СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 травня 2007 р.
Справа № 14/55-07/02-2а

Суддя господарського суду
Залімський І.Г.  , розглянувши
матеріали справи

за позовом:
Прокурора Замостянського району м. Вінниці (вул. Островського, 14, м. Вінниця,
21050) в інтересах держави в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради
(вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до:Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про примусове звільнення
орендованого приміщення

ВСТАНОВИВ
:

До господарського суду надійшла позовна заява
НОМЕР_2 прокурора Замостянського району в інтересах держави в особі виконавчого
комітету Вінницької міської  ради до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про примусове звільнення орендованого приміщення

Розглянувши дану заяву суд
дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

При зверненні до господарського
суду прокурором  не  дотримано вимог ст.ст. 2, 29
Господарського  процесуального кодексу
України.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 ГПК
України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави,
в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів
держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно п. 2 резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. № 3-рп/99 під поняттям
“орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”
потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування,
якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, який фактично є
позивачем у справі та стороною в процесі.

Прокурором  в якості позивача зазначено Виконавчий комітет
Вінницької міської  ради, яка не є
органом державної виконавчої влади у спірних правовідносинах.

Крім того, відповідно до п. 1
резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. №
3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в
інтересах  держави, а не в інтересах  підприємств, установ і організацій
незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Разом з тим, відповідно до ст. 140 Конституції України, місцеве
самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно
вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 143 Конституції України,
територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній  власності. Органам місцевого самоврядування
можуть надаватися  законом окремі
повноваження органів  виконавчої  влади.

Відповідно до ст. ст. 5, 11, 29 Закону
України “Про місцеве самоврядування”, міська рада відноситься  до системи місцевого самоврядування,
виконавчим органом якої є її виконавчий комітет, відділи, управління та інші
створювані радами виконавчі органи, до відання яких належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління в межах, визначених
радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних
громад.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.07.1995 № 640/95
“Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах
Києві та Севастополі державні адміністрації” утворено обласні, Київську та
Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні
адміністрації. Державні адміністрації є місцевими органами державної виконавчої
влади.

Таким чином,
поняття "міська рада,  або її
виконавчий орган" не є тотожним поняттю "орган місцевого
самоврядування, якому законом надано повноваженнями органу виконавчої
влади", що побічно підтверджується також Рішенням Конституційного Суду
України у справі N 1-45/2003 від 25 грудня 2003 року N 21-рп/2003.

Враховуючи вищевикладене та беручи
до уваги те, що управління комунальною власністю відноситься до компетенції
місцевого самоврядування, виконавчий комітет Вінницької міської ради  у
спірних правовідносинах не здійснює повноваження органу державної
виконавчої влади, у зв'язку з чим
прокурором невірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних відносинах.

Подібні правові позиції висловлені
також у Постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2005 р. у справі №
33/120-04. З вказаної постанови також випливає обов'язок суду перевіряти
викладені вище підстави пред'явлення позову прокурором та не допускати
безпідставного порушення провадження у таких справах.

Крім того, відповідно           до ст.54 ГПК України позовна заява
повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення
доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов.

Проте, в порушення  вказаних норм в позовній заяві  не вказано нормативно-правового
обґрунтування, із зазначенням конкретної норми закону, підстав  заявлення
вимоги  про  примусове звільнення  відповідачем орендованого приміщення.

Також,  прокурором
не надано рішення виконкому  №2952
від 15.12.05,  на яке є посилання в
договорі оренди НОМЕР_1 та  доказів, які
б підтверджували  юридичний  статус
відповідача як фізичної особи-підприємця.

Керуючись п. 1,3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ
:

Позовну заяву НОМЕР_2   разом з доданими  матеріалами
повернути прокурору.

Суддя                                                Залімський І.Г.