СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.04.07                                                                                 Справа № 9/148ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Закритого акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», м. Лисичанськ Луганської області

до 1. Головного Управління державного казначейства у Луганській області

2. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків, м. Луганськ

про стягнення 63 489 072, грн. 00 коп.

в присутності представників:

від позивача - Тереза Ю.О. довіреність № 18/1-110 від 27.12.06, Пушкарь С.І., дов. № 18/1-112 від 271206

від 1-го відповідача –Крівченко М.В. - нач. юр. відділу, дов. № 4048/10/10-010 від 20.03.07

від 2-го відповідача - Колеснікова С.Б. - гол. спец.-юрисконс., дов. № 09-27/30 від 09.01.07, Мінаєва І.І. - пров. спец.-юрисконс., дов. № 09-22/1-65Г від 16.03.07,

від прокуратури - Шидлаускас П.В., посв. № 129 від 09.10.06.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги:

-          про стягнення з державного бюджету України на користь ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” 63 489 072грн.

-          про зобов’язання Управління державного казначейства у Луганській області перерахувати з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок ЗАТ “Лисичанська нафтова інвестиційна компанія” 63 489 072грн.

У судовому засіданні позивач заявою від 24.04.07р. змінив предмет позову та виклав його у такій редакції:

* стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з ПДВ за декларацією за серпень 2006 року у розмірі 63 489 072,0 грн., та надав суду копії вантажних митних декларацій, які підтверджують сплату ЗАТ «ЛИНІК»податку на додану вартість у заявленій сумі і акт звірки розрахунків з бюджетом станом на 05.04.07р.

З урахуванням наведеного при вирішенні спору суд виходить з позовних вимог, викладених у заяві про зміну предмету позову від 24.04.07р.

1-й відповідач, СДПІ ВПП, відзивом на позовну заяву від 10.04.07р. № 5663/10-013, який наданий суду на первісні вимоги позивача, висловив свою незгоду з позовними вимогами, звертаючи увагу суду на те, що позивач фактично просить стягнути на свою користь суму у розмірі 126 978 144 грн. шляхом стягнення з Держбюджету 63 489 072 грн. та перерахування ГУДК в Луганській області такої ж суми.

2-й відповідач, ГУДК у Луганській області, відзивом на позовну заяву від 30.03.07р. № 11-25/1127 повідомив, що на час розгляду справи до нього не надходило відповідних документів, на підставі яких можливо здійснити відшкодування ПДВ позивачу.

За заявою прокуратури Луганської області від 02.04.07р. № 05-9148-07 до розгляду справи допущений прокурор з метою здійснення представництва інтересів держави.

В обгрунтування позову позивач виклав таке.

20.07.06р. ЗАТ «ЛИНІК»відповідно до пп. 7.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. № 168/97-ВР (далі –Закон про ПДВ) подало до СДПІ податкову декларацію з ПДВ за серпень 2006 року, а 21.08.06р. подало до податкового органу заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2006 року в розмірі 63 489 072 грн. на рахунок підприємства.

Відповідач провів позапланову виїзну перевірку ЗАТ «ЛИНІК»з питання правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2006 року, за результатами якої було складено довідку про підтвердження права позивача на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ.

За довідкою СДПІ від 27.10.07р. № 621/08-5/32292929 підтверджено право позивача на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2006 року в сумі 63 489 072,0 грн., але в супереч пп. 7.7.5 ст. 7 Закону про ПДВ протягом 5 днів після проведення перевірки податковий орган не надав до органу казначейства відповідний висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, і, відповідно, позивач не отримав суму бюджетного відшкодування.

Позивач вважає, що нездійснення ГУДК перерахування сум бюджетного відшкодування на рахунок підприємства є порушенням пп. 7.7.5, 7.7.10 ст. 7 Закону про ПДВ, при цьому позивач посилається на Положення про Державне казначейство України, затв. постановою КМУ від 21.12.05р. № 1232У.

Оцінивши матеріали справи, надані докази, вислухавши доводи учасників судового процесу, суд вважає наступне.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону про ПДВ податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначене відповідно до цього Закону.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,  нарахованих  (сплачених)  платником податку за ставкою, встановленою  пунктом  6.1  статті  6 та статтею 8 -1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або  виготовленням  товарів  (у  тому числі при їх імпорті)  та  послуг  з  метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської  діяльності платника податку.

Як встановлено довідкою податкового органу від 27.10.06р. на стор. 9, 10, залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду складає 63 489 072 грн.:

·          сума податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 податкової декларації попереднього податкового періоду, липень 2006 року) складає 245 813 014 грн.,

·          сума податкового кредиту, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) постачальникам таких товарів (послуг) у липні 2006 року складає 180 394 878,72 грн., у т.ч.:

Ш          ПДВ, сплачений митним органам –164 268 411,03 грн.,

Ш          придбання на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20% - 16 126 467,69 грн.

Податковим органом було встановлено, що основними причинами виникнення від’ємного значення ПДВ у липні 2006 року є віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених митним органам у зв’язку з імпортуванням нафти сирої та компонентів.

Згідно з вказаною довідкою перевіркою не встановлено порушення порядку ведення податкового обліку.

Перевіркою правильності визначення податкового кредиту за серпень 2006 року податковим органом було встановлено, що в розділі ІІ податкової декларації з ПДВ відображені наступні операції:

·          обсяг придбання товарів (робіт, послуг), зазначений у рядку 10.1, складає 184 516 892 грн., крім того, ПДВ –36 903 378 грн., крім того, ПДВ, сплачений митним органам – 234 367 458 грн., згідно митних декларацій із зазначенням в них сум сплаченого податку,

·          послуги, отримані від нерезидента у рядку 12.4 –308 998 грн., крім того ПДВ –61 800 грн.,

·          сума податкового кредиту у рядку 17 декларації складає 271 332 689 грн.

Позивач надав до податкової декларації з ПДВ за серпень 2006 року додаток № 1 «розрахунок коригування сум ПДВ»від 20.09.2006р., згідно якого збільшено податковий кредит на суму ПДВ 53 грн.

1-м відповідачем було встановлено, що підприємству нафту сиру поставляло ВАТ «ТНК-ВР Холдінг», Росія, згідно договірним зобов’язанням.

Податковий орган у довідці констатує, що в ході перевірки позивачем були надані всі необхідні документи, перевіркою порушень вимог податкового законодавства не встановлено.

Крім того, перевіркою достовірності нарахування суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2006 року порушень також не встановлено.

Відповідно до п. 1.8 Закону про ПДВ бюджетне  відшкодування  - сума,  що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Зазначена норма дає загальне поняття бюджетного відшкодування і безпосередньо не встановлює порядок визначення суми бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього Закону.

Іншою нормою Закону про ПДВ є пп. 7.7.1, за яким сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування залежить від правильності визначення суми податкових зобов’язань та податкового кредиту.

Враховуючи наведені норми Закону про ПДВ для прийняття рішення за цією справою суд за матеріалами справи дослідила податкові зобов’язання і податковий кредит позивача, операції з поставки товарів між позивачем і його контрагентами, що вплинули на податковий кредит звітного періоду і робить висновок про наявність права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 63 489 072,0 грн.

Згідно з п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України 02.07.97р. № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001р. № 200/86) і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 08.06.2001р. за № 489/5680, (далі –Порядок 200) відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України  в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, у тому числі операцій з коштами державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті  зобов’язань та проведенні платежів.

Пунктом 7 Положення про Державне казначейство, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 липня 1995р. № 590, встановлені функції відділення Державного казначейства до яких віднесено здійснення за поданням державних податкових інспекцій повернення за рахунок державного бюджету зайво сплачених або стягнення податків, зборів та обов’язкових платежів та інші.

Таким чином, органи Державного казначейства здійснюють операції з перерахування коштів держбюджету з податку на додану вартість за висновками податкових органів або за рішенням суду своїми платіжними дорученнями з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, вказаний у висновку податкового органу.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача, ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», код ЄДР 32292929, 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 371, 1-а, суму бюджетного відшкодування з ПДВ за декларацією за серпень 2006 року у розмірі 63 489 072,0 грн.

3. Повернути з Державного бюджету на користь ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», код ЄДР 32292929, 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 371, 1-а, судові витрати у розмірі 1700 грн. 00 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 03.05.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов