ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.                                                           Справа № 10/124"Д"

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     від позивача: Шевчук Ю.П. (довіреність №8728/Ш/10 від 24.05.2006 року),

від відповідачів:

- ТОВ "Онві": Тітовнін О.В. (довіреність від 26.03.2007 року),

- ПП "Рейдер": не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі (м.Житомир)

на постанову господарського суду Житомирської області

від "20" листопада 2006 р.  у справі

за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м.Житомирі (м.Житомир)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Онві" (м.Житомир) та

приватного підприємства "Рейдер" (м.Кіровоград)

про визнання недійсним господарського зобов'язання та стягнення 8 550,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2005 року Житомирська об'єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання на підставі ст.207 Господарського кодексу України недійсним договору купівлі-продажу, укладеного у жовтні 2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Онві" та приватним підприємством "Рейдер", як такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та застосування реституційних наслідків, передбачених ст.208 вищевказаного Кодексу.

Позивач у позовній заяві вказує, що рішенням Кіровоградського районного суду м.Кіровограда від 28 вересня 2004 року визнано недійсними установчі документи та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Рейдер" з моменту реєстрації. При розгляді вказаної цивільної справи встановлено, що ПП "Рейдер" створено формально, його засновники господарською діяльністю не займались.

Податковий орган зазначає, що ПП "Рейдер" за юридичною та фактичною адресами не знаходиться, у відповідному періоді податкова звітність подана підприємством із заниженими показниками.

Постановою господарського суду Житомирської області від 20 листопада 2006 року у справі №10/124"Д" в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, ДПІ у м.Житомирі подала  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані положення ст.207 Господарського кодексу України та не враховані положення Пленуму Вищого господарського суду України від 25.07.2002 року "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки" згідно яких визнання в судовому порядку установчих документів недійсними та неподання звітності до органів державної податкової служби є одними із доказів спрямованості умислу суб'єкта оспорюваних угод на укладення угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

ДПІ у м.Житомирі вважає, що оспорюваний договір не відповідає вимогам законодавства, оскільки установчі документи ПП "Рейдер" визнано недійсними з моменту реєстрації, тобто підприємство не мало цивільної дієздатності.

Відповідач - ТОВ "Онві" у письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів скарги.

Відповідач - ПП "Рейдер" письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав, його представник в судове засідання не з'явився.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримує.

Представник відповідача - ТОВ "Онві" проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд Житомирської області виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів по спірній угоді, або хоча б в одного з них мети завідомо суперечної інтересам держави та суспільства.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

У  жовтні 2004 року між ТОВ "Онві" та ПП "Рейдер" укладено угоду, згідно якої ТОВ "Онві" придбало у ПП "Рейдер" товар (проволока ніхромована) на загальну суму 8 550, 00 грн., що підтверджується виписаною ПП "Рейдер" податковою накладною №134 від 04 жовтня 2004 року (а.с.18), накладною №134 від 04 жовтня 2004 року (а.с.17), платіжним дорученням №31367 від 03 листопада 2004 року.

ТОВ "Онві" відображено вказану операцію у книзі обліку та придбання товарів (робіт, послуг) та віднесено до податкового кредиту суму 8 550,00 грн. у відповідних податкових періодах.

Рішенням Кіровоградського районного суду м.Кіровограда від 28 вересня 2004 року, яке набрало законної сили, визнано недійсними установчі документи та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Рейдер" з моменту реєстрації (а.с.10).

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає скаргу необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Ч.1 ст.208 цього Кодексу передбачено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності  наміру  лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується  за рішенням суду в доход держави

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (або однієї із сторін) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, наявність умислу у сторін на укладення угоди з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства не може бути підтверджена лише рішенням суду про визнання установчих документів цієї сторони договору недійсними, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди.

Крім того, ПП "Рейдер" значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій, що підтверджується листом Головного управління статистики у Кіровоградській області №13-5734 від 23.11.2005 року (а.с.31), відповідно є належним учасником цивільних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення оспорюваного договору обидві сторони були зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності, взяті на облік як платники податків, операції по спірному договору зі сторони ТОВ "Онві" проведені у його бухгалтерському та податковому обліку, підприємство сплатило продавцю в ціні товару податок на додану вартість.

Факт незнаходження ПП "Рейдер" за юридичною та фактичною адресами та подання декларацій з заниженими показниками не може бути доказом наявності умислу у товариства на укладення угоди з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, оскільки дані про те, що укладаючи спірну угоду, ПП "Рейдер" мало за мету не сплачувати податки відсутні, причини подання підприємством податкової звітності з заниженими показниками не встановлені.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що умисел відповідачів на укладення оспорюваної угоди з метою суперечною інтересам держави і суспільства належними доказами не доведений.

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 Господарського кодексу України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування санкцій, передбачених ч.1 ст.208 вказаного Кодексу, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (наприклад вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків тощо).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

За таких обставин, постанова господарського суду Житомирської області від    20 листопада 2006 року у справі №10/124 "Д" прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову господарського суду Житомирської області від 20 листопада 2006 року  - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 5 прим.

1- в справу

2-4- сторонам

5- в наряд