Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                              Головуючий по 1-й інстанції                                                                               № АС-41/520-06                                                Суддя –Мінаєва О.М.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Бабакова Л.М.

07 травня 2007 р.                                                    м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:        головуючого судді Карбань І.С., суддів Бабакової Л.М., Шутенко І.А.

При секретарі  Міракові Г.А.

За участю представників сторін:

позивача –Яровой В.М. –голова правління

1-го відповідача –Кобтлінська О.К. – дов. № 3387/10/10-108 від 14.09.2006р.

2-го відповідача –Демчан А.В. –дов. № 3092/10/10-015 від 04.04.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу (вх. 1091Х/2-4) позивача, МСТ "КООП-Сільгосппродукти", на Постанову господарського суду Харківської області від 05.02.2007 року по справі № АС-41/520-06

за позовом МСТ "КООП-Сільгосппродукти", м. Харків

до  1) ДПА у Харківській області, м. Харків;

2) ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова

про визнання незаконною перевірки та визнання недійсним рішення

Встановила:

Постановою господарського суду Харківської області від 05.02.2007р. (суддя  Мінаєва О.М.) було закрито провадження у справі в частині визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення стосовно голови правління МСТ "КООП-Сільгосппродукти" Ярового В.М. від 26.09.2006р. В решті позову було відмовлено.

Позивач, МСТ "КООП-Сільгосппродукти", з Постановою господарського суду не згодний, подав заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в яких просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

1-й відповідач, ДПА у Харківській області, у запереченні на апеляційну скаргу та у судовому засіданні просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, постанову господарського суду Харківської області від 05.02.2007р. без змін, вважає, що постанова суду першої інстанції обґрунтована та прийнята у відповідності до чинного законодавства з урахуванням усіх фактичних обставин справи з посиланням на те, що ним було дотримано норми чинного законодавства при проведенні перевірки та складанні акту перевірки.

2-й відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова, в запереченні на апеляційну скаргу та у судовому засіданні також просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, постанову господарського суду Харківської області від 05.02.2007р. без змін, вважає, що постанова суду першої інстанції обґрунтована, посилаючись на наявність встановленого перевіркою порушення та відповідність оскарженого рішення нормам чинного законодавства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників сторін, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

МСТ "КООП-Сільгосппродукти" перебуває на обліку в ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова за № 3945 від 23.02.1999р.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2006 р. на підставі направлень № 3738 та №3739 від 22.09.2006 р. фахівцями ДПА у Харківській області м. Харкова була проведена перевірка бутербродної, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Рудика, 3, що належить позивачу. За результатами перевірки був складений акт № 20401485/0238360/2350 від 26.09.2006 р.

На підставі даного акту перевірки ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій (фінансових) санкцій № від 04.10.2006р. на суму 401 грн.

В ході перевірки були встановлені наступні порушення законодавства: не проведення розрахункової операції через РРО при продажу товару на суму 80,20 грн. та невидача розрахункового документу на 80,20 грн., чим було порушено п. 1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.95р. із змінами та доповненнями.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

П. 2 цього Закону передбачає видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Позивач необґрунтовано посилається в апеляційній скарзі на недодержання контролюючими органами вимог ст. 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу".

Статтею 11-1 Закону України "Про державну податкову службу" передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності не є перевіркою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), тому посилання позивача на невідповідність дій контролюючих органів вимогам зазначених норм цього Закону є неправомірними.

Статтею 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на яку посилається позивач, встановлено право контролюючих органів відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону, і встановлює обмеження і особливості проведення таких перевірок стосовно осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно з пунктами 5-9 статті 9 цього Закону. Таким чином, не встановлено порушення відповідачами зазначених норм чинного законодавства при проведенні перевірки торгової одиниці позивача, складанні акту перевірки та застосуванні штрафних санкцій рішенням від 04.10.2006 року.

Перевірка проводилась на підставі направлень на перевірку №№ 3738,3739 від 22.09.2006р. та плану-графіку проведення перевірок за здійсненням СПД розрахункових операцій у сфері готівкового обігу на вересень 2006 р., затвердженого заступником Голови ДПА у Харківській області.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюються органами державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно з Розпорядженням ДПА України № 89-р від 20.05.97 р. "Про посвідчення на перевірку", доручено головам державних податкових адміністрацій в областях застосовувати в роботі посвідчення на перевірку, яке повинно оформлюватися на кожного працівника, який бере участь в перевірках суб'єктів підприємницької діяльності. Також вказано, що працівники без належно оформленого посвідчення на перевірку не мають права брати участь у перевірках суб'єктів підприємницької діяльності.

Так як позивач зареєстрований в ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова, то саме цей орган повинен виносити рішення про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності штрафних санкцій.

Апелянт необґрунтовано в апеляційній скарзі посилається на те, що перевірка була незаконною, так як формальні порушення при здійсненні перевірки, на які він посилається, могли бути підставою для недопущення перевіряючих до перевірки, але позивач допустив їх до перевірки, однак дане порушення не призвело до прийняття незаконного рішення.

Судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що не має підстав для визнання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.10.2006 року недійсним, оскільки позивач в наданій копії акту перевірки не заперечує наявність встановленого перевіркою порушення, в графі "Зауваження до акту перевірки" вказав, що чек був не виданий у зв’язку з тим, що продавець відлучився, а голова правління позивача його підмінив. Зауважень щодо проведення перевірки перевіряючими він не має.

На підставі п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у відповідності до якого за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг) у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, начальником ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова було винесено правомірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.10.06 р. № на суму 401,00 грн. (80,20 х 5 = 401,00).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, а саме нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності. Акт перевірки не є ні нормативно-правовим актом, ні ненормативним актом індивідуальної дії, і його оскарження в порядку адміністративного судочинства чинним законодавством не передбачено, тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що вимога позивача про визнання недійсним акту перевірки задоволенню не підлягає.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що вимогу про визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення від 26.09.06 р. стосовно Ярового Віталія Миколайовича належить розглядати в одному адміністративному суді у зв’язку з тим, що позовні вимоги пов’язані між собою.

Однак, це твердження є необґрунтованим тому, що вказану вимогу не належить розглядати в господарському суді в порядку адміністративного судочинства, оскільки у зв'язку з набранням з 01.09.05 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень до цього Кодексу було встановлено, що до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до господарського процесуального кодексу України від 1991 року, вирішують у першій та апеляційних інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до п. 5 вищенаведених Прикінцевих та перехідних положень до початку діяльності окружного адміністративного суду підсудні йому справи вирішують у першій інстанції відповідні місцеві загальні суди, крім випадку, встановленого пунктом 6 цього розділу.

Господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає ст. ст. 1, 18, 21 Господарського процесуального кодексу України, однак адміністративний протокол про адміністративні правопорушення від 26.09.06р. стосовно Ярового Віталія Миколайовича, стосуються фізичних осіб і не можуть розглядатися в господарському суді за правилами Кодексу адміністративного судочинства, а тому судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

На підставі вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія вважає, що постанова господарського суду Харківської області від 05.02.2007р.  підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача –без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 05.02.2007р. по справі № АС-41/520-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз'яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя          Карбань І.С.

Судді                                                     Бабакова Л.М.

Шутенко І.А.