.2005 р. № 25, від 16.06.2005 р. № 28, від 11.07.2005 р. № 37, від 13.07.2005 р. № 39, від 22.07.2005 р. № 41.

Позивач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу (т.2 а.с.30-33) та в усних поясненнях в судовому засіданні. Зокрема, наголошує, що роботи виконувались і були оплачені у 2005 році, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва було прийнято 17.04.2006 р.

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної ДПІ у Франківському районі м.Львова позапланової перевірки ТзОВ КНІФ „Композит” з питань правовідносин з ТзОВ БП „Авангард” за період з 01.01.2005 року по 30.06.2006 року, 14.08.2006 року складено акт за № 468/23-0/13810924. Перевіркою встановлено, що в порушення п.1.7 ст.1, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” ТзОВ КНІФ „Композит”, в результаті неправомірного завищення суми податкового кредиту на 78 333,63 грн., занизило чисту суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на 78 333,63 грн.

На підставі вказаного акту, 23.08.2006 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № 18869/10/23-2, яким ТзОВ КНІФ „Композит” визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 78 333,63 грн. –основного платежу та 39 166,82 грн. –штрафних (фінансових) санкцій, усього на суму 117 500,45 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку. За результатами розгляду первинної скарги позивача, на підставі акту перевірки та рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.10.2006 року № 24797/10/25-0, з метою доведення до платника податків нового граничного строку сплати податкового зобов’язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні-рішенні, ДПІ у Франківському районі м.Львова 02.11.2006 року було прийнято податкове повідомлення-рішення за №18869/10/23-2 на ту ж суму та з посиланням на ті ж норми законодавства.

Заслухавши пояснення представника податкового органу, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, між ТзОВ КНІФ „Композит” та ТзОВ БП „Авангард” було укладено договори від 10.06.2005 року № 24, від 13.06.2005 року №25, від 16.06.2005 року № 28, від 11.07.2005 року № 37, від 13.07.2005 року № 39, від 22.07.2005 року № 41 (знаходяться в матеріалах справи, т.1 а.с.99,100,103,104,11,112,123,124), згідно яких ТзОВ БП „Авангард” виступає виконавцем робіт для замовника (ТзОВ КНІФ „Композит”). Виконання робіт за договорами оформлено актами здачі-приймання виконаних робіт. ТзОВ КНІФ „Композит” отримало від ТзОВ БП „Авангард” податкові накладні (т.1 а.с.47-68), датовані липнем-вереснем 2005 року, які виписані по факту оплати робіт за вказаними договорами, суми ПДВ по даних накладних включені ТзОВ КНІФ „Композит” до складу податкового кредиту. Згідно цих податкових накладних ТзОВ КНІФ „Композит” включило до податкового кредиту ПДВ в розмірі 78 333,63 грн., в тому числі в липні 2005 року –26 598,82 грн., серпні 2005 року –18 624,81 грн., вересні 2005 року –33 110 грн.

ТзОВ КНІФ „Композит” в рахунок оплати за виконані роботи перерахувало на розрахунковий рахунок ТзОВ БП „Авангард” грошові кошти на загальну суму 470 001,80 грн., що підтверджується як матеріалами перевірки (арк.5 акту), так і виписками з банку по рахунку ТзОВ КНІФ „Композит” (копії яких знаходяться в матеріалах справи, т.1 а.с.80-90). Сплачена ТзОВ КНІФ „Композит” контрагенту сума включає в себе ПДВ в розмірі 78 333,63 грн.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 зазначеного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатура) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об’єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягає сплаті з урахуванням податку.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в липні-вересні 2005 року були надані податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав порядку встановленому чинним законодавством.

Також матеріалами справи підтверджено факт здійснення позивачем оплати грошовими коштами податку на додану вартість на адресу ТзОВ БП „Авангард” в складі вартості робіт.

Відповідно до п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону. Судова колегія погоджується з висновками господарського суду, що ТзОВ БП „Авангард” мало право виписувати у липні-вересні 2005 року податкові накладні, оскільки в 2005 році було зареєстроване як платник податку на додану вартість, що підтверджує наявне у матеріалах справи свідоцтво №36113082, видане 03.06.2005 року (т.2 а.с.10).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” платник податку –це особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. В даному випадку позивач є покупцем товару (послуг), а ТзОВ БП „Авангард” є платником податку, а відтак саме на нього Законом покладено обов’язок з утримання та внесення до бюджету податку, сплаченого покупцем (позивачем), і він (ТзОВ БП „Авангард”) несе відповідальність за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п. 10.2 ст. 10 Закону України „Про податок на додану вартість”). Тому, правильними є висновки суду першої інстанції, що чинне законодавство, зокрема Закон України „Про податок на додану вартість” не містить положень відповідно до яких на покупця покладався б обов’язок по сплаті ПДВ не тільки продавцю, але ще й до бюджету.

Помилковим, на думку апеляційної інстанції, є посилання податкового органу про не підтвердження позивачем права на податковий кредит з огляду на визнання недійсними рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року статуту та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ТзОВ БП „Авангард” вже після здійснення господарських операцій, за якими були видані податкові накладні. Визнання недійсними статуту та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ не позбавляло юридичної сили виданих за такими господарськими операціями податкових накладних. При цьому, в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року відсутні будь-які вказівки на неправомірність підписання податкових накладних від імені ТзОВ БП „Авангард” іншими особами.

Крім цього, до матеріалів справи скаржником долучено постанови господарського суду Львівської області, прийняті по справах за позовами податкового органу про визнання недійсними господарських зобов’язань, що виникли між ТзОВ КНІФ „Композит” та ТзОВ БП „Авангард” на підставі договорів від 10.06.2005 року № 24, від 13.06.2005 року № 25, від 16.06.2005 року № 28, від 11.07.2005 року № 37, від 13.07.2005 року № 39, від 22.07.2005 року № 41 як таких, що укладені з метою суперечною інтересам держави та суспільства. При цьому, позовні вимоги ДПІ ґрунтувались на тому, що ТзОВ КНІФ „Композит” не мав права на формування податкового кредиту по наслідках проведених господарських операцій з ТзОВ БП „Авангард”, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року визнано недійсними статуту та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ТзОВ БП „Авангард” з вищенаведених підстав. Постановами господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року по справі № 5/2995-18/157А, від 20.12.2006 року по справі №5/2997-18/155А, від 20.12.2006 року по справі № 5/2996-18/156А, від 18.12.2006 року по справі № 5/2815-28/331А, від 19.02.2007 року по справі № 5/62-25/24-А, по справі № 5/2728-25/344А, які набрали у визначеному законом порядку законної сили, встановлено відсутність умислу (наміру) на порушення інтересів держави та суспільства з боку ТзОВ КНІФ „Композит”, відповідно по суті підтверджено правомірність включення ТзОВ КНІФ „Композит” сум ПДВ до податкового кредиту.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підставі фактичних обставин і матеріалів справи.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, п.п.6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  У Х В А Л И В :

Постанову господарського суду Львівської області від 20.12.2006 року у справі №5/3215-28/364 А залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст.211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

головуючий суддя                                                                Г.В. Орищин

судді                                                                                      О.П. Дубник

Г.Г. Якімець