донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.04.2007 р.                                                                            справа №9/4

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Коваль Ю.А. (довіреність від 04.04.2007р.)
Лаухина А.М. (довіреність від 04.04.2007р.)
Тахтаулова С.А. (довіреність від 04.04.2007р.)
,

від відповідача:
Бережний Р.В. (довіреність №1-102 від 22.01.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
01.02.2007 року

по справі
№9/4  (суддя Марченко О.А.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Донецькглавснаб” м.Донецьк

до
Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез Донецької області

про
стягнення 13 777грн.92коп.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007року позивач, Відкрите акціонерне  товариство „Донецькглавснаб” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької  області з позовом до Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез про стягнення заборгованості у сумі 13777грн.92коп.

Рішенням від 01.02.2007року господарський суд Донецької області (суддя Марченко О.А.) позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Стягнув з відповідача заборгованість у сумі 13777грн.92коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 137грн.78коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп. Судове рішення мотивоване тим, що заборгованість відповідача підтверджена матеріалами справи та визнані останнім письмово.

Не погодившись з прийнятим рішенням,  відповідач звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить рішення суду скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми матеріального права. Так, скаржник вважає, що рахунок-фактура №100028 від 16.01.2004року не може бути доказом факту поставки продукції, оскільки його примірник документу не відображає ким була передана та отримана продукція, та в який час.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст.28,29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 11 вказаного Кодексу підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.

Так, господарським судом встановлено, що Відкритим акціонерним товариством „Донецькглавснаб”, м.Донецьк (позивач)  на підставі листа Державного підприємства „Тореантрацит” за  №05/1-7-9 від 16.01.2004р.  представнику відповідача за довіреністю серії НАЗ 563825 від 16.01.2004року було видано продукцію, а саме: рукав напірний-32мм Р-40 атм у кількості 200м, про що свідчить рахунок-фактура №100028 від 16.01.2004р. на суму 13777,92грн. (а.с.11). Оплату замовленої продукції ДП „Торезантрацит”, м.Торез гарантувало до 22 січня 2004року. (а.с.9)

Як вбачається із матеріалів справи, сторони здійснили встановлення правовідносин не шляхом оформлення письмового договору, а конклюдетно, тобто,  дії відповідача і позивача були правочином, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та підпадає під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.655 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу –це договір, за яким одна сторона зобов'язується передати продукцію у власність другій стороні, яка, в свою чергу, зобов'язується прийняти продукцію та оплатити за неї визначену суму.

Основними та певними ознаками договору купівлі-продажу є перехід майна у власність покупця.

В силу загальних приписів  ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського  кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

В даному випадку, спір випливає із конклюдентних дій, про що  свідчать лист-заявка ДП „Тореантрацит” №05/1-7-9 від 16.01.2004р., рахунок-фактура №100028 від 16.01.2004р.  та довіреність серії НАЗ 563825 від 16.01.2004року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманої продукції у порушення вимог цивільного законодавства не виконав.

У відповідності до вимог ст.530 Цивільного кодексу України вимога про оплату боргу у сумі 13777,92грн. була викладена позивачем у претензії №07/-282 від 05.11.2004року (а.с.12),  яка була отримана відповідачем та визнана останнім листом №1-04/01-672 від 01.12.2004року (а.с.13). Але, у відзиві на позов від 29.01.2007року відповідач визнає позовні вимоги частково у сумі 7176грн.00коп., мотивуючи тим, що довіреність серії НАЗ 563825 від 16.01.2004року була видана Дубровій В.П. на отримання тільки рукава  напірного діаметром 50мм у кількості  200м.

Матеріали справи та і  у ході розгляду справи заборгованість у сумі 13777,92грн. відповідачем визнана у повному обсязі,  оскільки продукція була отримана відповідачем (а.с.45) та  не була повернута позивачеві.

Частиною 5 статті 78 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову  за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству  або не порушують прав і охоронювальних законом інтересів інших осіб.

Судова колегія вважає, що, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції були з'ясовані фактичні обставини, які мають значення для справи та обґрунтовано зроблено висновок щодо неналежного виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань.

Заперечення в апеляційній скарзі щодо рахунку-фактури №100028 від 16.01.2004р., який, на думку відповідача, не може бути доказом факту поставки продукції, судова колегія не приймає до уваги, оскільки саме рахунок-фактура від 16.04.2004року є документом, який підтверджує  отримання продукції з вказівкою її найменування, кількості, ціни та підсумкової суми. Крім того, в матеріалах справи є лист Державного підприємства „Торезантрацит”  №05/1-7-9 від 16.01.2004р., на підставі якого була видана продукція.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження судова колегія  вважає, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 01.02.2007року  ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Торезантрацит” м.Торез Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 01.02.2007року у справі № 9/4 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС