ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.06.07                                                                                           Справа  № 15/315

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ

на ухвалу господарського  суду Рівненської області від 21.03.2007 року

у справі № 15/315

за скаргою: Комунального підприємства «Теплокомунсервіс»Рівненської обласної ради

на дії Державної виконавчої служби у Костопільському районі Рівненської області

за позовом:  Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Теплокомунсервіс»Рівненської обласної ради

про стягнення в сумі 76 833,35 грн.

З участю представників :

Від стягувача: Пряцьовитий Ю.В –ю/т.

Від  боржника: Августинович Р.В. –ю/т.

Від ДВС: не з’явився

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про фіксацію судового процесу не надходили.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.03.2007 року по справі №15/315 в порядку ст. 121-2 ГПК України частково задоволено  скаргу Комунального підприємства «Теплокомунсервіс»Рівненської обласної ради та частково скасовано постанову № 19-5/07 від 20.02.2007 року, винесену Державною виконавчою службою у Костопільському районі Рівненської області в частині накладення арешту на валютний рахунок боржника № 1501 в Рівненський дирекції АТ «Індекс-Банк». Стягувачем у справі виступало ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ.

ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»не погоджується з даною ухвалою суду першої інстанції, тому у своїй апеляційній скарзі та в доповненні до неї просить переглянути оскаржену ухвалу в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви боржника з огляду на наступні обставини і підстави:

- Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу. Згідно ст. 5 цього ж Закону державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом;

-  Боржник звернувшись до господарського суду Рівненської області подав скаргу, в якій підприємство просить суд скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника. Проте, із змісту ст. 12 ГПК України вбачається, що такі справи не відносяться до підвідомчості господарський судів, тобто скасування постанови державного виконавця відноситься до виключної компетенції начальника відповідної державної виконавчої служби.

КП «Теплокомунсервіс» Рівненської обласної ради проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними,  надуманими та такими, що не відповідають дійсності з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві на апеляційну скаргу. Ухвалу місцевого господарського суду боржник просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Про час і місце розгляду справи сторони повідомленні ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 року, направленою рекомендованою кореспонденцією. Ухвалою зобов’язано сторони забезпечити явку повноважних представників сторін. В призначене судове засідання Державна виконавча служба у Костопільському районі Рівненської області явку свого представника не забезпечила, подавши 06.06.2007 року клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

В ході перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами та доказами в справі Львівським апеляційним господарським судом з’ясовано:

У відповідності до ст. 116 ГПК України, 22.08.2006 року господарським судом Рівненської області видано наказ на виконання рішення господарського суду від 09.08.2006 року по справі № 15/315, яким присуджено стягнути з Комунального підприємства «Теплокомунсервіс»Рівненської обласної ради на користь Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»9 977,38 грн. збитків від інфляції та 2 629,76 грн. –3% річних.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.02.2007 року при примусовому виконані наказу суду ДВС у Костопільському районі Рівненської області було винесено постанови № 19-5/07 та № 18-5/07, якими накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на рахунках (в тому числі на валютному) в Рівненській філії АТ «Індекс банк»та на всі рахунки, що знаходяться в Рівненській філії АКБ «Індустріалбанк».

Не погоджуючись з такими діями  ДВС у Костопільському районі, КП «Теплокомунсервіс»звернулось 01.03.2007 року до господарського суду Рівненської області із скаргою в якій просило скасувати постанови про арешт коштів боржника № 19-5/07 від 20.02.2007 року та № 18-5/07 від 20.02.2007 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що дану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу –задоволити. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали, враховуючи фінансовий стан боржника, з метою недопущення його банкрутства, а також враховуючи необхідність здійснення виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та інших обов’язкових платежів  прийшов до висновку можливості часткового задоволення скарги боржника.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що повинні ґрунтуватися на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний господарський суд всебічно дослідивши та оцінивши наявні матеріали справи, прийшов до висновку, що суд першої інстанції при відсутності будь-яких підстав скасував постанову ДВС у м. Рівне № 19-5/07 від 20.02.2007 року, тим самим знявши арешт з валютного рахунка боржника. Крім того, місцевий господарський суд скасовуючи арешт з валютного рахунку боржника не навів жодної обґрунтованої правової норми Закону, відповідно до якої знято арешт, і чому саме з валютного рахунку, а не з інших рахунків боржника.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження»передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.  Відповідно до ст. 5 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

В силу ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Відповідно до ст. 55 цього ж Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, державним виконавцем ДВС у Костопільському районі в межах повноважень, здійснено всі необхідні та передбачені Законом виконавчі дії  та цілком правомірно накладено арешт на кошти боржника.

Не може заслуговувати на увагу обґрунтування боржника, що підставою для скасування арешту валютного рахунку є укладення між ним та ТОВ «Альтаір»(м. Санкт-Петербург, Росія) контракту № 30/3 від 14.02.2007 року. Як вбачається із матеріалів справи, даним контрактом боржник взяв на себе зобов’язання по сплаті зборів, податків та митних платежів на території країни продавця і третіх країн, пов’язані з виконанням контракту, тим самим боржник взяв на себе саме такі зобов’язання, які не зменшують його витратити, а навпаки збільшують.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»м. Київ задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 21.03.2007 року по справі №15/315 скасувати. Прийняти нове рішення: в задоволені скарги на діії (бездіяльність) державного виконавця залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  № 15/315 повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь