ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2007 р.
Справа № 13/92-2173

11 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Стопника С.Г.

при секретарі судового засідання Козловській Т.П.

Розглянув справу

за позовом: Прокурора Підволочиського району, вул. Залізнична, 1, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800, в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, вул. Д.Галицького, 67, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, 47800

до: Скалатського малого комунального підприємства "Житловик", вул. Тернопільська, 3, м.Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, 47851

За участю представників:

позивача:          Турчин Н.Г. –довіреність №1562/04 від 31.05.2007 р.

відповідача:          Орлик В.К. - начальник

прокурора:           Тиховліс Г.М. –прокурор Відділу представництва інтересів громадян і

держави в судах Прокуратури Тернопільської області

Суть справи:

про стягнення 2952,77 грн. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Відповідач проти позову не заперечив, його представник в судовому засіданні позов визнав, а також зазначив, що заборгованість по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України виникла внаслідок важкого фінансового становища підприємства.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст.130 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін, судом встановлено:

- відповідно до ст.ст.14, 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 р. (з наступними змінами), ст. 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 р. (з наступними змінами), п.2.1.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 і зареєстрованої в Мін’юсті України 16.01.2004 р. за №128/2004 (з наступними змінами), відповідач, як страхувальник, являється платником внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування і зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.

Як випливає із змісту Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, поряд із суб’єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднаннями, бюджетними, громадськими та іншими установами та організаціями, об'єднаннями громадян, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (п.1 ст.1 Закону) до платників зазначеного виду збору, відносяться і фізичні особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (п.4 ст.1 Закону), обов’язок перерахування збору з яких покладено на підприємств - страхувальників.

У відповідності до ч.6 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.5.1.4 вищевказаної Інструкції, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески шляхом  перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Як випливає з матеріалів справи, зокрема картки особового рахунку страхувальника, обґрунтованого розрахунку суми позову, Акту перевірки №8 від 16.03.2007 р., проведеної за період 01.01.2004 р. по 13.03.2007 р. на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування Скалатського малого комунального підприємства "Житловик", рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду, №206 та №207 від 16.03.2007 р., відповідач належним чином не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду, в результаті чого станом на 21.03.2007 р. за підприємством рахується заборгованість на загальну суму 2952,77 грн., з яких: 2197,39 грн. недоїмки по сплаті страхових внесків, що виникла після 01.01.2004 р. (2126,09 грн. за ставкою 32% та 71,30 грн. за ставкою 1-5%), 581,38 грн. фінансових санкцій, а також 174 грн. пені.

Наявність вищезазначеної суми заборгованості перед Пенсійним фондом України підтверджується також Актом звірки розрахунків, складеним на вимогу суду станом на 31.05.2007 р. та підписаним представниками сторін.

Згідно ч.2 ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.106 вищевказаного Закону, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.

Враховуючи, що відповідач у встановленому порядку не оскаржив направлені на його адресу вимоги Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі про сплату боргу, проти позовних вимог не заперечив і станом на день розгляду справи заявлену в позові до стягнення суму заборгованості не погасив, а тому позовні вимоги про стягнення з Скалатського малого комунального підприємства "Житловик" 2952,77 грн. заборгованості по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України підлягають задоволенню як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем.

Відповідно до ст.94 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  КАС України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити.

2. Стягнути з Скалатського малого комунального підприємства "Житловик", вул. Тернопільська, 3, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, код 31973667:

- на користь Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, вул. Д.Галицького, 67, смт. Підволочиськ, Тернопільська область, код 21156441 - 2197,39 грн. недоїмки по сплаті страхових внесків, що виникла після 01.01.2004 р. (2126,09 грн. за ставкою 32% та 71,30 грн. за ставкою 1-5%), 581,38 грн. фінансових санкцій, а також 174 грн. пені;

- в дохід Державного бюджету України –102 грн. судового збору.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 06 червня 2007 р.  до адміністративного суду апеляційної інстанції - Львівського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          С.Г. Стопник