ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.

№ 10/79

Вищий господарський суд України у складі колегії
суддів:

Невдашенко
Л.П. -головуючий,

Михайлюка
М.В.,

Дунаєвської
Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 5 вересня
2006 року у справі № 10/79 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Ніжин Чернігівської області, до Відкритого акціонерного товариства
"Ніжинський механічний завод", м. Ніжин Чернігівської області, про
стягнення 61 029 грн.,

за участю представників сторін:

позивача -Приватний підприємець
ОСОБА_1.;

відповідача -ВАТ "Ніжинський
механічний завод" Кубрак Н.О. (дов. № 710 від 30.06.2005 р.);

встановив:

У червні 2005 року позивач -Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 пред'явив у господарському
суді позов до відповідача -Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський
механічний завод” про стягнення збитків у сумі 61 029 грн.

Вказував, що 1 березня 2003 року
між ним та Дочірнім підприємством “Промес-НМЗ” Відкритого акціонерного
товариства "Ніжинський механічний завод" укладено договір оренди
нежитлового приміщення площею 78,1 кв.м під ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі               6,3 кв.м під НОМЕР_1 за адресою
АДРЕСА_1 строком на 2 роки.

Посилаючись на неналежне виконання
зобов'язань за договором оренди нежилого приміщення від 01.03.2003 року,
укладеного з орендодавцем ДП “Промес-НМЗ”, у вигляді вчинення перешкод в
користуванні об'єктом оренди з боку відповідача, позивач просить стягнути з
відповідача збитки у вигляді неотриманого доходу на суму 61 029 грн.

Спір розглядався судами
неодноразово.

Під час нового розгляду справи
місцевим господарським судом враховані вказівки Вищого господарського суду
України зазначені у постанові від 6 березня 2006 року у справі № 13/171,
перевірено доводи позивача щодо протиправної поведінки відповідача.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 25 травня 2006 року (суддя Пашкіна С.А.) позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ВАТ
"Ніжинський механічний завод" на користь Приватного підприємця
ОСОБА_1. збитків на суму 1808,27 грн. 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення процесу. В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що з
18 жовтня 2004 року по 26 жовтня 2004 року відповідач був власником
орендованого позивачем майна та мав права і обов'язки орендодавця, а тому був
зобов'язаний забезпечувати безперешкодне використання орендарем приміщення, що
орендується на умовах договору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 5 вересня 2006 року (колегія суддів у складі: Отрюх
Б.В. -головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.) рішення господарського суду
змінено. В задоволені позову відмовлено повінстю.

Постанова мотивована тим, що в діях
відповідача відсутній склад господарського правопорушення, у зв'язку з чим
відсутні підстави для відшкодування збитків та в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення у даній
справі з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та
прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача,
представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи і повноту їх
встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду
відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 березня 2003 року між  Дочірнім підприємством “Промес-НМЗ” ВАТ
“Ніжинський механічний завод” та позивачем по справі був укладений договір
оренди нежилого приміщення строком на два роки з моменту прийняття приміщення
за актом приймання.

Відповідно до умов договору
орендодавець (ДП “Промес -НМЗ”) передає, а орендар (позивач) приймає у
тимчасове володіння приміщення за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 78,1 кв. м
ІНФОРМАЦІЯ_1, в т.ч. 6,3 кв.м НОМЕР_1. Кількість кімнат, що орендується, - 7 на
першому поверсі, та морозильну камеру площею 14 кв.м.

27 червня 2003 року сторони внесли
зміни до вказаного договору, відповідно до яких предметом оренди є приміщення
за адресою АДРЕСА_1: їдальня, загальна площа 89,9 кв. м ІНФОРМАЦІЯ_3 в т.ч.
частина кімнат (19,6 кв. м) ІНФОРМАЦІЯ_2. Кількість кімнат - 11, що на першому
поверсі будівлі, кількість морозильних камер - одна НОМЕР_2, загальною площею
14 кв. м.

10 червня 2004 року голова
ліквідаційної комісії ДП “Промес-НМЗ” повідомив позивача листом НОМЕР_3 про
ліквідацію підприємства. Оголошення про ліквідацію підприємства було зроблено
26 грудня 2003 року, в зв'язку з чим позивачу було запропоновано  розірвати договір оренди достроково.

Позивач згоди на припинення дії
договору не надав і договір оренди продовжував діяти.

На підтвердження того, що
орендодавець -ДП “Промес-НМЗ” ліквідовано, свідчить довідка НОМЕР_4 державного
реєстратора, згідно якої 18 листопада 2004 року виконкомом Ніжинської міської
ради зареєстровано державну реєстрацію припинення юридичної особи дочірнього
підприємства “Промес-НМЗ” в результаті її ліквідації.

11 червня 2004 року Ніжинською
міською санітарно-епідеміологічною станцією складено акт обстеження об'єкта
-оптової бази ПП ОСОБА_1., яким заборонена робота бази з 12 червня 2004 року, в
зв'язку з проведенням ремонтних робіт та недотриманням санітарних норм, у
зв'язку з чим на ПП ОСОБА_1. накладено штраф в розмірі 425 грн.

В період проведення ліквідаційної процедури
ДП “Промес-НМЗ”, відповідачем здійснена реєстрація прав власності на нерухоме
майно приміщення їдальні 18.10.2004 року на підставі рішення виконавчого
комітету Ніжинської міської Ради № 616
від 14.10.2004 року.

Місцевий суд приймаючи рішення у даній
справі про часткове задоволення позовних вимог в сумі 1808,27 грн. за період з
18.10.2004 року по 26.10.2004 року виходив з того, що згідно з п. 6.1 договору
оренди орендодавець зобов'язаний забезпечувати безперешкодне використання
орендарем приміщення, що орендується на умовах договору. Позивач звертався до
відповідача з заявою про перешкоди в користуванні орендованим приміщенням ще в
2004 році, однак з моменту реєстрації права власності на орендоване майно за
відповідачем, позивач не приймав ніяких заходів щодо усунення перешкод в
користуванні обє'ктом оренди.

Проте, як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, рішення господарського суду першої інстанції підлягає
зміні, внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи,
оскільки матеріали справи не містять даних про наявність протиправної поведінки
відповідача щодо чинення перешкод в користуванні орендованим приміщенням.

Апеляційний господарський суд,
дійшовши висновку про зміну рішення господарського суду першої інстанції та відмову
у задоволенні позову, виходив з того, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові
завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України під збитками розуміються, зокрема, доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Збитки це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника
певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах, тощо.
Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків заподіяних
невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань, можливе лише за наявності
складу правопорушення, до якого входять такі елементи: протиправна поведінка;
наявність збитків; причиний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням
збитків; наявність вини.

Судом першої інстанції, відповідно
до ст. 11112 ГПК України на виконання вказівок, що містяться у
постанові Вищого господарського суду України від 6 березня 2006 року у справі №
13/171, перевірено доводи позивача щодо протиправної поведінки відповідача.

На підтвердження протиправної
поведінки орендодавця позивач надав суду Акт санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта гуртової бази ПП ОСОБА_1. від 11.06.2004 року, згідно якого
заборонено роботу гуртової бази позивача з 12.062004 року, у зв'язку з
проведенням ремонтних робіт та постановою від 14.06.2004 року НОМЕР_5 накладено
на позивача штраф у розмірі 425 грн.

Як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, зазначені документи не є достатніми доказами
протиправної поведінки відповідача, оскільки в зазначених документах не
вказано, хто здійснює ремонт на об'єкті, до того ж відповідачеві на той час не
належали права власника орендованого майна та орендодавця цього майна.

Крім того позивач не надав суду
належних та допустимих доказів, які б свідчили про його заходи щодо
використання приміщення за призначенням (відсутні звернення позивача до
відповідача про усунення перешкод в користуванні орендованого приміщення).

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що наявність орендованого
приміщення на території відповідача по справі та правовідносин найму по
договору з Дочірнім підприємством “Промес-НМЗ” не підтверджує вини відповідача
та не може бути підставою для покладення на відповідача відповідальності за
заподіяні позивачеві збитки.

Враховуючи вище викладене,
апеляційний господарський суд повно, всебічно дослідив надані сторонами докази,
доводи, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

З даними висновками апеляційного
суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України,
оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та
вимогам закону.

Твердження касаційної скарги про
те, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 5 вересня 2006
року у справі № 10/79 необгрунтована, прийнята при неповному з'ясуванні
обставин справи, що мають значення для справи не заслуговують на увагу та
спростовуються вищевикладеним.

Посилання скаржника в касаційній
скарзі на те, що суди не надали належної правової оцінки протиправним діям
відповідача не зважаючи на те, що позивач надав вичерпні пояснення та
документальні підтвердження з цього приводу на увагу не заслуговують, оскільки
не спростовують правильності висновків суду.

З зазначених підстав слід вважати
необґрунтованими і посилання скаржника на неправильне застосування судом вимог
норм матеріального права.

Інші доводи, наведені у касаційній
скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над
іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги
не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній
інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої
інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин
справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 5 вересня 2006 року у справі № 10/79 залишити без змін.

Головуючий
Л. Невдашенко

Судді:
М. Михайлюк

Н. Дунаєвська