ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.03.07                                                                                           Справа  № 19/144

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді                                     Кравчук Н.М.

суддя                                                             Гнатюк Г.М.

суддя                                                             Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційну скаргу державного підприємства «Радивилівський комбінат хлібопродуктів», м.Радивилів від 26.12.2006 р. №69/юр

на рішення господарського суду Рівненської області від 10.11.2006 р.

у справі №19/144

за позовною заявою селянського фермерського господарства «Мрія», с. Кутянка,  Острозького району,  Рівненської області.

до відповідача державного підприємства «Радивилівський комбінат хлібопродуктів»,

м. Радивилів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дочірнє

ідприємство «Оженин-млин»АТВТ «Острозьке КХП»,смт. Оженин, Острозького

району, Рівненської області.

про стягнення суми,

за участю представників сторін:

від позивача –не з”явився;

від відповідача  –не з”явився;

від третіх осіб : не з”явились;

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання  про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Рівненської області від   10.11.2006 р.у справі  № 19/144 задоволено позов селянського фермерського господарства «Мрія” до державного підприємства «Радивилівський комбінат хлібопродуктів», м.Радивилів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство «Оженин-млин»АТВТ «Острозьке КХП»про стягнення 2069,65 грн .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,  відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вважає рішення незаконним, прийнятим при неповному з”ясуванні обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та у позові відмовити повністю, мотивуючи тим, судом не залучено до участі у справі належних відповідачів –ДП „Оженин Млин”  АТВТ „Острозьке ХПП” та Рівненське ОДП ЛДАК „Хліб України”, які повинні нести відповідальність до договору, у ДП „Радехівський комбінат хлібопродуктів” заборгованості перед позивачем немає, оскільки ніякого зерна від СФГ «Мрія»відповідачем отримано не було, зерно отримано від Рівненського  ОДП ДАК «Хліб України», а тому позовні вимоги  є необгрунтованими.

В судове засідання  сторони не з”явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить поштові повідомлення про отримання ухвали суду. За таких обставин, Львівський апеляційний господарський суд вважає за доцільне розглядати справу по наявних матеріалах в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що відсутні підстави для  скасування оскаржуваного рішення  та, відповідно, задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Між ДП "Радивилівський КХП" (покупець), СФГ "Мрія" (продавець) та ДП "Оженин-млин" АТВТ "Острозьке ХПП" (зберігач) було укладено три договори купівлі-продажу жита гр. А, а саме:

- договір від 14.08.2003 р., за умовами якого продавець зобов'язувався доставити зберігачу для покупця 40 тонн жита гр. А по ціні 500 грн./тн.;

- договір від 19.08.2003 р. № 691, за умовами якого продавець зобов'язувався доставити зберігачу дл я покупця 27,487 тонн жита гр.А по ціні 550 грн./тн.;

- договір від 2003 р. б/н, за умовами якого продавець зобов'язувався доставити зберігачу для покупця 4000 кг. жита гр.А по ціні 550 грн./тн.

Вищезазначені договори підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. По своїй правовій природі дані договори носять змішаний характер (купівлі-продажу, зберігання) та відповідають нормам ЦК УРСР в редакції 1963 року чинному на момент укладення договорів.

Як встановлено під час розгляду справи, договір від 14.08.2003 р. купівлі-продажу  жита гр.А по ціні 500 грн./тн. сторонами не виконувався, оскільки жито продавалось за ціною 550 грн./тн, тобто, сторони  дійшли згоди щодо іншої істотної умови договору - ціни.

Як вбачається з матеріалів справи СФГ "Мрія" здало на зберігання ДП "Оженин-млин" жито групи А в загальній кількості 31250 кг., а саме:

- згідно квитанції № 078261 від 14.08.2003 р. - 4258 кг. на суму 2341,90 грн.;

- згідно квитанції № 078263 від 15.08.2003 р. - 4427 кг. на суму 2434,85 грн.;

- згідно квитанції № 078266 від 16.08.2003 р. - 18802 кг. на суму 10341,10 грн.;

- згідно квитанції № 071623 від 29.08.2003 р. - 3763 кг. на суму 2069,65 грн.

ДП "Радивилівський КХП" прийняло та оплатило жито гр.А в кількості 27487 кг. по ціні 550 грн./тн. відповідно до умов договору від 19.08.2003 р. № 691.

22.10.2003 року ДП "Радивилівським КХП" було отримано від зберігача зернопродукцію в загальній кількості 7400 кг., в тому числі овес - 3637 кг. та жито - 3763 кг., що підтверджується наказом ДП "Оженин-млин" від 22.10.2003 р. № 259 (а.с. 12), довіреністю від 21.10.2003 р. ЯЖФ № 767428 (а.с.11), товарно-транспортною накладною № 015369 від 22.10.2003 р. (а.с. 13).

Окрім того, на вказану кількість жита (3763 кг) виписано накладну від 22.10.2003 р. на суму 2069,64 грн., яка скріплена печатками СФГ "Мрія" та ДП "Оженин-млин" із зазначенням "відпущено Радивилівському комбінату хлібопродуктів" (а.с.56). Тобто, місцевим господарським судом правильно встановлено факт відпуску відповідачу жита вагою 3763 кг..

У зв'язку із непроведенням оплати за отриману зернопродукцію, СФГ "Мрія" направило відповідачу претензію від 02.06.2004 р. з вимогою сплатити 2069,65 грн. боргу, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Заперечення відповідача та посилання на ту обставину, що зазначену кількість жита він  отримав від Рівненського ОДП ДАК "Хліб України" за договором від 17.10.2003 р. № 34/906, згідно умов якого мав придбати овес в кількості 3637 кг. та жито в кількості 3763 кг., судом до уваги не приймаються, оскільки договором від 17.10.2003 р. № 34/906 укладеним між Рівненським ОДП ДАК "Хліб України" (продавець) та ДП "Радивилівським КХП" (покупець) передбачено купівлю-продаж жита групи Б в кількості 3763 кг. по ціні 470 грн./тн., тобто існували інші договірні відносини з встановленням інших цін.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно реєстрових книг ДП "Оженин-млин" про видачу зернопродукції у 2003 році,  ДП "Радивилівський КХП" отримувало жито групи А в кількості 3763 кг. Відомості про отримання жита вказаної групи та кількості іншими покупцями відсутні. Щодо отримання відповідачем жита групи Б тієї ж кількості підтвердженя немає.

ДП "Радивилівський КХП"  не підтверджено жодним належним та допустимим доказом отримання від Рівненського ОДП ДАК "Хліб України" жита саме групи Б в кількості 3763 кг. Натомість надано копію прийомної квитанції від 23.10.2003 р. № 720218 про здачу Рівненським ОДП ДАК "Хліб України" зберігачу - ДП "Оженин-млин" жита в кількості 3756 кг. на суму 1765,32 грн. (а.с. 64). Відтак жито від ДАК "Хліб України" було здане пізніше та в іншій кількості ніж отримане відповідачем 22.10.2003 р. в кількості 3763 кг.

Львівський апеляційний господарський суд приходить до  висновку, що мало місце прострочення виконаня зобов”язань зі сторони відповідача - по сплаті основної суми заборгованості, та  протилежного суду не доведено,  чим порушено договірні  зобов”язання .

Згідно з ч. 3 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні права та обов‘язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання, зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін , а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Рівненської області від 10.11.2006 р.  у справі № 19/144 залишити без змін, а  апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.          Справу передати до місцевого господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                            Н. М. Кравчук

Суддя                                                                               Г.М. Гнатюк

Суддя                                                                               О.Л.Мирутенко