ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.                                                                                Справа №  20/149

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Василишина А.Р. за участю секретаря судового засідання помічника судді Васильєвої О.М.

за участю представників сторін:

в судовому засіданні від 12 червня 2007 року –

позивача: Макарська К.О. (дов. б/н від 18.07.2006р.);

відповідача: Юрчук А.Є. (дов. № 762/10-06 від 18.05.2007р.);

Максимов С.М. (дов. № 116/10-06 від 18.04.2007р.);

в судовому засіданні від 12 червня 2007 року –

позивача: Макарська К.О. (дов. б/н від 18.07.2006р.);

відповідача: Санковська Є.П. (дов. № 115/10-10 від 11.04.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Пустомитимолоко”

до відповідача Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування першої податкової вимоги від 2 лютого 2007 року № 1/15 та заборону відчуження активів, які перебувають у податковій заставі.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Пустомитимолоко” (надалі – Позивач)  звернулося в господарський суд з позовом до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції (надалі –Відповідач) про скасування першої податкової вимоги від 2 лютого 2007 року № 1/15 та заборону відчуження активів, які перебувають у податковій заставі.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що:

Позивачем оскаржено в судовому порядку  податкові повідомлення-рішення Відповідача                          № /0 та № /0 від 1 вересня 2005 року.

Постановою господарського суду Рівненської області від 25 квітня 2006 року по справі                             № 18/75 (суддя Гудак А.В.; а.с. 9-14) частково задоволено позов Позивача, скасовано податкові повідомлення-рішення Відповідача від 1 вересня 2005 року № /0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість в сумі 63680,50 грн. з моменту його прийняття та № /0 від 1 вересня 2005 року в частині нарахування транспортного податку в сумі 282 грн. і застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 141 грн.; в решті позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу про скасування даної постанови господарського суду та вказує у позовній заяві про те, що станом на 21 березня 2007 року судом апеляційної інстанції справа по суті не розглянута, і відповідно –податкове зобов’язання є неузгодженим, а отже право на застосування податкової застави у Відповідача немає. Позивач вказує, що податкового боргу Позивач не має.

Крім того Позивач вказує на незаконність підстави, за якою Відповідачем здійснено обтяження у вигляді податкової застави всіх активів Позивача. Позивач вказує, що 19 березня 2007 року Відповідачем виправлена помилка згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна                    № 11685651, змінено документ-підставу, вказано Абзац 3 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким підставою є: несплата у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації, –з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку. Позивач вказує на її незаконність з огляду на те, що Позивач самостійно не визначив податкове зобов’язання у податкових деклараціях.

В судових засіданнях представники Відповідача заперечили проти позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи доводами викладеними в запереченні № 199/10-10 від 16 квітня 2007 року  (а.с. 25-27), просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні від 12 червня 2007 року оголошувалася перерва до 14 червня 2007 року до 14 години 30 хвилин, про що учасники судового процесу повідомлені під розписку (а.с. 58).

В судовому засіданні від 14 червня 2007 року представник Позивача подав пояснення на позовну заяву (а.с. 60) в яких Позивач доводить незаконність накладення податкової застави на підставі абзацу 2 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, та вказує на безпідставність накладення податкової застави на всі активи платника податків

Виносячі постанову по даній справі суд виходив з наступного.

Відповідачем було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства у Позивачаза період з 1 липня 2002 року по 31 березня 2005 року, про що складено акт перевірки № 132/23-21822-557520 від 31 серпня 2005 року.

За наслідками перевірки Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 1 вересня 2005 року, яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з власників транспортних засобів в сумі 3 481 грн. (в тому числі 2 094 грн. основний платіж та 1 387 грн. штрафні (фінансові) санкції),  та податкове повідомлення-рішення № /0 від 1 вересня 2005 року, яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем ПДВ в сумі 191 041 грн. 50 коп. (в тому числі основний платіж 127 361 грн. 00 коп. та 63 680 грн. 50 коп. штрафні (фінансові) санкції).

Дані податкові повідомлення-рішення оскаржувалися в адміністративному порядку і залишилися без змін, а скарги без задоволення.

Позивач оскаржував до господарського суду податкові повідомлення-рішення Відповідача.

Постановою господарського суду Рівненської області від 25 квітня 2006 року по справі № 18/75            (а.с. 9-14) частково задоволено позов Позивача, скасовано податкові повідомлення-рішення Відповідача від 1 вересня 2005 року № /0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість в сумі 63680,50 грн. з моменту його прийняття та № /0 від 1 вересня 2005 року в частині нарахування транспортного податку в сумі 282 грн. і застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 141 грн.; в решті позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу про скасування даної постанови господарського суду, оскільки, на його думку, господарським судом неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні від 8 травня 2007 року Відповідач надав суду ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 29 січня 2007 року по справі № 18/75 (а.с.39-41).

Даною ухвалою суд апеляційної інстанції залишив без змін постанову господарського суду Рівненської області від 25 квітня 2006 року по справі № 18/75 (а.с. 9-14), а апеляційні скарги без задоволення.

Зі змісту частини 2 резолютивної частини ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 29 січня 2007 року по справі № 18/75 (а.с.39-41) вбачається, що її було проголошено в судовому засіданні від 29 січня 2007 року (за участю: представника Позивача –Добрянського І.В.; представників Відповідача –Санковської Є.П. та Бондаря Г.В.), після чого вона набрала законної сили.

Згідно частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України: у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Згідно частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України: Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, існування даної ухвали спростовує твердження Позивача (висвітлене в позовній заяві) про те, що: станом на 21 березня 2007 року судом апеляційної інстанції справа по суті не розглянута, податкове зобов’язання є неузгодженим, та право на застосування податкової застави у Відповідача немає.

Перша податкова вимога № 1/15 (а.с. 8) прийнята Відповідачем 2 лютого 2007 року, тобто –після набрання судовим рішенням по справі № 18/75 законної сили. Відповідно, дана податкова вимога прийнята Відповідачем законно та підставно, адже за наслідками розгляду справи № 18/75 у Позивача існує податковий борг.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 11107880 від 2 лютого 2007 року (а.с. 18), виданого Рівненською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України, Відповідачем здійснено обтяження у вигляді податкової застави всіх активів Позивача.

Дане обтяження було застосовано на підставі абзацу 2 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

19 березня 2007 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 4444578 внесено зміни, а саме виправлено полилку в графі: „Підстава обтяження”, зазначено: „абзац 3 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 11685651 від 19 березня 2007 року, виданого Рівненською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України (а.с. 19).

Клопотанням Відповідача від 15 травня 2007 року (а.с. 44) Відповідачем долучено до справи  витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 12500258 від 15 травня 2007 року, виданого Рівненською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України (а.с. 45), згідно якого 15 травня 2007 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 4444578 внесено зміни, а саме виправлено полилку в графі: „Підстава обтяження”, зазначено: „абзац 4 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно абзацу 4 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”: право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні.

У Позивача існує податковий борг, а тому Відповідач мав право на застосування податкової застави на підставі абзацу 4 підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З поданих Позивачем доказів та доводів суд не вбачає жодних підстав для заборони Відповідачу відчужувати активи, які перебувають у податковій заставі.

Доводи Позивача висвітлені у позовній заяві безпідставні і до уваги судом не беруться.

Доводи Позивача висвітлені у пояснені на позовну заяву (а.с. 60) до уваги судом не беруться, оскільки вони не входять у межі позовних вимог, які висвітлені Позивачем у позовній заяві  (а.с. 2-5), а суд в силу частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства не може виходити за ці межі.

Враховуючи вищевикладене господарський суд Рівненської області відмовляє Позивачу в задоволенні позову.

Судовий збір у відповідності до статтей 87, 98 і Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на Позивача.

Керуючись статтями 87, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

2. Постанову направити сторонам у справі.

3. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови оформлено та підписано 20.06.2007р.

Суддя                                                           Василишин А.Р.