ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.
Справа № 5/296-06-7816

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання  Друзенко  К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бевза К.І. за довіреністю від 04.01.2007р.;

Пекарська Т.Л. за довіреністю від 04.01.2007р.

від відповідачів: від Одеської залізниці –Кіташевський Д.А. за довіреністю від 13.11.2006р. за №429;  від   ДП ”Ровенькиантрацит” –не з'явився

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Державного підприємства ”Одеська залізниця”

на рішення господарського суду Одеської   області від 08 листопада 2006року

у справі №5/296-06-7816

за позовом    Акціонерного товариства закритого типу ”Виробниче об'єднання ”Облпаливо”

до  відповідачів: 1)Державного підприємства ”Одеська залізниця”;

2)Державного підприємства ”Ровенькиантрацит”

про стягнення 831,60грн., -

В С Т А Н О В И В:

АТЗТ ”Виробниче об'єднання ”Облпаливо”  звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Одеської залізниці  про стягнення   вартості нестачі вугілля в сумі 831,60грн.

Ухвалою господарського суду  Одеської області від 27.09.2006р. суд за власною ініціативою залучив до справи іншого відповідача-вантажовідправника Державного підприємства „Ровенькиантрацит”.(а.с.28)

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2006р. у справі №5/296-06-7816 (суддя Могил С.К.) позов АТЗТ ”Виробниче об'єднання ”Облпаливо”  задоволений частково.

З  Одеської залізниці  на користь АТЗТ ”Виробниче об'єднання ”Облпаливо” стягнуто 449,06грн. основного боргу,  102грн. державного мита,  118грн. за ІТЗ судового процесу. В стягненні 382,54грн. відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідальність за недостачу вугілля з врахуванням природних втрат покладаються на перевізника –Одеську залізницю, оскільки залізниця згідно ст.ст. 110, 114, 115 Статуту залізниць України, несе відповідальність за збереження вантажу  під час перевезення.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ДП ”Одеська залізниця”   звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким звільнити їх від відповідальності, з мотивів, викладених у апеляційній скарзі.

ДП ”Ровенькиантрацит”  про час і місце судового засідання повідомлено належним чином, але у судове засідання не з’явились,  відзив на апеляційну скаргу не надали, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутністю.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 23.01.2007р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників від позивача та скаржника, апеляційним господарським судом встановлено:

Із матеріалів справи вбачається, що у вагоні відкритого типу №66684960  по залізничній накладній №52630095 від 18.02.2006р. вантажовідправником –ДП ”Ровенькиантрацит” зі станції відправлення „Лобовські Копі” Донецької залізниці на адресу позивача  (станція ”Одеса-Товарна” Одеської залізниці)  було направлено у вологому стані вугілля марки Антрацит АС в кількості 69т.

При цьому ДП ”Ровенькиантрацит” здійснило завантаження своїми силами і засобами, про що зазначено у накладній.(а.с.7).

Під час перевезення вантажу 20.02.2006р. на станції Знамянка складено акт загальної форми №741, згідно з яким, при огляді потягу з оглядової вишки у вагоні №66684960 було виявлено на поверхні вантажу поглиблення. Теча вантажу над 6 люком праворуч по ходу потягу. Деформована кришка 6 люка праворуч по ходу потягу. Між кришкою люка та поперечною балкою мається зазор довжиною на всю довжину люка, шириною 50мм. Деформація люка старого походження, покрита ржавчиною. Течу вантажу усунули за допомогою дошки та паклі. Вагон зданий під охорону і відчеплений для зважування.(а.с.23)

21.02.2006р. на станції Знамянка складено комерційний акт БК №041491*168/04. У комерційному акті (розділи Г, Д) встановлено, що по документам значиться вантаж завантажений нижче бортів, розмір завантаження відносно висоти бортів не вказано. На поверхні вантажу воронкоподібні поглиблення праворуч  по ходу потягу над 6-7 люками довжиною 2500мм, шириною 1500мм, глибиною 500мм. Праворуч по ходу поїзда зазор в 6 люкі між кришкою люка та поперечною балкою на всю довжину люка, шириною 50мм. Закладений дошкою та паклею. Течі вантажу не має. Двері та останні люки щільно закриті. Каток не застосовувався. Захисне маркування відсутнє. При зважуванні встановлено нестачу вантажу в кількості 3000кг.(а.с.6)

Оскаржуваним судовим рішенням частково задоволений позов АТЗТ ”Виробниче об'єднання ”Облпаливо”, з мотивів, наведених в описовій частині постанови.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність вини в нестачі вугілля тільки залізниці, з огляду на таке.

Дійсно, згідно ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст.31 Статуту залізниць України залізниця зобов’язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається  - відправником, якщо завантаження здійснено його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Але, статтею 32 Статуту залізниць України залізниця встановлено, що відправник зобов’язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 5 Правил перевезення вантажів відкритого типу затвердженого Наказом Мінтрансу України за №542 від 20.08.2001р. зареєстрованого в Мін’юсті України  10.09.2001р. за №796/5987 передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов’язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов’язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення.

А, згідно Роз’яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” параграф 3 „Відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу” п.3.9, у випадках, коли під завантаженням поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.  Якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника.

Як вбачається з акта про технічний стан вагона №62 від 20.02.2006р.  деповський ремонт вагону проведено залізницею 11.05.2006р. і несправність вагона виникла в процесі його експлуатації, деформована кришка 6 люка праворуч по ходу потягу. Між кришкою люка та поперечною балкою мається зазор довжиною на всю довжину люка, шириною 50мм. Деформація люка старого походження, покрита ржавчиною, втрата вантажу можлива, вантажовідправник несправність бачити міг, але мір не прийняв.(а.с.25)

Тому, апеляційний господарський суд вважає, що відповідальність за недостачу вантажу покладається як на залізницю, так і на вантажовідправника,  так як встановлені несправності вагону не мали прихований характер, могли бути виявлені як залізницею при подачі вагона для завантаження, так і відправником при завантаженні вантажу, який не відмовився від використання цього вагону.

Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов правильно врахував положення п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21 листопада 2000р. за №644 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000р. за №862/5083, згідно з яким, для вантажів зданих до перевезення у вологому стані, норма недостачі становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, вантаж  перевозився у вологому стані.

Таким чином вартість недостачі вугілля з урахуванням природної втрати під час перевезення складає 1620кг(2% від 69000кг –1380кг.; 3000кг-1380кг=1620кг) вартістю 449,06грн.(1620кг х 277,20грн), а не 831,60грн. як вважає позивач у справі.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу ДП „Одеська залізниця” слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення –змінити, позов АТЗТ „ВО „Облпаливо” задовольнити частково, а саме стягнути з кожного відповідача  з урахуванням норм природної втрати при перевезенні вугілля по 224грн. 53коп.

Судові витрати відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з ДП ”Ровенькиантрацит” на користь ДП „Одеська залізниця” підлягає стягненню  тільки 25грн. понесених судових витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга залізниці задоволена частково.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства „Одеська залізниця” задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 08 листопада 2006 року у справі № 5/296-06-7816 змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в наступній редакції:

„Позов Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо”  задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного товариства закритого типу „Виробниче об’єднання „Облпаливо” (65045 м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 60,  п/р 26000340 у ТОВ КБ ”СКБ”, МФО 388313, ):

-  з Одеської залізниці (65012  м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19,  р/р   № 1 в АБ “Експрес-банк” у м.Одесі, МФО 328801, ) вартість нестачі вугілля в сумі 224 (двісті двадцять чотири) грн. 53коп.,  витрати по сплаті державного мита в сумі 27 (двадцять сім) грн.54коп. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 31 (тридцять одна)  грн. 85коп.

- з Державного підприємства ”Ровенькиантрацит” (Луганська область, м.Ровеньки, вул. Комуністична, 6,  рахунок 0607, АК ПІБ Промінвесбанк м.Ровеньки, МФО 304502,  )  вартість нестачі вугілля в сумі 224 (двісті двадцять чотири) грн. 53коп.,  витрати по сплаті державного мита в сумі 27(двадцять сім) грн. 54коп. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 31 (тридцять одна) грн. 85коп.

В частині стягнення  вартості нестачі вугілля в сумі 382грн. 54коп. відмовити.

Стягнути з Державного підприємства ”Ровенькиантрацит” (Луганська область, м.Ровеньки, вул. Комуністична, 6,  рахунок 0607, АК ПІБ Промінвесбанк м.Ровеньки, МФО 304502, )  на користь Одеської залізниці (65023  м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19,  р/р № 1  АБ “Експрес-банк” у м. Одесі, МФО 328801, ) витрати по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги в сумі  25грн.”

3.Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази в порядку ст.122 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов