ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.05.07                                                                                           Справа  № 4/1572-10/232

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В., Кузя В.Л.

розглянувши апеляційне подання Першого заступника військового прокурора Західного регіону України № 3/125 від 22.01.2007 року (вх. № 211 від 24.01.2007 року) на рішення Господарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232

за позовом, поданим військовим прокурором Західного регіону України  в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ,  та Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м.Львів.

до Приватного підприємства “Гермес-АС”, м.Львів.

про спонукання Приватного підприємства “Гермес-АС” до виконання договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року і додаткових договорів № 1 та № 2 до нього нього: зобов”язання завершити будівництво та передати позивачам через Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житло загальною площею 1215 кв.м. та вартістю 2344950 грн. у 18-квартирному житловому будинку № 30 по вул. Золочівській в м.Бережанах Тернопільської області та про стягнення 368150,72 грн. пені та 164146,65 грн. штрафу.

та зустрічний позов про зміну умов договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року та додаткової угоди № 1/73 від 31.10.2005 року, а саме щодо виконання зобов”язань ПП “Гермес-АС” по передачі 18 житлових квартир загальною площею 1215 кв.м. Міністерству оборони України до 31.12.2006 року.

за участю представників: прокурор - не з‘явився; від позивача за первісним позовом: Заремба В.В.; від відповідача: Козій І.Ю.

Присутнім представникам сторін роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232 задоволено частково первісний позов, поданий військовим прокурором Західного регіону України  в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ, та Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Приватного підприємства “Гермес-АС”: зобов‘язано останнього до 31.12.2006 року передати Міністерству оборони України через Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житло загальною площею 1215 кв.м. та вартістю 2344950 грн. у 18-квартирному житловому будинку № 30 по вул. Золочівській в м.Бережанах Тернопільської області, а в решті первісного позову відмовлено. Також відмовлено в задоволенні зустрічного позову про зміну умов договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року та додаткової угоди № 1/73 від 31.10.2005 року, а саме щодо виконання зобов”язань ПП “Гермес-АС” по передачі 18 житлових квартир загальною площею 1215 кв.м. Міністерству оборони України до 31.12.2006 року.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду в частині відмови в первісному позові про стягнення штрафних санкцій, першим заступником військового прокурора Західного регіону України внесено апеляційне подання на рішення Господарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232.

Зокрема, в апеляційному поданні Прокурор посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що по вимозі щодо стягнення штафних санкцій закінчився строк позовної давності, оскільки він не відповідає положенням ст.ст. 232, 233 ГК України, ч. 2 ст. 258 ЦК України. Судом порушено норми ст. 84-85 ГПК України щодо порядку прийняття рішення у справі.

Просить рішенням Господарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232 в частині відмови в позові щодо стягнення 532297,22 грн. штрафних санкцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задоволити.

Приватне підприємство “Гермес-АС” (позивач у справі) вимоги апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу № 77 від 10.04.2007 року. Просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Військовий прокурор Західного регіону України в дане судове засідання не з‘явився; підтримав апеляційне подання та виклав свої доводи в судовому засіданні 04.04.2007 року.

В судовому засіданні 10.05.2007 року оголошено перерву до 15.05.2007 року до 11 год. 40 хв.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення другої сторони, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

10 жовтня 2005 року між приватним підприємством „Гермес-АС" (Замовником), та Міністерством Оборони України (Пайовиком, на підставі рішення тендерного комітету МО України, оформленого ротоколом № 160 від 29.09.2005 року, був укладений договір 227/ДБ-73Д на будівництво житла в порядку пайової участі в м. Бережанах Тернопільської області.

Згідно з п.п. 1.3, 1.6, 2.1 Договору, із внесеними до нього змінами згідно додаткового договору № 1/73 від 31.10.2005 року, приватне підприємство „Гермес-АС" зобов‘язувалось збудувати та передати в строк не пізніше 31 грудня 2005 року, а Міністерство оборони України через Західне управління капітального будівництва прийняти та оплатити вартість 18 квартир загальною площею 1215 кв. м. за ціною 1930 грн. за 1 кв.м. згідно адресного переліку (додаток № 1 до договору), загальною вартістю 2344950 грн. 00 коп.

Згідно з п.п.1.5, 2.3, 2.6 Договору, стан житла, що передається забудовником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів (державних будівельних норм, правил, стандартів), тобто квартири повинні бути готові для проживання в них і виконані „під ключ". Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування Пайовиком на розрахунковий рахунок Замовника коштів за житло в 3 етапи, відповідно до графіку фінансування (додаток № 2 до договору), при цьому остаточний розрахунок за передане житло здійснюється після здачі даного житлового об'єкту в експлуатацію і передачі Пайовику належних йому квартир та оформлення їх у власність МО України (загальнодержавну власність).

Відповідно до п. 4.4 Договору Пайовик має право вимагати передачі йому загальної площі житла і оплати пені і неустойки у випадку затримки строків передачі квартир, зазначених у п. 1.2, 1.6 договору, або ж відмовитися від виконання договору і вимагати відшкодування збитків у повному обсязі понад сплату пені і неустойки у разі порушення замовником умов договору щодо передачі житла. Згідно з п. 4.6 Договору, сплата пені і неустойки та відшкодування збитків не звільняє сторони від виконання зобов'язань за договором, а відповідно до п. 6.4 договору, він вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по цьому договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень, Міністерством оборони України та Західним управлінням капітального будівництва МО України на виконання зобов‘язань за договором № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року відповідно до п.2.3 договору та графіку фінансування перераховано державні інвестиційні кошти в сумі 2227702 гри. 50 коп., що становить 95 % від суми договору, як участь у будівництві вказаного будинку. Решта 5% оплати здійснюється пайовиком згідно п. 2.3 Договору після уточнення згідно з довідкою БТІ загальної площі житла, введення будинку в експлуатацію та передачі Пайовику належних йому квартир.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Однак Замовник на виконання вказаних договорів та у зазначені в них терміни житло для військовослужбовців Пайовику не передав та незважаючи на належне фінансування, будівництво вказаного будинку не завершив, доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не подав.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що позов в частині зобов‘язання відповідача передати Міністерству оборони України через Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житло загальною площею 1215 кв.м. та вартістю 2344950 грн. у 18-квартирному житловому будинку № 30 по вул. Золочівській в м.Бережанах Тернопільської області, є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 4.2 Договору за несвоєчасне виконання обов‘язків, прийнятих на себе відповідно до абз. “а” п. 3.1 Договору, при виконанні Пайовиком своїх обов‘язків по фінансуванню, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної обліковї ставки НБУ від профінансованого Пайовиком обсягу пайової участі за кожну добу прострочки, з врахуванням змін розмірів облікових ставок за даними НБУ в період за який нараховується пеня та відшкодовує збитки понесені пайовиком понад сплату пені у повному обсязі. За умови вимоги Пайовика повернути сплачені ним Замовнику кошти ( або їх частину).

Дана умова Договору щодо забезпечення виконання відповідачем зобов‘язання за Договором у вигляді пені та її розмір відповідає вимогам ч. 2 ст. 175, ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217, ч.1 ст. 230, ч. 4 ст. 231 ГК України, ст.ст. 6, 547, 549, 551, 627, 628 ЦК України.

Як вбачається з позовної заяви та уточнень до неї, зробленого в запереченні по зустрічному позові від 04.12.2006 року, позивач просить стягнути пеню в сумі 532297,22 грн. за період з 01.01.2006 року по 04.12.2006 року, нараховану згідно п. 4.2 Договору та штраф в сумі 164 146,50 грн. згідно ч. 2 ст. 232 ГК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов в цій частині вимог не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою для господарсько-правої відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов‘язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведене, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов‘язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема й сплата неустойки, якою згідно ст. 549 цього ж Кодексу є пеня і штраф.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України необхідною підставою для відповідальності за порушення зобов‘язання, зокрема й у формі неустойки, є вина особи, яка порушила зобов‘язання. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов‘язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано суду в обгрунтування відсутності його вини у невиконанні зобов‘язань за договором № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року рішення Виконавчого комітету Бережанської міської ради від 30.08.2005 року № 150, від 16.11.2005 року № 206, договір № 12/09/05 від 12.09.2005 року, № 12/09/05/01 від 12.10.2005 року. Зокрема, рішенням Бережанської міської ради від 30.08.2005 року № 150 (п. 2 ) надано ВАТ “Мікрон” дозвіл на реконструкцію незавершеного будівництвом адмінбудинку під 18-квартирний будинок по вул. Золочівській, 30а в м.Бережанах. Згідно договору № 12/09/05 від 12.09.2005 року, укладеного між ПП “Гермес-АС” та ВАТ “Мікрон”, останній як замовник доручав ПП “Гермес-АС” як генпідряднику-інвестору виконати будівельно-монтажні роботи по завершенню будівництва 18-квартирного житлового будинку на вул. Золочівській, 30 в м.Бережани. Згідно договору 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року, укладеного між сторонами, відповідач зобов‘язувався на умовах пайової участі позивача збудувати та передати позивачу 18 квартир в житловому будинку по вул. Золочівській, 30 в м. Бережанах Тернопільської області. Однак рішенням від 16.11.2005 року № 206 Виконавчого комітету Бережанської міської ради відмінено п. 2 рішення від 30.08.2005 року № 150 та надано ВАТ “Мікрон” дозвіл на реконструкцію незавершеного будівництвом адмінбудинку під 24-х квартирний житловий будинок по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах, при цьому до виконання будівельних робіт дозволено приступити лише після виготовлення проектно-технічної документації та погодження її в установленому законодавством порядку.

Враховуючи вищенаведене, ПП “Гермес АС” як генпідрядник будівельно-монтажних робіт не мав можливості здійснювати роботи на виконання зобов‘язань за договором № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року до виготовлення ВАТ “Мікрон” проектно-технічної документації на реконструкцію та погодження її в установленому законодавством порядку, виходячи з рішення Виконавчого комітету Бережанської міської ради від 16.11.2005 року № 206, яким внесено зміни щодо об‘ємів робіт по реконструкції незавершеного будівництвом адмінбудинку по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах.

Крім цього, відповідно до п. 1.5 договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року стан квартир, котрі за Договором відповідач зобов‘язується передати позивачу повинен відповідати затвердженій проектно-кошторисній документації на будівництво зазначеного в п. 1.1 Договору будинку та вимогам чинних нормативно-правових актів (ДБН тощо) у галузі будівництва і експлуатації об‘єктів житлового призначення. Тобто квартири, які за договором замовник зобов‘язується передати пайовику повинні бути готові для проживання в них і виконані “під ключ”. Пунктом 3.1 даного Договору сторони погодили, що відповідач зобов‘язується оформити у власність Міністерства оборони України право власності на зазначених вище 18-квартир в будинку по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).  Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 30-1 Закону України “Про планування та забудову територій”, п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об‘єктів, затвердженого постановою КМУ від 22.09.2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Таким чином, відповідно до вищенаведеного, відповідач міг передати позивачу збудовані 18-квартир в будинку по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах за умови прийняття даного будинку в установленому законодавством порядку в експлуатацію, що не можливо без приєдання інженерних мереж даного будинку до міських очисних споруд та інженерних мереж.

Як вбачається з листа № 1256 від 07.05.2007 року, за підписом міського голови міста Бережан, 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах, не можливо прийняти в експлуатацію в зв‘язку з відсутністю очисних споруд та інженерних мереж каналізації та водопостачання, оскільки в бюджеті міста на 2006 року не передбачено на це коштів і Бережанська міська рада не мала можливості приступити до виконання таких робіт.

Таким чином, апеляційний суд оцінивши відповідно до ст. 43 ГПК України вищенаведені обставини в їх сукупності, вважає, що відповідачем доведено суду, що ним вжито всіх заходів щодо виконання своїх зобов‘язань за договором № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року і в його діях відсутня вина в порушенні строків виконання зобов‘язання щодо передачі пайовику –позивачу закінчених будівництвом 18-квартир в будинку по вул. Золочівській, 30 в м.Бережанах, як необхідної згідно чинного законодавства підстави для понесення відповідачем відповідальності у вигляду сплати штрафних санкцій за невиконання даного зобов‘язання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 532297,22 грн. пені та 164146,50 грн. штрафу, а отже, й задоволення первісного позову в цій частині вимог.

Щодо зустрічного позову про зміну умов договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року та додаткової угоди № 1/73 від 31.10.2005 року, а саме щодо виконання зобов”язань ПП “Гермес-АС” по передачі 18 житлових квартир загальною площею 1215 кв.м. Міністерству оборони України до 31.12.2006 року, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені в зустрічній позовній заяві обставини не є істотними в розумінні ст. 652 ЦК України, а отже, відсутні правові підстави для внесення зазначених змін до договору № 227/ДБ-73Д від 10.10.2005 року, та, відповідно й задоволення зустрічного позову.

Щодо доводів апеляційного подання про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, і такими, що не можуть бути підставою для скасування законного по суті рішення місцевого суду.

Таким чином, рішення осподарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційного подання Першого заступника військового прокурора Західного регіону України відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від  05.12.2006 року у справі № 4/1572-10/232 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                               М.І.Городечна

Судді                                          М.В.Юркевич

В.Л.Кузь