Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року                                                           Справа №49/110-06

Колегія суддів у складі:головуючого судді Бондаренка В.П.,

судді Лакізи В.В., судді Северіна В.І.

при секретарі Саутенко К.О.

за участю представників:

позивача –не з’явився,

відповідача –Мясніков А.О. дов. №13-3856 від 06.05.2006 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача вх. № 780Х/1-10 на рішення господарського суду Харківської області від 15.12.06 по справі № 49/110-06

за позовом Комунального підприємства "Кіровоградводоканал", м. Кіровоград,

до  Відкритого акціонерного товариства "Мегабанк", м. Харків,

про розірвання договорів

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.12.06 по справі № 49/110-06 (суддя Кононова О.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача щодо розірвання договору № 79-5/4 про здійснення операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування платежів за водопостачання та водовідведення, який укладений між ВАТ "Мегабанк" та КП "Кіровоградводоканал" 18.12.2002 року та щодо розірвання договору № 42/4 про використання системи "Клієнт - Банк" від 08.04.2003 року.

Позивач з вказаним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 15.12.06 по справі № 49/110-06 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить суд рішення господарського суду Харківської області від 15.12.06 по справі № 49/110-06  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, мотивуючи тим, що вказане рішення є законним та обгрунтованим.

11.04.2007 р. позивач через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив суд розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутністю позивача у судовому засіданні за наявними матеріалами справи.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційного подання в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив суд розірвати договір № 79-5/4 про здійснення операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування платежів за водопостачання та водовідведення, укладений між ВАТ "Мегабанк" та КП "Кіровоградводоканал" 18.12.2002 року та просив суд розірвати договір № 42/4 про використання системи "Клієнт - Банк" від 08.04.2003 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час дії зазначених договорів відповідач, в порушення норм чинного законодавства, неодноразово ігнорував листи позивача про зміни в банківських реквізитах, а на пропозицію позивача про розірвання договорів відповіді не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2002 року між ВАТ "Мегабанк" (Обласний розрахунковий центр) та КП "Кіровоградводоканал"(Клієнт) був укладений договір № 79-5/А, яким сторони узгодили здійснення відповідачем операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування позивачу платежів за водопостачання і водовідведення, які поступили до відповідача від пунктів прийому платежів за послуги.

08.04.2003 року між тими ж сторонами був укладений договір № 42/4 про використання системи "клієнт -банк", відповідно якого відповідач надає позивачеві послуги з автоматизації підготовки та оформлення електронних розрахункових документів,   ідентифікації  їх  за  допомогою   ЕПЦ  та   передачі   відповідачеві допомогою системи.

При розгляді справи позивач зазначав про те, що під час дії вказаних договорів в його господарській діяльності відбувались суттєві зміни, про які філія ВАТ "Мегабанк" неодноразово повідомлялась листами, однак в порушення норм чинного законодавства, а саме Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29. 03.2001 року №135 та ч. 2 ст. 35 Закону України „Про банки та банківську діяльність" зазначені звернення залишились проігнорованими відповідачем що є підставою для розірвання спірних договорів.

Як вбачається з матеріали справи, 26.04.2006 року позивач направив на адресу відповідача угоду про розірвання договору №79-5/4 від 18.02.2002 р. та угоду про розірвання договору № 42/4 від 08.04.2003 р. Доказом направлення є опис вкладення у цінний лист від 26.04.2006 року, оригінал якого доданий до матеріалів справи. Відповідач на зазначену пропозицію відповіді не надав.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Однак доказів в підтвердження неналежного виконання відповідачем умов спірних договорів до матеріалів справи позивач не надав. Також не навів які саме умови договорів були порушені відповідачем. Надані акти звіряння фінансових взаємовідносин за травень-вересень 2006 року свідчать про надання відповідачем позивачу послуг з акумулювання, обліку та перерахування платежів.

Згідно ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що неодноразово повідомляв відповідача про зміну власних банківських реквізитів, однак відповідач жодного разу не відреагував на вказані повідомлення, чим порушив абзац 2 п. 3.1.2 договору №79-5/4 від 18.12.02.р. та п. 8.2 договору №42/4 від 08.04.03.р.

Однак, згідно з другим абзацом п. 3.1.2 договору №79-5/4 від 18.12.02.р. щоденно «обласний розрахунковий центр»відповідно до технології роботи «обласного розрахункового центру»виконує розподілення коштів з транзитного рахунку «обласного розрахункового центру»на рахунок «клієнта». Одночасно формується реєстр з розшифровкою перерахованих коштів по кожному платнику. Реєстр у електронному вигляді з електронним підписом (у випадку відсутності у «клієнта»технічної можливості - у паперовому вигляді з печаткою і підписом відповідальної особи) надається «клієнту». Відповідним чином коригуються дані на особистих рахунках платників.

Виходячи зі змісту вказаного пункту обов'язок відповідача будь-яким чином реагувати на повідомлення позивача про зміну банківських реквізитів відсутній, також вказаним пунктом не встановлено порядок зміни банківських реквізитів сторін за договором. Відповідно порушення умови договору №79-5/4 від 18.12.02.р. з боку відповідача також відсутні.

Відповідно до п. 8.2 договору №42/4 від 08.04.03.р. сторони зобов'язуються повідомляти одна одну про зміну адреси та реквізити сторін в одноденний строк будь-яким зручним способом. Однак, зазначаючи про порушення банком вказаного пункту, позивач не вказує в чому саме полягало порушення з боку відповідача, який отримав повідомлення про зміну банківських реквізитів. Адже вказаний пункт не містить зобов'язань щодо будь-яких подальших дій сторін після отримання змін адреси та реквізитів, а встановлює лише обов'язок сторін повідомляти про такі зміни, що і було зроблено позивачем. Таким чином твердження позивача про порушення відповідачем зазначеного пункту договору №42/4 від 08.04.03.р. є необґрунтованим.

Крім того, судова колегія погоджується з доводом відповідача про те, що згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України підставою для дострокового розірвання договору передбачено не взагалі порушення умов договору, а порушення істотних умов договору.

В обґрунтування вказаної підстави для розірвання договорів позивач зазначає, що взагалі був позбавлений можливості розпоряджатись належними йому коштами, прийнятими від населення відповідачем та перерахованими на арештовані рахунки. Однак предметом договору № 79-5/4 від 18.12.02.р. є здійснення відповідачем операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування клієнту платежів за водопостачання і водовідведення, які були прийняті відповідачем.

Посилання позивача на ті обставини, що він не може розпоряджатись коштами, які перераховуються відповідачем на його рахунок в іншому банку, і на порушення відповідачем вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, відповідно до якої власник рахунку в банку має право розпоряджатись коштами на ньому є також необґрунтованими. Згідно з вимогами Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті розпоряджатись коштами на рахунку має права власник рахунку в банку, тобто особа, яка відкриває рахунок у банку.

Предметом договору № 79-5/4 від 18.12.02.р. не є відкриття рахунку позивача в ВАТ «Мегабанк»та його обслуговування, в зв'язку з чим відповідач не може нести відповідальність за обставини, які не дозволяють позивачу розпоряджатись коштами на рахунку, відкритому в іншому банку, бо причина неможливості розпоряджатись коштами полягає не в перерахуванні відповідачем коштів на цей рахунок, а в тому, що на кошти на цьому рахунку накладено арешт, про що зазначив сам позивач.

Підстав розірвання договору № 42/4 від 08.04.03.р. позивач взагалі не зазначив, додавши лише, що цей договір є похідним від договору № 79-5/4 від 18.12.02.р., а тому також підлягає розірванню. Однак таке твердження є необґрунтованим, так як вказані договори мають різні предмети і регулюють різні зобов'язання, зокрема предметом договору № 42/4 від 08.04.03.р. про використання системи «клієнт-банк» є дистанційне обслуговування рахунку позивача.

Відповідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог і заперечень.

Проте позивач не довів наявності підстав, які відповідно до вимог діючого законодавства необхідні про розірвання договорів № 79-5/4 від 18.12.2002 року здійснення відповідачем операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування позивачу платежів за водопостачання і водовідведення та № 42/4 від 08.04.2003 року про використання системи "клієнт -банк" в судовому порядку.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 15.12.06 по справі № 49/110-06 прийняте у відповідності до чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у зв’язку з чим апеляційна скарга позивача   задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.12.06 по справі № 49/110-06   залишити без змін.

Головуючий суддя        (підпис)                           Бондаренко В.П.

суддя        (підпис)                            Лакіза В.В.

суддя        (підпис)                             Сіверін В.І.