ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.
Справа № 33/434-06-10529А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Бойко Л.І.,

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Тарнакоп В.І., Медзеновська М.В.

від відповідача –Завадська І.В., Волканов Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу ДПІ у Приморському районі м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області від 08.12.2006р.

зі справи № 33/434-06-10529А

за позовом: ВАТ „Одесавтотранс”

до: ДПІ у Приморському районі м. Одеси

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

встановив:

ВАТ „Одесавтотранс” звернулось до господарського суду з позовом та доповненням до нього про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Приморському районі м. Одеси № /0 та № /0 від 14.09.2006р., посилаючись на те, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняті вказані податкові повідомлення-рішення, не відповідають фактичним даним податкового обліку підприємства та нормам діючого законодавства України.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси із позовними вимогами не погоджується, вважаючи їх безпідставними.

Постановою господарського суду Одеської області від 08.12.2006р. (суддя Д.Т. Мазур) позовні вимоги ВАТ „Одесавтотранс” задоволено, зазначені повідомлення-рішення визнано нечинними, стягнуто з держбюджету на користь позивача 3,40 грн. державного мита.

Не погодившись із постановою суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ВАТ „Одесавтотранс” відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і законність застосованих до позивача штрафних санкцій.

ВАТ „Одесавтотранс” вважає апеляційну скаргу безпідставною, а постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, і просить залишити її без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом, колегія суддів дійшла висновку про законність прийнятої судом постанови і необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи із такого.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 01.04.2006р., за результатами якої складено акт № 2102/23-20/22479374 від 10.07.2006р.

На підставі цього акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 та № /0 від 14.09.2006р., якими ВАТ „Одесавтотранс” визначена сума податкового зобов’язання по податку на прибуток у розмірі 48773,31 грн. та 19509,32 грн. –штрафні санкції по цьому податку за порушення п.4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а також  сума податкового зобов’язання по ПДВ – 56369, 05 грн. та штрафним санкціям по цьому податку у розмірі 28184,53 грн. за порушення пп..3.1.1 п.3.1 ст.3, п.6.1 ст.6, пп..7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

05.09.2006р. позивач подав до ДПІ у Приморському районі заперечення на цей акт перевірки, які останньою залишені без задоволення, а прийняті податкові повідомлення-рішення –без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що обґрунтування в акті перевірки факту заниження валового доходу базується на проводках, які фактично не відображають правило першої події при формуванні податкового обліку, передбаченого пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а відображають загальне надходження грошових коштів на розрахункові рахунки підприємства, тобто авансів, доходів поточного періоду, оскільки відповідно до зазначених норм податкового законодавства датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталась раніше: або зараховані кошти, або надані послуги. Суд зазначив, що суми, які відображені в акті як суми, що не включені до складу валового доходу в перевіряємий період, включені до звіту у попередні податкові періоди за попередньо надані послуги, а розрахунки за них здійснені у перевіряємий період. Суд вважає, що порушення позивачем пп..6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” не підтверджується змістом повідомлення-рішення № /0 від 14.09.2006р., в якому відсутні посилання на зазначену законодавчу норму, а порушення норм пп..3.1.1 п.3.1 ст.3, п.6.1 ст.6, пп..7.3.1 п.7.3 ст.7 цього Закону по об’єкту оподаткування не знайшло доказів з податку на прибуток.

Також суд вказав на наявність арифметичних і технічних помилок в акті перевірки  та визнання їх відповідачем. При цьому господарський суд послався на ч.3 ст.70 КАС України, згідно якої, докази, одержані з порушенням чинних нормативних актів, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Крім того, суд звернув увагу на те, що акт перевірки, на підставі якого прийняті оскаржені повідомлення-рішення, також не відповідає положенням діючого законодавства України, а саме Наказу ДПА України № 327 від 10.08.2005р. „Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, зокрема, акт не містить посилань на первинні документи, на підставі яких зроблено висновок про наявність порушень відповідачем податкового законодавства щодо заниження податкових зобов’язань з податку на прибуток та ПДВ, і його підписано не за місцезнаходженням платника податків, а направлено позивачу для ознайомлення та підпису поштою.

Судова колегія вважає вищевикладені висновки суду першої інстанції такими, що ґрунтуються на всебічному, повному з’ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, та оцінки наявних у справі доказів, і підстав для скасування постанови суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Постанову господарського суду Одеської області від 8.12.2006р. у справі № 33/434-06-10529А залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                                       Л.І. Бойко

Судді:                                                                                          Т.А. Величко

А.М. Жукова