ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" квітня 2007 р.
Справа  № 22/12-07-253

За позовом Сільскогосподарского виробничого кооперативу "Ізумрудний";

до відповідача Відкритого акціонерного товариства “Октябрьский”;

про стягнення 113026,56 грн.

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

Від позивача: Власенко С.О. –представник діючий за довіреністю №217 від 15.01.2007р.;

Від відповідача: Трофимов О.В. –представник діючий за довіреністю № б/н від 27.02.2007р.;

СУТЬ СПОРУ: позивач Сільскогосподарский виробничий кооператив "Ізумрудний" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства “Октябрьский” про стягнення боргу за договором «на реалізацію саджанців виноградних »№ 65 від 09 березня 2005 року за поставлених відповідачу саджанців виноградних, в сумі 113026,56 (сто тринадцять тисяч двадцять шість) гривень 56 (п’ятдесят шість) копійок, 84800,00 грн. сума основного боргу, суму 14113,28 грн. пені та  суму 14113,28грн. штрафу.

20 березня 2007 року за вих. №582 позивач Сільскогосподарский виробничий кооператив "Ізумрудний" уточнив  свої позовні вимоги, зменшив суму заборгованості та запропонував суду стягнути з відповідача  84800,00 грн. суми основного боргу, суму 8040,40 грн. пені, суму 8040,40 грн. штрафу, суму витрат на забезпечення судового процесу у розмірі  118 грн. та витрати на державне мито.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, відзив на позов надав, в судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник позивача в судовому засіданні позивні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

між Сільскогосподарским виробничим кооперативом "Ізумрудний" в особі директора Беляковим  В.С.  та Відкритим акціонерним товариством “Октябрьский” в особі директора Мальцева І.В.  укладено договір «на реалізацію саджанців виноградних»№ 65 від 09 березня 2005 р., відповідно до якого позивач зобов’язався передати саджанці виноградні: „Каберне” у кількості 17210 шт.  по ціні 5.50 грн. за штуку на суму 94655.00 грн., „Сапераві”  у кількості 7300 шт.  по ціні 5.50 грн. за штуку на суму 40150,00 грн., „Голубок” у кількості 720 шт.  по ціні 5.50 грн. за штуку на суму 3960,00 грн., всього у кількості 25230 шт.  по ціні 5.50 грн. за штуку на суму 138765,00 грн. у строк до 15 квітня 2005 р.

Також позивач зобов’язався згідно з умовами вищевказаного договору при відпуску саджанців виноградних відвантажити їх на транспортний засіб відповідача та оформити необхідні документи що підтверджують кількість та якість продукції.

Відповідач згідно з умовами даного договору зобов’язався прийняти саджанці виноградні  та виконати сплату їх вартості згідно з умовами договору.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу саджанці виноградні в кількості 21600 шт. на суму 118800,00 грн., що підтверджується накладними за № 1608/05 від 08.04.2005р., та дорученням на отримання саджанців виноградних за № 636424від 07.04.2005р. на ім’я Марченко О.М., а також надав відповідачу карантинний сертифікат №75/01-442, виданий Державною Інспекцією з карантину рослин у АР Крим Міністерства Аграрної політики України від  19 квітня 2005 р. на загальну кількість 25 230 000 шт.

Відповідач надав суду слідуючи докази:

копія договору «на реалізацію саджанців виноградних»№ 65 від 09 березня 2005 р. завірену  своєю печаткою,

Відповідач саджанці виноградні в кількості 21600 шт. на суму 118800,00 грн. прийняв та здійснив часткову сплату згідно з договором у розмірі 34 000 грн.

Відповідач відмовляється виконувати зобов’язання у повній міри згідно з умовами договору мотивуючи свої дії тім, що він вважає не виконаними зобов’язання Позивача у повному обсязі.

Відповідач вважає, що позивач був зобов’язаний згідно з умовами п. 2.2.4. договору здійснити проведення аналізу за свій рахунок доставлених Відповідачеві по цьому спору виноградних саджанців до місцевої Державної інспекції з карантину рослин на предмет перевірки відповідності якості згідно вимог ДСТУ України для даної продукції. Згідно з умовами п. 2.2.2. договору поставка вважається закінченою з моменту  надання Позивачем сертифікату якості виноградних саджанців до місцевої Державної інспекції з карантину рослин по місту знаходження Відповідача після доставки Відповідачу.

Відповідач вважає, що наявність цих умов підтверджується також п.8 карантинного сертифікату №75/01-442 виданого Державною Інспекцією з карантину рослин у АР Крим Міністерства Аграрної політики України від  19 квітня 2005 р. на загальну кількість 25 230 000 шт., де вказано обов’язкова умова до використання під карантинного вантажу “Надати для повторного огляду місцевої  Державної інспекції з карантину рослин.

Відповідач надав суду “акт тестування виноградних саджанців на приховані ураження збудником бактерійного раку винограду” №48 від 26.04.2005 р., який  він зробив за свій рахунок в лабораторії вірусології, мікробіології та агрохімії Велікодолинського робочої дільниці ЗАТ «Одеський коньячний завод»Результати аналізу виявили ураження постачених саджанців бактерійним раком винограду.

Наявність таких  умов у договорі Відповідач вказав поважними, з’ясувавши про те, що не сертифіковані  в місцевої Державної інспекції з карантину рослин по місту знаходження Відповідача після доставки Відповідачу виноградні саджанці не можуть бути предметом поставки за даним договором, оскільки мають другу вартість, та не можуть бути використаними за їх прямим призначенням.

Тим самим Позивач не виконав свої зобов’язання у повному обсязі, не дозволивши йому провести посадку даних саджанців в передбачений виробничим циклом період на заздалегідь підготовлений майданчик сільськогосподарських угідь, тим самим створив підприємству Відповідача у момент не використання землі під посадку винограду збиток, але одночасній оплаті оренди даної земельної ділянки, відповідач отримав фінансові витрати на пошуки іншого постачальника даній продукції.

Пред'явлені вимоги Позивача про сплату санкцій за прострочення виконання зобов'язань також є безпідставними внаслідок того, що в період основної діяльності по виноградарству після продажу якого отримані кошти повинні були поступити для розрахунку з Позивачем, в нього наступили обставини непереборної сили (Форс-мажор), тобто вимерзання виноградників, що підтверджується довідкою торгової промислової палати України №776/05-4 від 21.03.2006г., яка була надана суду.

Згідно з умовами п. 3.1. договору передбачено здійснення  розрахунку між сторонами за договором після складання і підписання сторонами за договором акту прийому-передачі саджанців винограду за якістю, передбаченою вимогами ДСТУ України. Даний акт не складений і не підписаний сторонами за договором до теперішнього часу внаслідок не відповідності поставлених саджанців винограду вимогам ДСТУ України за якістю. Відповідач вважає, що дана обставина відповідно до умов договору є підставою для не сплати за поставлені саджанці винограду.

Позивач був зобов’язаний згідно з специфікацією №1 до договору поставити  25230 шт. саджанців на суму 138765,00грн. в строк до 15 квітня 2005 року, а  Позивач виконав свої зобов'язання тільки в кількості 21600 шт. поставлених саджанців на суму 118800,00 грн., що підтверджується документами представленими суду Позивачем.

Таким чином Позивач не виконав свої зобов'язання в частині постачання не сертифікованих саджанців в кількості 3630 на суму 19965 грн.

Однак, Позивач вважає що чинним є договір  «на реалізацію саджанців виноградних»№ 65 від 09 березня 2005 р., який був наданий ним.

Але, оригінал договору «на реалізацію саджанців виноградних»№ 65 від 09 березня 2005 р.  не вважаючи на неодноразові запити суду позивач не надав.

Відповідач надав суду для огляду і ознайомлення оригінал договору «на реалізацію саджанців виноградних»№ 65 від 09 березня 2005 р. за підписами та печатками Сільскогосподарского виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі директора Белякова  В.С.  та Відкритого акціонерного товариства “Октябрьский”, в особі директора Мальцева І.В.

Також суду з боку Відповідача був наданий для огляду і ознайомлення оригінал карантинного сертифікату №75/01-442 виданого Державною Інспекцією з карантину рослин у АР Крим Міністерства Аграрної політики України від  19 квітня 2005 р. на загальну кількість 25 230 000 шт., у   п.8 якого є умова до використання під карантинного вантажу “Надати для повторного огляду місцевої  Державної інспекції з карантину рослин”

Позивач у ході судового розгляду заявив що йому невідомо про наявність таких документів та вони йому сумнівні, однак ні яких клопотань та заяв по приводу цих документів до суду не надав, та  підпис директора Беляков В.С. та печатку Сільскогосподарского виробничого кооперативу "Ізумрудний" визнав.

Згідно Статті 33. Господарського процесуального кодексу, “Обов'язок доказування і подання доказів”,   кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не надав суду оригінал договору, який підтверджує правомірність позивних вимог Позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України ,зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

При вказаних обставинах, суд вважає що вимоги позивача документально не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до правил ст.44,49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та ІТЗ судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. .У позові відмовити повністю.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Рішення підписано 28.04.2007р.

Суддя                                                                                       Торчинська Л.О.