ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
№ 3/332

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг

на постанову
від 13.02.2007
Луганського апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду
№ 3/332
Луганської області

за  позовом

Відкритого акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг

до

Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат”,             м. Алчевськ

про

стягнення 3 125 994,03 грн.

за участю представників сторін:

від позивача –         Чупрій В.І.

від відповідача –    Гузій А.Р., Тимошенко Г.М., Рудковська І.В., Зубова Л.І.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.01.2007 р. залишено без задоволення заяву Відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про визнання наказу від 16.10.2001 р. № 3/332 таким, що не підлягає виконанню.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до п. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає такий наказ  таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Однак, боржник за виконавчим провадженням, зазначає суд, у межах скороченого провадження за статтею 117 ГПК України намагається вирішити за суттю питання матеріально-правового характеру щодо наявності або відсутності  у стягувача права на отримання заборгованості, що стягнута на його користь за наказом суду від 16.10.2001 р. № 3/332, посилаючись на спеціальні норми Закону про банкрутство, що має бути предметом виключно позовного провадження.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. скасовано ухвалу господарського суду Луганської області від 15.01.2007 р. Заяву Відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано наказ господарського суду Луганської області від 16.01.2001 р. по справі № 3/332 про стягнення 3 125 994,03 грн. з ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" на користь ВАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи постанову апеляційний суд посилається на те, що згідно ч.2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для  подання або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Вимоги позивача, зазначає суд, які підтверджені рішенням суду у даній справі та наказом суду від 16.10.2001 р. № 3/332 є погашеними на підставі ч.2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому заява про визнання наказу господарського суду Луганської області від 16.10.2001 р. по справі № 3/332 таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Оскаржуючи постанову апеляційного суду скаржник просить її скасувати, а ухвалу господарського суду Луганської області від 15.01.2007 р. залишити без змін посилаючись на те, що при винесенні постанови апеляційним судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, зазначених у ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.10.2001 р. задоволено позов Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат". Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 125 994, 03 грн. заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань, про що видано відповідний наказ.

Відділом державної виконавчої служби Алчевського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Луганської області від 16.10.2001 р. № 3/332.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.01.2004 р. порушено провадження у справі про банкрутство "ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, про що було опубліковано оголошення 05.03.2004 р.; протягом 30 днів з моменту опублікування оголошення  ВАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не звернулося у встановленому порядку із заявою з вимогами до ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" та відповідно не було включено до реєстру вимог кредиторів.

Провадження у справі про банкрутство було припинено 28.07.2004 р. у зв'язку з затвердженням мирової угоди між боржником та кредиторами.

Відкрите акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" звернулося до суду із заявою про визнання наказу господарського суду Луганської області від 16.10.2001 № 3/332 таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги позивача – ВАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" вважаються погашеними.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному законом України "Про виконавче провадження".

Невиконання  ВАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" зобов'язання подати  до суду у місячний строк з дня опублікування оголошення про банкрутство ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" письмову заяву з вимогами до боржника, не може бути наслідком оголошення судового рішення таким, що втрачає силу і не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд  визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що наказ визнається таким, що не підлягає виконанню у разі, зокрема, добровільного виконання боржником або іншою особою обов'язку або відсутності останнього повністю чи частково.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звернувшись до суду із заявою про визнання наказу господарського суду Луганської області від 16.10.2001 р. № 3/332 таким, що не підлягає виконанню, заявник  фактично намагається вирішити за суттю питання матеріально-правового характеру щодо наявності чи відсутності у стягувача права на отримання заборгованості.

Крім того, постановою Верховного Суду України від 28.11.2006 р.  у справі № 15/241 пн, скасовано постанову Вищого господарського суду України від 20.09.2006 р. та рішення господарського суду Луганської області від 26.06.2006 р. про припинення правовідносин зі стягнення коштів на підставі наказу № 3/332 від 16.10.2001 р. та справу передано на новий розгляд з посиланням на те, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено повернення виконавчого документу чи припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає постанову Луганського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. помилковою, а тому підлягаючу скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. у справі № 3/332 скасувати, ухвалу господарського суду Луганської області від 15.01.2007 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Л.Невдашенко

Судді:                                                                                         М.Михайлюк

Н.Дунаєвська