ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" січня 2007 р.
Справа № 10/236.

За позовом прокурора м. Червонограда в інтересах держави в особі уповноваженого органу -  Міністерства вугільної промисловості в особі державного підприємства “Львіввугілля” в особі структурного підрозділу шахти “Межирічанської”, м. Червоноград Львівської області

до товариства з обмеженою відповідальністю  Торговий дім “Новоселиця”, м. Новоселиця Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 2014,48 грн.

Суддя       Т.І. Ковальчук

Представники:

Від позивача –не з’явився

Від відповідача –не з’явився

У засіданні приймали участь –прокурор Філіпець В.П.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор м. Червонограда звернувся з позовом в інтересах держави в особі позивача до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 2014,48 грн. по оплаті за  поставлене у відповідності до договору № 12-27 від 27.11.2001 р. вугілля марки ЖР.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною прокуратурою перевіркою за додержанням та застосуванням законодавства щодо проведення розрахунків за вугілля та інші товарно-матеріальні цінності з підприємствами вугільної галузі встановлено заборгованість ТОВ Торговий дім “Новоселиця” перед позивачем по оплаті поставленого за договором від 27.11.2001 р. вугілля на суму 2014,48 грн., у позові прокурор просить поновити пропущений строк позовної давності та зазначає, що несплата вартості вугілля відповідачем порушує матеріальні інтереси держави, оскільки позивач є стратегічно важливим для економіки і безпеки держави.

Ухвалою від 27.11.2006 р. справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 19.12.2006 р. за участю прокурора і представників сторін, від позивача витребувано додаткові документи, від відповідача –відзив на позов.

Ухвалою від 19.12.2006 р. розгляд справи відкладено на 16.01.2007 р. у зв’язку з неявкою представника відповідача до суду та неподанням відзиву на позов.

У судове засідання 16.01.2007 р. представник відповідача в судове засідання повторно не з’явився, відзиву на позов не подав.

Наявними у справі доказами підтверджується належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання.

У судове засідання 16.01.2007 р. представник позивача не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

За таких обставин неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, у відповідності до ст. 75 ГПК України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.12.2006 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві.

Прокурор у судовому засіданні 16.01.2007 р. позов також підтримав, на уточнення викладеного у позовній заяві пояснив, що строк позовної давності щодо стягнення боргу з відповідача не пропущено з урахуванням положень ст. 530  ЦК України та невизначеності в договорі строку оплати вугілля після його фактичної поставки.

Заслухавши пояснення прокурора і представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд встановив наступне.

27.11.2001 р. між державним відкритим акціонерним товариством “Шахта Межирічанська” (правонаступником якої є позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Новоселиця” було укладено договір № 12-27, згідно з яким позивач (Продавець) зобов’язався передати у власність відповідачу (Покупцю) вугілля, а відповідач зобов’язався прийняти і своєчасно оплатити його на умовах та в терміни, передбачені цим договором (а.с. 9-11, 23, 24, 26-31).

На виконання цього договору позивачем було поставлено відповідачу вугілля марки ЖР у кількості 138 тн загальною вартістю 16232,11 грн., що підтверджується накладною № 329 від 07.11.2002 р. та посвідченням № 87 про якість вугілля, відвантаженого споживачам за період з 01.11.2002 р. (а.с. 32,33).

Згідно з п. 5.1 зазначеного вище договору № 12-27 розрахунок за одержану продукцію мав проводитися грошовим коштами шляхом попередньої оплати на протязі 5-ти банківських днів після підписання договору.

Як пояснив у судовому засіданні 19.12.2006 р. представник позивача, попередня оплата за цим договором відповідачем не проводилася, однак поставка вугілля позивачем була здійснена.

27.12.2001 р. між сторонами було також укладено договір № 27-12, згідно з яким відповідач (Продавець) зобов’язався поставити та продати у власність позивача (Покупця) продукцію (матеріали, запчастини, обладнання, канати, рудстойка, мастильні матеріали), а позивач зобов’язався оплатити продукцію  протягом 30 днів від моменту її одержання (а.с. 12,13). В межах цього договору відповідач поставив позивачу змазку шахтол “У” загальною вартістю 14217,65 грн. (а.с. 16-19).

За поясненнями представника позивача вартість поставленої змазки позивач зарахував у вартість поставленого відповідачеві вугілля, борг по оплаті за вугілля, не покритий зарахуванням, складає 2014,46 грн.

Оцінюючи умови укладеного між сторонами договору № 12-27 від 27.11.2001 р. щодо проведення розрахунків за вугілля, суд встановив, що сторонами було визначено лише строки проведення передоплати за договором, строки оплати фактично поставленого вугілля договором не обумовлено.

Відтак, оскільки строк виконання зобов’язання по оплаті за фактично поставлене вугілля сторонами не встановлений, у відповідності до ст. 165 ЦК Української РСР, чинного на час укладання договору № 12-27 між сторонами, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

Перебіг строків давності у такому випадку починається зі спливом встановленого законом семиденного терміну виконання зобов’язання після пред’явлення вимоги кредитором.

Вимогу щодо сплати суми боргу позивач пред’явив відповідачу 01.04.2005 р. шляхом пред’явлення претензії № 38-1/181, відповідно через сім днів розпочався перебіг строків позовної давності щодо зазначеної вимоги (а.с. 21-22).

Таким чином, суд установив, що на день набрання чинності Цивільним кодексом України 01.01.2004 р. спірні відносини між сторонами по оплаті за передане вугілля продовжували існувати, щодо вимоги позивача не сплив строк позовної давності, визначений як ст. 71 ЦК Української РСР, так і ст. 257 ЦК України, відтак до правовідносин сторін в силу п.п. 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовуються положення цього Кодексу.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Обов’язок покупця оплатити товар та право продавця вимагати оплати встановлено також ст. 692 ЦК України.

Згідно зі ст. 538 ЦК України виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов’язання.

Так, обов’язок позивача передати відповідачеві вугілля є зустрічним стосовно зобов’язання відповідача сплатити передоплату за це вугілля.

Зобов’язання відповідача по здійсненню передоплати не було виконане, однак у відповідності до ч. 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов’язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов’язку, друга сторона повинна виконати свій обов’язок.

Не суперечить вимогам закону також рішення позивача зарахувати в рахунок оплати вугілля вартість проданої йому відповідачем змазки шахтол “У”, оскільки згідно зі ст. 601 ЦК України зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Оцінюючи обґрунтованість вимог прокурора, суд виходить також з рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним подання Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України від 08.04.1999 р., у якому вказано, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді, а інтереси держави реалізуються у тому числі й сфері забезпечення господарської діяльності державних підприємств вугільної галузі.

За таких обставин вимоги щодо стягнення з відповідача боргу є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім “Новоселиця” (м. Новоселиця Чернівецької області, вул. Пирогова, 15,  р/р 260031368 в ЧОД АППБ “Аваль”, ід. код 30904533):

-  на користь державного підприємства “Львіввугілля” в особі його структурного підрозділу шахти “Межирічанська” (м. Червоноград Львівської області, р/р 260421336 в ЛОД  АППБ “Аваль” МФО 325570, код 26359901) 2014,48 грн. боргу;

-          102 грн. державного мита в доход Державного бюджету України;

-   118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь державного підприємства “Судовий інформаційний центр”, м. Київ, пр. Перемоги, 44, р/р 0001 у ВАТ “Банк Універсальний” м. Львів, МФО 325707, .

3.          З набранням судовим рішенням законної сили видати накази.

За згодою прокурора в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане в цей же день –16 січня 2007 р.

Суддя
Т.І. Ковальчук