ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2007                                                                                        Справа № 27/173

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивач:  Журавель О.В., довіреність №2947/10/08-09-30  від 31.01.07,  старший оперуповноважений сектору;

позивач: Устименко М.В., довіреність №31815/10/08-09-15 від 14.12.06, головний державний подактовий інспектор;

відповідач-1: Нікітіна І.Л., довіреність №1 від 03.01.07, юрист;

прокурор: Твардієвич Т.В., посвідчення №147 від 05.10.05, старший помічник прокурора;

представник відповідача-2 у судове засдання не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську та апеляційне подання Прокурора міста Дніпропетровська;

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2006 року;

у справі №27/173;

за позовом Прокурора міста Дніпропетровська в інтересах держави в особі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську;

до:

відповідача-1 відкритого акціонерного товариства “Дніпронафтопродукт”, місто Дніпропетровськ;

відповідача-2 приватного підприємства “Ванд”, місто Дніпропетровськ;

про визнання недійсним господарського зобов’язання.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Прокурор міста Дніпропетровська, звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платника податків у місті Дніпропетровську, в якому просить визнати недійсним господарське зобов’язання від 27 жовтня 2004 року №47, укладеного між відповідачами, відкритим акціонерним товариством “Дніпронафтопродукт”, місто Дніпропетровськ та приватним підприємством “Ванд”, місто Дніпропетровськ, на загальну суму 21480,6 гривень, як такого, що суперечить інтересам держави, відповідно до статті 207 ГК України.

Та просить стягнути з ПП “Ванд” грошові кошти у розмірі 21480,6 гривень, отримані за спірним господарським зобов’язанням на користь ВАТ “Дніпронафтопродукт” та стягнути з ВАТ “Дніпронафтопродукт” в доход держави 21480,6 гривень вартості виконаних робіт за спірним господарським зобов’язанням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з боку відповідача-2 ПП “Ванд” угода була укладена з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства на підставі статті 207 ГК України.

Оскільки, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року по справі №8/301 визнано недійсними установчі документи відповідача-2 ПП “Ванд” з моменту державної реєстрації.

Тому, що реєстрація підприємства була здійснена на підставну особу, підприємство за юридичною адресою не знаходилося, до дозвільної системи за дозволом на виготовлення печатей та штампів ПП “Ванд” не зверталося.

Прокурор вважає, що на підставі викладеного фінансово-господарські документи та документи податкового обліку виписані на виконання умов спірного господарського зобов’язання є недійсними та повинні бути скасовані.

Постановою господарського суду у справі №27/173 від 3 жовтня 2006 року (суддя Татарчук В.О.) у позовних вимогах відмовлено.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що факту ухилення від сплати податків відповідача-2 ПП “Ванд”, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року у справі №8/301 не встановлено.

Наведені обставини прокурором викладені у позові не свідчать про наявність умислу у відповідачів на ухилення від сплати податків при укладенні договору купівлі-продажу.

Господарський суд вважає вказаним рішенням були визнані недійсними установчі документи відповідача-2 ПП “Ванд,” у зв’язку з реєстрацією підприємства на підставну особу, будь-які докази щодо ухилення відповідача-2 ПП “Ванд” від сплати податків при виконанні спірного договору купівлі-продажу в матеріалах справи відсутні.

Позивач та прокурор не погодившись з рішенням господарського суду подали апеляційну скаргу та апеляційне подання.

Вважають, що воно винесене з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні рішення неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач та прокурор просить спірне рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що відповідно до довідок про стан розрахунків з бюджетом відповідача-2 вбачається, що суми сплати податкових зобов’язань складають:

за 2003 рік лише 2927,65 гривень;

за 2005 рік лише 2671,07 гривень, а за 2006 рік сплата відсутня взагалі.

Тому позивач та прокурор вважають, що вищевказані дані свідчать про факт ухилення від сплати податків до бюджету.

Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року по справі №8/301 визнано недійсними установчі документи відповідача-2 ПП “Ванд” з моменту державної реєстрації, у зв’язку з тим, що реєстрація підприємства була здійснена на підставну особу, відповідач-2 ПП “Ванд” не знаходився за юридичною адресою, та не звертався до дозвільної системи за дозволом на виготовлення печатей та штампів.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 липня 2002 року “Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки”, доказами спрямування умислу суб’єкта підприємницької діяльності, оспорюваних угод на приховування від оподаткування прибутків та доходів, можуть бути надані податковим органом відомості про відсутність підприємства за юридичною адресою, про визнання недійсними в установленому порядку чинним законодавством установчих документів, про неподання звітності до органів державної податкової служби.

На апеляційну скаргу та апеляційне подання відповідач-1 надав заперечення, в якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі та апеляційному поданні безпідставні і необгрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу та апеляційне подання без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу та апеляційне подання, заслухавши представників сторін, прокурора, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволенні апеляційної скарги та апеляційного подання відмовити.

Рішення місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги та апеляційного подання судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2004 року між відповідачами ПП “Ванд” - продавець і ВАТ “Дніпронафтопродукт”- покупець, був укладений договір купівлі-продажу №47 на загальну суму 21480,6 гривень.

За виконану роботу по спірному договору відповідач-1 ВАТ “Дніпронафтопродукт” сплатив відповідачу-2 ПП “Ванд” платіжним дорученням від 12 листопада 2004 року №10815 грошові кошти у розмірі 21480,6 гривень на поточний рахунок №0100 Дніпропетровської обласної дирекції АППБ “Аваль”, а відповідач-2 ПП “Ванд” виписав податкові накладні №113 та №113.1 та здійснив поставку та установку запасних частин та комплектуючих.

Позивач та прокурор вважають недійсним спірне господарське зобов’язання від 27 жовтня 2004 року №47  укладене між відповідачами, на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року у справі №8/301 відповідно до якого визнано недійсними установчі документи відповідача-2 ПП “Ванд” з моменту державної реєстрації, у зв’язку з тим, що реєстрація підприємства була здійснена на підставну особу.

Крім того, відповідач-2 ПП “Ванд” не знаходився за юридичною адресою, та не звертався до дозвільної системи за дозволом на виготовлення печатей та штампів.

А відповідно до абзацу 2 підпункту 7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 липня 2002 року “Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки”, доказами спрямування умислу суб’єкта підприємницької діяльності, оспорюваних угод на приховування від оподаткування прибутків та доходів, можуть бути надані податковим органом відомості про відсутність підприємства за юридичною адресою, про визнання недійсними в установленому порядку чинним законодавством установчих документів, про неподання звітності до органів державної податкової служби.

Судова колегія вважає, що господарський суд відмовляючи позивачу в задоволенні позову щодо визнання недійсним договору № 47 від 27 жовтня 2004 року укладеного між відповідачем-2 ПП “Ванд” та ВАТ “Дніпронафтопродукт”, дійшов правильного висновку про те, що ні прокурором, ні позивачем не доведені обставини наявності в діях відповідача-2 ПП “Ванд” мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, як умови застосування статті 207 ГК України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2003 року, на яке посилається прокурор та позивач, як на основний доказ щодо ухилення відповідача-2 ПП “Ванд” від сплати податків, визнано недійсними установчі документи відповідача-2 ПП “Ванд” у зв’язку з тим, що вказане підприємство було зареєстровано на підставну особу.

Вказаним рішенням було встановлено не відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні оскаржуваної угоди під час проведення підприємницької діяльності відповідачем-2 ПП “Ванд”.

Тому судова колегія вважає, що вищевказане рішення про визнання недійсними установчих документів відповідача-2 ПП “Ванд” не має правового значення для справи, що розглядається, та не звільняє позивача та прокурора від обов’язків доказування факту ухилення від сплати податків сторін за оскаржуваною угодою.

Доказами спрямованості умислу суб’єкта оспорюваних угод на приховування від оподаткування прибутків та доходів, є неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності та інше.

З матеріалів справи вбачається, що до суду було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2004 року, в якій задекларовано суму податку на додану вартість від загальної суми обсягів продажу.

Факт надання відповідачем-2 ПП “Ванд” податкових декларацій до податкового органу, є підтвердженням факту, що останній не приховував від оподаткування свої доходи.

Крім того, податковий орган, в якому на обліку знаходиться відповідач-2 ПП “Ванд” після визнання установчих документів недійсними, продовжував приймати податкові декларації від відповідача-2 ПП “Ванд”, установчі документи якого за позовом цього ж органу визнані недійсними.

Податковим органом надано до суду копію податкової декларації по податку на додану вартість за листопад 2004 року за податковий період, в якому укладався та виконувався спірний договір згідно якої відповідач-2 ПП “Ванд” вказав загальний обсяг продажу в розмірі 362888 гривень, податку на додану вартість 72578 гривень.

Загальний обсяг продажу та податок на додану вартість за спірним договором не перевищують вказані показники.

Прокурором та позивачем не надано будь-яких доказів того, що заявлена в зазначеній декларації сума податкового зобов'язання не була сплачена відповідачем-2 ПП “Ванд”.

Відповідно до статті 207 ГК України, вказаної позивачем як матеріально-правової підстави позову, недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу - у обох сторін чи однієї, від виконання угоди - обома сторонами, чи однією.

При цьому відповідно до ухвали ВАС України від 11 травня 2006 року №2-259/06 наявність умислу та обставин щодо виконання угоди стосовно дійсності якої виник спір входить до предмету доказування в судовому процесі. Один лише факт визнання статуту підприємства недійсним за рішенням суду, яке вступило в законну силу без встановлення в судовому процесі обставин щодо стану виконання підприємством конституційного обов'язку сплачувати податки, встановлені законом, за результатами господарської діяльності в цілому та конкретної цивільно-правової угоди, зокрема, не можу бути достатньою підставою для визнання такої угоди недійсною з підстав, визначених статтею 207 ГК України.

Судова колегія вважає, що за умови відсутності доказів ухилення від сплати податків неможливо зробити висновок про наявність в діях відповідача-2 ПП “Ванд” мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства при укладенні договору купівлі-продажу.

Не можуть свідчити про наявність у відповідачів умислу при укладенні договору купівлі-продажу такі обставини як відсутність за юридичною адресою відповідача-2 ПП”Ванд”, неотримання дозволів на виготовлення печаток та штампів.

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 14 лютого 2006 року та Ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 травня 2006 року № 2-259/06 суд не мав право задовольняти позов податкового органу про визнання угоди недійсною посилаючись на рішення суду про визнання недійсними установчих документів однієї із сторін оскаржуваної угоди, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону про належність доказів та підстави звільнення від доказування.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу та апеляційне подання залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську та апеляційне подання Прокурора міста Дніпропетровська, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2006 року у справі №27/173, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                               І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                       В.В. Швець

Л.О. Чимбар