ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.
№ 12/466пн

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Першиков Є.В.

судді
Савенко Г.В.

Ходаківська І.П.

розглянув

касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області

на
постанову від 07.11.2005р. Луганського апеляційного господарського суду

у справі
№ 12/466пн господарського суду   Луганської  області

за позовом
Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області

до

Лутугінської міської Ради

про
визнання власності на безхозяйне майно за державою

Представники сторін: не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.10.05 р. у справі № 12/466пн, яке залишене без змін постановою від 07.11.2005р. Луганського апеляційного господарського суду, відмовлено у задоволенні позову Державній податковій інспекції в Лутугінському районі Луганської області до Лутугінської міської ради, м. Лутугіне Луганської області про визнання права власності на безхазяйне майно (каміння піщаника в кількості 5 куб.м.) за державою.

Державна податкова інспекція у Лутугінському районі Луганської області звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 07.11.2005р. Луганського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Луганської області від 03.10.05 р. у справі № 12/466 пн, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 16.07.04р. співробітниками міжрайонного головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Красний Луч на відстані 1 кілометру на південь від кварталу Шевченка м. Лутугіно було виявлено місце розробки, видобування та зберігання каміння піщаника, на місці огляду знаходилось приблизно 5 куб. м каміння, особи, які займалися розробкою каміння не встановлені, про що складено протокол від 16.07.04р.

Постановою від 24.07.04р. у порушенні кримінальної справи по факту виявлення та вилучення каміння піщаника за ознаками злочину, передбаченого статтею 112 КК України, відмовлено за відсутністю складу злочину.

Як зазначено в постанові про відмову у порушенні кримінальної справи вилучене каміння кількістю 5 метрів кубічних було передане на відповідальне зберігання приватному підприємцю Ворончаку Віктору Йосифовичу, що мешкає за адресою: с. Успенка, Лутугінського району, вул. Леніна, 87.

ДПІ у Лутугінському районі подала позов у господарський суд Луганської області до Лутугінської міської ради про визнання права власності на майно, яке не має власника, а саме каміння піщаника в кількості 5 куб. м за державою в особі Державної податкової інспекції в Лутугінському районі з наступним наданням податковій інспекції права розпорядження цим майном з послідуючим перерахуванням коштів до державного бюджету.

За правилами статті 137 ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.04р. у зв'язку з набранням чинності Цивільного кодексу України, безхазяйне майно надходило у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу.

З 01.01.04р. підстави та порядок набуття права власності визначаються за правилами Цивільного кодексу України від 16.01.03р.

Відповідно до статті 335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю.

За правилами статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п’яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З огляду на вищенаведені норми Закону, суд першої та апеляційної інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області до Лутугінської міської Ради, пославшись на зміну законодавчих актів, якими врегульовані питання права власності на безхазяйне майно.

Доводи касаційної скарги про те, що при винесенні рішення судом порушені права податкового органу передбачені п. 12 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" є необґрунтованими, оскільки відповідно до цієї норми Закону державні податкові інспекції проводять роботу пов'язану з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, що перейшло за правом успадкування до держави, скарбів і конфіскованого майна, тоді як порядок набуття права власності на безхазяйну річ визначено ЦК України 2003 р., про що зазначалося вище.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову від 07.11.2005 р. Луганського апеляційного господарського суду у справі № 12/466пн господарського суду Луганської області залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                      Є. Першиков

Судді                                                                                               Г. Савенко

І.  Ходаківська