ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.07                                                                                        Справа №  8/87/07

Суддя   Попова І.А.

22.03.2007 р.

Справа № 8/87/07

Позивач
Державний вищий навчальний заклад “Запорізький Національний університет” Міністерства освіти і науки України, м. Запоріжжя

Відповідач
Товариство з обмеженою відповідальністю “Союз”, м. Запоріжжя

Суддя

І.А. Попова

Представники

Позивача:
Борисов К.Б., дов. від 15.03.2007 р.
Ілюхін А.В., дов. від 13.03.2007 р.

Відповідача:
Корнійчук О.М., прот. № 3 від 13.12.1999 р.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 13790 грн. надмірно сплачених грошових коштів.

Розгляд справи відкладався, в засіданні оголошувалася перерва, вступну та резолютивну частини рішення оголошено сторонам в засіданні 22.03.2007 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог вказує, що Державним вищим навчальним закладом “Запорізький Національний університет” з товариством “Союз” 09.07.2004 р. укладено договір підряду № 2Д на виконання робіт з капітального ремонту великої спортивної зали спорткомплексу. Під час проведення комплексної планової перевірки контрольно-ревізійним управлінням правильності застосування кошторисних норм та розцінок встановлено, що внаслідок відсутності прямої розцінки в нормативно-кошторисній базі на деякі види робіт, потрібно було їх розцінювати калькуляційним методом згідно визначення трудовитрат на ці роботи за фактичними витратами, а не за розцінками, зазначеними у кошторисі. Позивач вказує, що внаслідок цього порушення за період липень –вересень 2004 р. відповідачу були зайво сплачені грошові кошти спеціального фонду на суму 13790 грн. Просить стягнути з відповідача необґрунтоване завищення вартості ремонтних робіт у сумі 13790 грн.

Відповідач заявлені вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень вказує, що вартість, обсяги та якість виконаних товариством “Союз” робіт відповідають умовам договору та узгодженому кошторису.

Заслухавши представників, вивчивши наявні матеріали, суд встановив, що 09.07.2004 р. сторонами по справі укладено договір підряду № 2Д на виконання робіт по капітальному ремонту великої спортивної зали спорткомплексу ЗДУ за умовами якого відповідач зобов’язався у межах договірної ціни виконати власними силами передбачені замовником роботи згідно кошторису. Сторони визначили договірну ціну робіт у межах 193822 грн. Роботи, визначені кошторисом, виконані відповідачем та прийняті позивачем за актами форми № КБ-2в та № КБ-3. Що стосується спірних за договором робіт, вони прийняті замовником за актом форми № КБ-2в за серпень 2004 р. та справки форми № КБ-3 за серпень 2004 р.

В обґрунтування вимог про стягнення вартості ремонтних робіт позивач посилається на висновки Контрольно-ревізійного управління, викладені в акті № 030/00 від 22.09.2006р. Згідно акту встановлено, що покриття крильця входу та сходинок всередині приміщення керамічною плиткою розцінено по розцінкам Е 15-13-1 “Облицювання сходинок та підсходинок мармуровими полірованими плитами” та додатково роботу по встановленню куту сходинки з урахуванням одиничної розцінки Р 9-21-1 “Обрамлення бетонних сходинок кутовою сталлю”, що призвело до необґрунтованого завищення вартості даних робіт. Зазначені роботи повинні бути розцінені наступним чином: покриття площадки крильця входу –по розцінці р 7-28-2 “Улаштування покриття підлоги із керамічних плиток на розчині” та облицювання сходинок та підсходинок керамічною плиткою з обрамленням алюмінієвим кутовим профілем –по розцінці Р 13-22-5 “Лицювання поверхні відкосів керамічними плитками з установкою кутових елементів”. Також, улаштування захисту стін та вікон сіткою необґрунтовано розцінено по Р 34-68-1 “Улаштування наружної екраніровки біметалічною проволокою діаметром 3 мм стін будівель” по ДБН Д.2.2-34-99 “Споруди зв’язку, радіомовлення та телебачення”. Через відсутність прямої розцінки на зазначені роботи в нормативно-кошторисної базі, потрібно було розцінити дану роботу по фактичним витратам. В результаті за період липень –вересень 2004 року зайво сплачено коштів спеціального фонду КПКВ 2123 на суму 13790 грн., чим порушено вимоги ДБН Д.1.1-1-2000. Згідно усної домовленості з підрядником в особі директора ТОВ “Союз” та представників КП “Управління капітального будівництва” з урахуванням досвіду фактичних трудовитрат та виробництва аналогічних робіт, визначилися, що зазначена робота виконувалася бригадою у кількості чотирьох осіб протягом семи днів з тривалістю вісім годин, всього 224 люд/години. Підрядник ТОВ “Союз” від підписання розрахунку вартості необґрунтовано завищених робіт відмовився.

Судом встановлено, що за виконані роботи згідно кошторису та договірної ціни замовник розрахувався у повному обсязі. Доводи позивача щодо зайво сплачених коштів спеціального фонду суд знаходить безпідставними внаслідок наступного: по-перше, як встановлено, відсутні прямі розцінки на роботи з облицювання сходинок та підсходинок керамічною плиткою з обрамленням сходинок оцинкованим кутом та на роботи з улаштування захисної сітки на стіни. В акті КРУ від 22.09.2006 р. зазначено, що ці роботи слід було розцінювати за іншими розцінками по ДБН. Однак і названі в акті КРУ ДБН також не передбачають обов’язковості застосування їх до зазначених робіт.

По-друге, в разі відсутності прямих розцінок на підрядні роботи таку роботу слід розцінювати калькуляційним методом згідно визначення трудовитрат на дану роботу по фактичним витратам.

У акті наведено розрахунок трудовитрат з урахуванням досвіду трудовитрат на виробництво аналогічних робіт із чого і зроблений висновок про розмір надмірно сплачених відповідачу грошових коштів. Суд не може прийняти акт № 1 від 07.09.2006 року в якості належного доказу трудовитрат відповідача на зазначені роботи, оскільки він відображає не фактичні витрати заданими роботами, а трудовитрати з аналогічних робіт. Крім того, вказаний акт від 07.09.2006 р. містить розрахунок визначення трудовитрат лише на роботи з улаштування захисту стін та вікон сіткою.

За встановлених обставин суд не вважає доведеним позивачем розмір надмірно сплачених грошових коштів, заявлений до стягнення.

В позові відмовляється.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                                І.А. Попова

Рішення підписано 11 квітня 2007 року.