ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"18" січня 2007 р.                                                           Справа № 8/31-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дніпровського районного центру зайнятості в м. Херсоні в інтересах Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яра"

про  скасування державної реєстрації

за участю представників сторін:

від  позивача - гол. спец. - ю/к Гончаров О.М., дов. №19-08/959 від 24.07.06.

від  відповідача - не прибув

Дніпровський районний центр зайнятості в м. Херсоні (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування державної  реєстрації  товариства з обмеженою відповідальністю „Яра”  В позовній заяві зазначає, що ТОВ „Яра” зареєстровано  як платник страхових внесків до Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття,  з моменту реєстрації не подавало відомостей про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду. До податкової інспекції ТОВ „Яра” не звітує з 2001 року, що на думку позивача, є підставою скасування державної реєстрації такого суб”єкта підприємницької діяльності відповідно до пп.  4,5 ч.2 ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”. Позивач  вважає, що скасування державної реєстрації є адміністративно-господарською санкцією (ст. 238 Господарського кодексу України) і позивач має право застосовувати таку санкцію по відношенню до ТОВ „Яра” згідно з приписами ст. 239 Господарського кодексу України.

Відповідач  - товариство  з обмеженою відповідальністю „Яра” письмових заперечень проти позову не надало. Представник відповідача в судове засідання не прибув.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Закону України від 02.03.2000, № 1533-Ш "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  Дніпровський районний центр зайнятості в м. Херсоні є місцевим органом державної влади та робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Яра” є юридичною особою, зареєструвалось у Дніпровському райцентрі зайнятості 30 серпня 2004 року як платник страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.  З моменту реєстрації товариство повинно сплачувати страхові внески , щоквартально звітувати про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду. Але з моменту реєстрації відповідач не звітував  до райцентру зайнятості та страхові внески не сплачував. За даними державної податкової інспекції у м. Херсоні  ТОВ “Яра”  не звітує до податкової інспекції з 2001 року, і відповідно не сплачує податки.

Суб”єкти господарської діяльності повинні здійснювати підприємницьку діяльність за правилами, встановленими законодавчими актами. Якщо ці правила порушуються, до суб”єктів  господарювання, як визначає стаття  238 Господарського кодексу України, можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового чи майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення та ліквідацію його наслідків.

Одним з видів адміністративно-господарських санкцій є скасування державної реєстрації та ліквідація суб”єкта господарювання (ст..239 ГК України). Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та припинення юридичних осіб регулює Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”. Згідно ст. 33 даного Закону юридична  особа припиняється в результаті передання всього свого    майна,    прав    та    обов'язків    іншим     юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення  (реорганізації)  або  в  результаті  ліквідації   за рішенням,  прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом,  за судовим рішенням або  за  рішенням органу   державної   влади,  прийнятим  у  випадках,  передбачених законом. Зокрема, підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи може бути неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності. (ст. 38 Закону). Органи державної влади мають право застосовувати адміністративно-господарські санкції  відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом. Оскільки Закон України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” не регулює коло органів державної влади, які мають право подавати до суду позови про припинення юридичних осіб,  позивач повинен обґрунтувати  свої позовні вимоги  іншим законом, який би давав йому повноваження  пред’являти позовні вимоги про припинення юридичної особи у випадку не подання податкової звітності протягом більше року.

Так, наприклад,  відповідно до ст.. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” до компетенції  органів  державної  податкової  служби належить    здійснення   контролю   за   додержанням   податкового законодавства,  правильністю обчислення,  повнотою і  своєчасністю сплати  до  бюджетів,  державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових   платежів),   а   також   здійснення   заходів   із забезпечення погашення податкового боргу у випадках,  пов'язаних з обчисленням та сплатою  податків,  та  заходів  щодо  встановлення фактичного місцезнаходження платника податків. Таким чином, податкова інспекція має право звертатись до суду з адміністративним позовом про припинення юридичної особи у випадку неподання нею податкової звітності.

Що стосується позивача, то правом звертатись до суду з позовом про  припинення (скасування) юридичної особи у випадках порушення останньою нормативних актів, позивач не наділений ні Законом України „Про зайнятість” ні Законом України „Про загальнообов'язкове державне  соціальне страхування на випадок безробіття”, або іншими нормативними актами. Посилання позивача на норми Господарського кодексу є недостатньою підставою для пред’явлення  позову,  оскільки приписи ст.ст. 238, 239 ГК України  передбачають, що адміністративно-господарські санкції застосовуються органами державної влади відповідно до їх повноважень та у порядку, встановленому законом, і не конкретизують які саме органи можуть застосувати ті або інші  адміністративно - господарські санкції.

Крім того, пп. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб’єкти владних повноважень звертаються до адміністративного суду з позовом  у випадках, передбачених законом.  Держава не уповноважила  органи Державної служби зайнятості  здійснювати функції контролю   за  правильністю обчислення,  повнотою і  своєчасністю сплати податків,   а   також   здійснення   заходів   із забезпечення погашення податкового боргу.  Відповідач порушує інтереси держави, але держава уповноважила інший орган державної влади захищати державні інтереси. Позивач не має права  звертатись з позовом за захистом інтересів інших державних органів.

На підставі викладеного, позов задоволенню не підлягає. Судові витрати не стягуються. В судовому засіданні оголошено вступна та резолютивну частину постанови.                    Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

Повний текст постанови

підписаний 24 січня 2007 року