ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2007 р.
15:30
Справа №  1/7/07

м. Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю
“Миколаївський глиноземний завод”.
/54051, м. Миколаїв, вул. Артема, 62 А/.
До відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві
/54017,  м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/

про: визнання противоправним та скасування податкового повідомлення –рішення
№ 00002036/0 від 08.12.2006р.;

зобов’язання відповідача надати органу державного казначейства висновок про відшкодування з бюджету на користь позивача  за серпень 2006 року  18 464 920 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача
Птічкіна В.В., довіреність від  04.10.2006р.

Від відповідача
Рибальченко О.О, довіреність від 30.10.2006р.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення –рішення  № 00002036/0 від 08.12.2006р. та про зобов’язання відповідача надати органу державного казначейства висновок про відшкодування з бюджету на користь позивача за серпень 2006 року  18 464 920 грн., посилаючись на  порушенням відповідачем вимог підпунктів 7.7.2. та  частини 2 підпункту 7.7.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” щодо визначення  суми бюджетного  відшкодування і строків надання висновку про відшкодування з державного бюджету до органу державного казначейства, відсутністю права відповідача здійснювати позапланову перевірку без наявності рішення суду з цього питання.

Відповідач позов не визнає з тих підстав, що  позивач  порушив вимоги  підпункту 7.2.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пункт 5.12.2. “Порядку заповнення та  подання податкової декларації з податку на додану вартість” :  в розрахунок суми бюджетного відшкодування  за серпень 2006 року позивач включив суму 294 618 грн. за придбаний товар у постачальника ВАТ “Карпатнафтохім”, яка не увійшла до  складу податкового кредиту липня 2006 року, що призвело до завищення  суми бюджетного відшкодування  за серпень 2006 року на   294 618 грн. (а.с.24-29). Висновок до державного казначейства на суму 18464920грн. не надано, оскільки зустрічними перевірками на даний час підтверджено  надходження до бюджету податку на додану вартість лише  на суму 7656 335,03 грн.

Дослідивши надані докази, заслухавши  доводи сторін у судовому засідання, суд

встановив:

відповідач здійснив позапланову виїзну  перевірку позивача  з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок  по декларації з ПДВ за серпень 2006 року, про що склав акт перевірки від 24.11.06 року № 69/36-000/33133003 (а.с.9-14).

За результатами перевірки відповідач направив позивачу податкове повідомлення-рішення № 00002036/0 від 08.12.2006р. про зменшення суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 року  на суму  294 618 грн., яке позивач просить визнати противоправним та  скасувати.

Позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного:

підпункти 7.7.1, 7.7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлюють, що сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до

складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо    у   наступному   податковому   періоді   сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  має  від'ємне значення, то:

а) бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається  до  складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У рядку 21  Податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2006 року позивач зазначив від’ємне значення податку на додану вартість поточного періоду –7 355 220 грн. (а.с.17). Відповідач підтвердив від’ємне значення податку на додану вартість поточного періоду у сумі 7 353 914 грн. (а.с.11), розбіжність склала 306 грн.

У рядку 24  Податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2006 року позивач зазначив від’ємне значення податку на додану вартість попереднього  податкового періоду   у сумі 20 476 099 грн. Відповідач визначив від’ємне значення податку на додану вартість попереднього  податкового періоду   у сумі 38 303 762 грн., тобто більше на 17 827 663 грн. (а.с.12).

У рядку 25  Податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2006 року  та в рядку 3 Розрахунку бюджетного відшкодування позивач зазначив  суму 18 759 538 грн., яка підлягає бюджетному відшкодуванню (а.с.17, 19). Ця суму не перевищує залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду –20 476 099 грн. і складається із суми податку на додану вартість, фактично сплаченому позивачем  постачальникам товарів(послуг)у попередньому податковому періоді –липні 2006 року.

На сторінках 23-24 акту перевірки (а.с.12-13) позивач вказує на порушення позивачем вимог пункту 7.7.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, а саме: “Підприємством у суму податку на додану вартість, фактично сплачену отримувачем товарів(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарі(послуг) (рядок 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 року), включена сплата податку на додану вартість ТОВ “Карпарнафтохім” за придбану соду каустичну та її транспортування усього у сумі 969 013,41 грн., що перевищує суму ПДВ враховану до складу податкового кредиту (по рядку 10.1. Декларації) за липень 2006 року на суму 294 617,85 грн.”

Зазначений висновки акту перевірки є помилковими:

підпункт “а” пункту  7.7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” встановлює, що  бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

Аналіз  цієї правової норми свідчить, що законодавець однозначно визначив, що відшкодуванню підлягає сума податку на додану вартість, фактично сплаченого отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) не залежно від того чи підлягає цей податок включенню до податкового кредиту попереднього періоду

Пункт 5.12.2.  Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05. 1997 року № 166(з послідуючими змінами та доповненнями) також визначає, що бюджетному    відшкодуванню    підлягає   частина   такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем  товарів  (послуг)  у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Разом з тим, зміст рядка 3 “Розрахунку суми бюджетного відшкодування”  (сума податкового  кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарі(послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів(послуг)  фактично спотворює смисл підпункту “б” пункту 7.7.2. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  і принципи бюджетного відшкодування, оскільки податковий кредит не може сплачуватись отримувачем товарів(послуг) його постачальникам, тобто  в даній частині  податкова декларація(“Розрахунку суми бюджетного відшкодування” ) суперечить пункту 6 статті 10 Закону України “Про податок на додану вартість” , оскільки форма декларації повинна відповідати закону.

Судом встановлено і відповідачем не заперечується, що  сума  294 618 грн.  податку на додану вартість  фактично сплачена  позивачем  постачальникам товарів(послуг) в липні 2006 року. Отже, позивач правомірно включив вказану суму до загальної суми розрахунку  бюджетного відшкодування за серпень 2006 року.

Судом відхиляються доводи позивача щодо неправомірності здійснення відповідачем позапланової перевірки, оскільки  право на здійснення відповідачем позапланової перевірки на  підставі наказу керівника податкового органу передбачено  пунктом 9 статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Актом перевірки від 24.11.2006 року (а.с.11) відповідач підтвердив правомірність заявленої до відшкодування з бюджету суми 18 464 920 грн.

Підпункт 7.7.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” зобов’язує податковий орган у  п'ятиденний  термін після закінчення   перевірки   надати   органу  державного  казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Перевірка позивача щодо правомірності визначення суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 року закінчена 24.11.2006 року. Висновок до органу державного казначейства відповідач повинен був надати не пізніше 01.12.2006 року. На день вирішення спору висновок до органу державного казначейства щодо бюджетного відшкодування за серпень 2006 року 18 464 920 грн. відповідач  не надав.

Доводи відповідача щодо проведення зустрічних перевірок судом відхиляються, оскільки           підпункт 7.7.5. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  не передбачає продовження п’ятиденного терміну для надання висновку до органу державного казначейства щодо бюджетного відшкодування  в зв’язку з проведенням зустрічних перевірок.

За таких обставин позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати  податкове повідомлення –рішення № 00002036/0 від 08.12.2006р.

Зобов’язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві /54017,  м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, / надати органу державного казначейства висновок про відшкодування з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївський глиноземний завод” 54051, м. Миколаїв, вул. Артема, 62 А, код 33133003/ за серпень 2006 року   18 464 920 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївський глиноземний завод” /54051, м. Миколаїв, вул. Артема, 62 А, код 33133003/ судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
Л.I.Васильєва