ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 13-04/1008

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропроменерго”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від  20.11.2006 року

у справі
№13-04/1008 господарського суду Черкаської  області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропроменерго”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-Альянс”

про
усунення перешкод в користуванні земельним сервітутом,

за участю представників сторін від:

позивача:
Поліщук В.А. –керівник

відповідача:
Солодкий І.С. –за довіреністю від 28.02.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Справа в господарських судах розглядалася неодноразово.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 11.08.2006р. (суддя Скиба Г.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.11.2006р. (судді Мостова Г.І. – головуючий, Поліщук В.Ю., Швець В.О.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неврахування судом під час нового розгляду вимог ч.1 ст.11112 ГПК України щодо обов’язковості вказівок, що містяться в постанові касаційної інстанції.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення, а постанову –без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні звернувся з усною немотивованою заявою про відвід суддів. Вказану заяву колегія до уваги не приймає, оскільки представник відповідача звернувся з заявою з порушенням встановленого ст.20 ГПК України порядку. Викладати заяву в письмовій формі представник відповідача відмовився.

Від представника відповідача надійшло клопотання про здійснення аудіозапису судових засідань, яке колегіяєю задоволено. Судове засідання фіксувалося за допомогою диктофону з подальшим перенесенням запису на диск, який залучено до даної справи.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на  наступне.

Як встановлено судами попередніх судових інстанцій, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія ЧР № 22-58 від 18.03.1994р. у постійне користування позивача для реконструкції підприємства надано 1,18 га землі в межах згідно з планом землекористування.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 15.03.2001р. № 193 відповідачу погоджено місце розташування цеху по виробництву та реконструкції обладнання для харчової промисловості та складські приміщення по вул. Кам’янській, 50 на земельній ділянці площею 0,6741 га, згідно з рішенням виконкому Смілянської міськради “Про затвердження проекту відведення, надання земельної ділянки ТОВ “Профіт-Альянс”, за умови виконання відповідачем умов АПЗ відділу архітектури та містобудування м. Сміла та технічних умов відповідних служб на приєднання об'єкта до інженерних мереж міста.

На вилученій земельній ділянці, наданій ТОВ “Профіт-Альянс”, знаходиться приміщення позивача, тому для забезпечення доступу до цього приміщення між ТОВ “Профіт-Альянс” (обтяжуваний) та ТОВ “Агропроменерго” (обтяжувач) 15.03.2001р. було укладено безстроковий (п.2.1) договір на встановлення земельного сервітуту, за умовами розділу 1 якого обтяжувач (позивач), що знаходиться за адресою: м. Сміла, вул. Цегельна, 46, встановлює земельний сервітут на обтяжуваного (відповідача), що знаходиться за адресою: м. Сміла, вул. Невського, 21 а, кв. 91, на проїзд транспортними засобами через земельну ділянку по вул. Кам'ямській, 50 ТОВ “Профіт-Альянс” до приміщень господарського призначення згідно з планом земельної ділянки.

Згідно п.3 договору позивач зобов'язаний дотримуватись встановленого режиму використання відведеної земельної смуги; не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик та екологічного стану території; відшкодовувати обтяжуваному (відповідачу) збитки в зв'язку з погіршенням якості земель в результаті своєї господарської діяльності.

Приймаючи рішення про відмову в позові, місцевий суд виходив з того, що позивач використав неналежний спосіб захисту свого права в розумінні ст.ст.15, 16 ЦК України, не довівши наявності перешкод в користуванні сервітутом.

Апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в позові. При цьому дослідивши умови договору на встановлення земельного сервітуту від 15.03.2001р., колегія апеляційного суду встановила, що у вказаному договорі відсутні конкретні вимоги щодо розташування проїзду на території земельного сервітуту з вул. Цегельної (Кам'янської),   46;   заяв   з   боку          позивача при підписанні акту закріплення меж землекористування не надійшло; відповідачем під час встановлення паркану були виконані дорожньо-транспортні вимоги архітектурно-планувального завдання №9 від 20.05.2004р. та умови генерального плану “Реконструкція виробничої бази ТОВ “Профіт-Альянс” на вул.Кам'янській, 50 в м.Сміла, відповідно до яких господарчий проїзд до об'єкту передбачено з вул.Саксаганського спільно з проїздом на територію ТОВ “Агропроменерго”. Також, дослідивши умови договору на встановлення земельного сервітуту від 15.03.2001р., колегія апеляційного суду встановила, що умовами договору не визначено порядок користування земельним сервітутом. У п.1 договору сторони погодили проїзд транспортними засобами, через земельну ділянку по вул. Кам'янській, 50. Відтак, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що сторони у договорі не визначили, яким чином здійснюється проїзд на територію, на яку поширюється сервітут - через вул. Кам'янську, 46 або зі сторони вул. Саксаганського, оскільки згідно схеми проїзд до будівель, що належать позивачу можливий як з боку вул. Кам'янської, 46, так і по вул. Саксаганського, а тому відсутнє порушення відповідачем умов договору на встановлення земельного сервітуту від 15.03.2001р.

Проте з такими висновками погодитись не можна.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Підставами встановлення земельного сервітуту згідно з ч. 2 ст. 100 Земельного кодексу України, є договір або рішення суду.

Як передбачено ст.102 Земельного кодексу України, дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: поєднання в одній особі суб'єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; рішення суду про скасування земельного сервітуту; закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

За приписом ст.188 Господарського кодексу України та умовами п.6 договору від 15.03.2001р. зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається.

Суди попередніх інстанцій не дали оцінки договору на встановлення земельного сервітуту стосовно його зміни, припинення чи розірвання. Так, посилаючись на те, що відповідачем під час встановлення паркану були виконані дорожньо-транспортні вимоги архітектурно-планувального завдання №9 від 20.05.2004р. та умови генерального плану “Реконструкція виробничої бази ТОВ “Профіт-Альянс” на вул.Кам'янській, 50 в м.Сміла, суди не дали належної оцінки вказаним обставинам з урахуванням та виходячи з умов договору на встановлення сервітуту, зокрема, чи є дані обставини підставою для зміни, припинення чи розірвання договору.

Досліджуючи договір на встановлення земельного сервітуту, суди дійшли висновку, що  у вказаному договорі відсутні конкретні вимоги щодо розташування проїзду на території земельного сервітуту з вул. Цегельної (Кам'янської), 46, та що умовами договору не визначено порядок користування земельним сервітутом, і, як наслідок, сторони у договорі не визначили, яким чином здійснюється проїзд на територію, на яку поширюється сервітут - через вул. Кам'янську, 46 або зі сторони вул. Саксаганського. Разом з тим суди не дали правової оцінки зробленим висновкам; не встановили, чи відповідають умови договору, з урахуванням встановленого, вимогам закону.

Відповідно до п.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов’язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Також колегія звертає увагу на порушення судами ст.11112 ГПК України щодо  обов'язковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції. Так, під час попереднього розгляду справи, касаційна інстанція зауважувала на необхідності дослідження обставин підставності встановлення земельного сервітуту, враховуючи положення ст.401 ЦК України. Однак, зазначені обставини як місцевий, так і апеляційний господарські суди залишили поза увагою.

За вказаних обставин юридична оцінка щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог зроблена судами без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Вимогу скаржника щодо скасування ухвали господарського суду Черкаської області  від 26.09.2006р. у справі №04/219 колегія до уваги не приймає, оскільки вказана ухвала не стосується справи №13-04/1008.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,  –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.11.2006р. та рішення господарського суду Черкаської області від 11.08.2006р. у справі №13-04/1008 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Жаботина

А.Уліцький