ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р.
№ 4/274

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ТОВ “Айсберг”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від  24.01.2007 року

у справі
№4/274 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
Приватного підприємства “Вертон-Сервіс”

до
ТОВ “Айсберг”

про
стягнення суми,

та за зустрічним позовом
ТОВ “Айсберг”

до
Приватного підприємства “Вертон-Сервіс”

про
визнання неукладеним договору,

за участю представників сторін від:

позивача за первісним позовом:  Богохвал О.Г. –керівник

відповідача за первісним позовом: не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 29.11.2006р. (суддя Хилько Ю.І.) в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2007р. (судді Виноградник О.М. –головуючий, Джихур О.В., Ясир Л.О.) рішення господарського суду Кіровоградської області від 29.11.2006р. скасовано і викладено резолютивну частину цього рішення в новій редакції: первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ “Айсберг” на користь Приватного підприємства “Вертон-Сервіс” 800грн. боргу, 185,10грн. річних, 162,70грн. інфляційних витрат, 102грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні зустрічного позову відмовлено; витрати по справі за зустрічним позовом  покладено на відповідача.

В касаційній скарзі ТОВ “Айсберг” просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду  залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

ТОВ “Айсберг” не скористалося наданим процесуальним правом на участь свого представника в судовому засіданні касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника Приватного підприємства “Вертон-Сервіс”, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з встановлених у даній справі обставин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.01.2001р. між сторонами було підписано договір №2, терміном дії з 19.01.2001р. по 19.01.2002р. (п.3.1 договору), за умовами якого позивач за первісним позовом (“виконавець”) зобов'язався забезпечити об слуговування, експлуатацію та утримання електрообладнання напругою до 1000Вт згідно з вимогами ПТЄ та ПБ споживачів силами електротехнічного персоналу “виконавця”.

01.06.2001р. сторонами було підписано, узгоджено та затверджено калькуляцію робіт для “замовника” - ТОВ “Айсберг”.

02.01.2002р. між ПП “Вертон-Сервіс” (“виконавець”) та ТОВ “Айсберг” (“замовник”) було підписано договір №2, терміном дії з 02.01.2002р. по 31.12.2002р., відповідно до умов якого “ви конавець” зобов'язався забезпечити утримання, експлуатацію та обслуговування електрооб ладнання напругою до та вище 1000 Вт згідно з вимогами технічних умов своїми силами та нести відповідальність за його належний стан та експлуатацію.

Згідно п.1.3 договору “замовник” зобов'язаний здійс нювати щомісячно грошовими коштами оплату - згідно домовленості - 100грн.

При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що договір №2 від 02.01.2002р. підписано обома сторонами, завірено печатками підприємств. Докази наявності між сторонами будь-яких інших договорів, зокрема, як підря ду, так і про надання послуг, відсутні в матеріалах справи, такі докази не надавались сторонами та не існують.

З травня 2004 року по грудень 2004 року позивачем за первісним позовом було надано послуги на загальну суму 800грн., що підтверджується актами виконаних робіт, підписаними обома сто ронами, завіреними печатками. Акти приймання виконаних робіт підписано зі сторони ТОВ “Айсберг” без будь-яких зауважень щодо якості, кі лькості наданих послуг.

Умовами п.п.3.1, 3.2 договору №2 передбачено, що по закінченні строку дії договору, тобто після 31.12.2002р., якщо жодною із сторін не заявлено про розі рвання договору, останній продовжується автоматично, тобто до 31 грудня наступного року. Докази наявності пропозицій щодо розірвання договору №2 у 2003, 2004 роках відсутні, а відтак, апеляційний господарський суд цілком обґрунтовано дійшов висновку щодо продовження договору №2, у відповідності до п.3.2 договору, до 31.12.2004р.

Докази здійснення розрахунків по договору та по актам виконаних робіт ТОВ “Айсберг” в строки та обсягах, передбачених п.1.3 договору відсутні. Відтак, утворилася заборгованість відповідача за первісним позовом за період травень-грудень 2004р. у розмірі 800грн.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши обставини неналежного виконання відповідачем за первісним позовом зобов'язань по оплаті вказаного договору, в порушення положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, та з урахуванням вказаних норм законодавства дійшов законного і обґрунтованого висновку, що сума боргу доведена позивачем за первісним позовом.

Згідно приписів частини  2  статті  111-7 Господарського  процесуального  кодексу  України  до  юрисдикції  касаційної  інстанції  не  відноситься  повторна  оцінка доказів та  встановлення  обставин  відхилених  господарським  судом  при  розгляді  спору.

Оскільки факт заборгованості ТОВ “Айсберг” перед ПП “Вертон-Сервіс” підтверджений, апеляційний господарський суд, відповідно до ст.ст.526, 625 ЦК України, дійшов правильного висновку про обов’язок ПП “Вертон-Сервіс” сплатити основний борг в зазначеній сумі, збільшений на річні та індекс інфляції.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі відносно первісного позову є безпідставними, оскільки їм була надана вичерпна оцінка судом апеляційної інстанції. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України.

Що стосується зустрічного позову, то колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заявлена позивачем за зустрічним позовом вимога про визнання договору №2  від 02.01.2002р. неукладеним, не відповідає способам захисту прав суб’єктів господарювання. Вимога про встановлення факту неукладення договору не призводить до поновлення порушених прав, така вимога не може бути предметом спору, самостійно розглядатися в окремій справі. Вимога про визнання договору неукладеним є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам  чинного  законодавства,  а  доводи касаційної скарги  визнаються  непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2007р. у справі №4/274 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Жаботина

А.Уліцький