ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2007                                                                                   Справа № 7/393-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Павловський П.П.  (доповідача).,

суддів: Логвиненко А.О., Чус О.В

Секретар судового засідання Корх К.В.

Представники сторін:

від позивача:  Варжеленко Ю.А. головн. спец. юрисконсульт, довіреність №434/01-18  від 19.01.07;

від відповідача:  Звонарьова М.Л. головний юрисконсульт, довіреність №б/н  від 01.01.07;

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  16.01.07р  по справі № 7/393-06

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області

до  Національного банку України, м. Київ в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровської області

про  стягнення 4 772,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області (далі –позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до  Національного банку України, м. Київ в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровської області ( далі –відповідач) про стягнення 4 772,36 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.07р у справі № 7/393-06 (суддя Коваль Л.А.) в позові відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що органи Пенсійного фонду України  є відповідальними за правильність визначення заробітку, з якого призначається пенсія.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, посилаючись на те, що рішення  суду є незаконним та не обґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з’ясуванням обставин справи та повідомляє, що індексація до пенсії  в період з 01.12.03 по 31.10.04р складала прожитковий мінімум помножений на коефіцієнт індивідуальної індексації.

Від відповідача  відзиву на апеляційну скаргу  не надійшло.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2003р. Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області Шалівському М.П. видано довідку №17-026/5576, в якій зазначено, що заробітна плата інкасатора дільниці інкасації м. Нікополя Управління Національного банку України в Дніпропетровській області розрахована до посадового окладу спеціаліста І категорії Секретаріату Кабінету Міністрів України, з якої призначено пенсію Шалівському М.П., і станом на 1 вересня 2003р. становить 722, 36 грн.

Відповідно до частини 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р №166 "Про реалізацію статті 64 Закону України "Про Національний банк України" при визначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" службовцям Національного банку України при визначенні розміру пенсій враховуються, зокрема, премії, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.1999р. №2288 у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин, визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з довідки від 20.10.03р  №17-026/5576 (а.с 50) зазначено, що премія враховується в середніх розмірах, що склалися у вересні 2003 року в Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області та вказано, що згідно листа господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.05.05р. у вересні 2003р., листопаді 2004р. та січні 2005р. розмір премії працівників секретаріату становив 25% незалежно від посади.

19.10.2005р. Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області було видано Шалівському М.П. довідку (№ 17-026/6971)  (а.с 41) про заробітну плату інкасатора дільниці інкасації м. Нікополя Управління Національного банку України в Дніпропетровській області розраховану до посадового окладу і з урахуванням розміру премії спеціаліста І категорії Секретаріату Кабінету Міністрів України, з якої призначено пенсію Шалівському М.П., станом на 1 вересня 2003р загальна сума склала –451,50 коп,  розмір премії обмежений 25% та становить 90, ЗО грн. В довідці зазначено, що премія враховується в середніх розмірах, що склалися у вересні 2003 року в Секретаріаті Кабінету Міністрів України за відповідною посадою. Премію на час призначення пенсії Шалівському М.П. було встановлено. В даної довідки, зазначено, розмір премії не обмежений 25% та в повному обсязі врахований позивачем при перерахунку пенсії, в період з 01.09.2003р. по 31.05.2006р. виникла переплата пенсії Шалівському М.П., яка, як вважає позивач, повинна бути відшкодована відповідачем, що і є причиною спору.

Не може бути прийнято до уваги твердження скаржника в своєї апеляційній скарзі на постанову Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 28.01.2000р. №166 "Про реалізацію статті 64 Закону України "Про Національний банк України" при визначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" тому, що при визначенні розміру пенсій відповідно до Закону України "Про державну службу" службовцям Національного банку України враховуються в тому числі інші надбавки, премії, доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999р. N2288, у встановлених розмірах, але не вище їх максимальних величин, визначених для відповідних категорій працівників Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 64 Закону України „Про Національний банк України" службовці Національного банку є державними службовцями, і до них застосовуються норми Закону України "Про державну службу", якщо цей Закон не встановлює іншого.

Відповідно з ч.2 ст.37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, —у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною 2 статті 33 вказаного Закону встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Суд першої інстанції вірно дійшов про те, що саме органи Пенсійного фонду України є відповідальними за правильність визначення заробітку, з якого призначається чи перераховується пенсія, за умови, що в довідці про заробітну плату вказані достовірні дані. В довідці від 20.10.2003р. №17-026/5576 вказані достовірні дані про заробітну плату, в тому числі і про премію, її відсоток (99, 9%). Якщо існують законодавчі обмеження щодо врахування премії, їх мав застосувати саме орган Пенсійного фонду України.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи, вивчивши вищенаведене факти, вважає., що наведені норми чинного законодавства дозволяють зробити висновок про те, що пенсія державним службовцям розраховується з фактичних витрат на оплату праці, до яких входить, в тому числі, і премія.

Таким чином судова колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду не знаходить підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.07р. у справі № 7/393-06 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополь Дніпропетровської області – без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                              П.П. Павловський

Суддя                                                                                         А.О.Логвиненко

Суддя                                                                                                   О.В. Чус