ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.                                                           Справа № 10/101"НА"

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Басюк В.І. (довіреність №71/2805 від 18.12.2006р.),            Кравець В.В. (довіреність № 99/131 від 02.04.2007р.),

від відповідача: Шарий С.В. (довіреність №21/ш/10 від 05.04.2006р.),

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції  у м.Житомирі

(м.Житомир)

на постанову господарського суду Житомирської області

від "16" листопада 2006 р.  у справі

за  позовом Відкритого акціонерного товариства "Вібросепаратор" (м.Житомир)

до Державної податкової інспекції  у м.Житомирі (м.Житомир)

про скасування рішення № від 01.09.2006р.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року відкрите акціонерне товариство "Вібросепаратор" пред'явило позов до Державної податкової інспекції у м.Житомирі про визнання протиправним та скасування рішення від 01.09.2006р. № про застосування штрафних санкцій у розмірі 122225грн.60коп.

Постановою господарського суду Житомирської області від 16.11.2006р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Житомирі просить скасувати постанову суду і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, п.1 ст.9 Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Електрична енергія, яку ВАТ "Вібросепаратор" купило по договору з РЕМом і частину якої розподілило орендарям (субспоживачам) на суму 13619,27грн., та товарно-матеріальні цінності на суму 10825,85грн., що продані іншим суб'єктам підприємницької діяльності за готівкові кошти, не є продукцією власного  виробництва, тому підприємство зобов'язане було проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або здійснювати такі операції в безготівковій формі через установи банків    (а.с. 90 -91).

В запереченні на апеляційну скаргу позивач зазначає про безпідставність її доводів (а.с. 99).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із змісту п.3.3 акта планової виїзної перевірки ВАТ "Вібросепаратор"  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 18.08.2006р. №2493/23-1 і оспореного рішення від 01.09.2006р. №, фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг) застосована до підприємства на підставі п.1 ст.17 Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення ним вимог пунктів 1 і 2 статті 3 цього Закону, а саме: продаж продукції не власного виробництва на загальну суму 24445,12грн. (електричної енергії на суму 13619,27грн. і товарно-матеріальних цінностей на суму 10825,85грн.) через касу підприємства без застосування реєстратора розрахункових операцій (а.с.  8 - 32, 33).

Труби, паси, електродвигун, підшипник на загальну суму 10825,85грн., які реалізовані акціонерним товариством "Вібросепаратор", не є продукцією власного виробництва цього підприємства, тому при здійсненні торгівлі ними нема підстав для застосування п.1 ст.9 згаданого Закону.

Пункт 12 ст.9  Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на який послався суд першої інстанції, набрав чинності 03.11.2004р.

Згідно з цією правовою нормою реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються  (оптова торгівля тощо).

Зважаючи на визначення розрахункової операції як приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків,  жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), зміст п.12 ст.9 Закону слід розуміти так, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються у випадку, якщо покупець сплачує готівкові кошти в касу підприємства, а отримує товар (послуги) в іншому місці - не за місцем проведення розрахунків, що характерно, наприклад, для оптової торгівлі.

Матеріали справи свідчать, що покупці  сплачувати готівкові кошти в касу ВАТ "Вібросепаратор", а отримували товар в  складі підприємства, який знаходиться на значній відстані від адміністративної будівлі (а.с. 70 - 81, 103 - 118).

Отже, суд правильно застосував п.12 ст.9 Закону до операцій продажу товарів 19.07.2005р. на суму 1113,60грн. і 14.02.2006р. на суму 4719,96грн. (а.с. 27).

Реалізація підприємством товарно-матеріальних цінностей 13 січня,                  19 березня, 6 квітня, 2 липня 2004 року, тобто до набрання чинності п.12 ст.9 Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на загальну суму 4992,29грн. проведена з порушенням вимог цього Закону.

Однак при прийнятті спірного рішення податкова інспекція не врахувала наступне.

Фінансова санкція, встановлена п.1 ст. 17 Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не є санкцією у сфері оподаткування, оскільки накладається за порушення у здійсненні розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг) та реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). Така фінансова санкція не наведена в переліку податків (обов'язкових платежів), визначених в ст. 14 і 15  Закону України "Про систему оподаткування". Тому на її застосування не розповсюджується строк, передбачений ст.15 Закону України "Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", початок перебігу якого пов'язаний  з поданням податкової декларації.

Штрафні санкції за порушення вимог Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" підпадають  під законодавче визначення і є за своєю юридичною сутністю адміністравно-господарською санкцією у виді штрафу (статті 238, 239, 241 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.223 ГК України строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом. Ці санкції можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом (ст.250 ГК України). Законом України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" інших строків не встановлено.

Виходячи з цього, ДПІ у м.Житомирі пропустила строк застосування фінансової санкції по операціях продажу товарів у період з 13 січня 2004 року по 19 липня 2005 року на суму 6105,89грн., а реалізацію 14.02.2006р.  пасів на суму 4719,96грн. проведено без порушення вимог Закону України "Про застосування  реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Щодо продажу  електроенергії, то висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно з договорами оренди ВАТ "Вібросепаратор" передало в тимчасове користування іншим суб'єктам підприємницької діяльності частину  своїх приміщень    (а.с. 42 - 45). Окрім орендної плати, пунктом 6 договорів передбачено сплату орендарями орендодавцю коштів за використану електроенергію, опалення приміщень, воду, каналізацію, зв'язок, охорону.

Договір на постачання електричної енергії від 22.04.2005р.  №51, укладений між ВАТ "Житомиробленерго" в особі Житомирського РЕМ і ВАТ "Вібросепаратор", та договори по постачанню електроенергії, укладені між ВАТ "Вібросепаратор" і орендарями його майна, підтверджують факт сплати підприємством позивача коштів енергопостачальній компанії "Житомиробленерго" за всю спожиту електроенергію і відшкодування йому орендарями вартості фактично використаної ними електроенергії, вартості обслуговування електроустановок та електричних мереж спеціалістами акціонерного товариства (а.с. 37 - 41, 46 -51).

Постачання електроенергії орендарям  оформлено актами виконаних робіт       (а.с. 52 -55).

Право на самостійну діяльність по постачанню електричної енергії у позивача відсутнє і договори  купівлі-продажу електроенергії між ним та орендарями не укладалися.

Оскільки сплата позивачу коштів за електропостачання є невід'ємною умовою і зобов'язанням по виконанню договорів оренди приміщень, то отримання цих коштів не можна вважати операціями в готівковій або безготівковій формі з купівлі-продажу товарів (надання послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. За таких обставин ВАТ "Вібросепаратор" не зобов'язане було застосовувати реєстратор розрахункових операцій чи розрахункові книжки.

Судове рішення є законним і обгрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6 і 7 Прикінцевих таперехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову господарського суду Житомирської області від 16 листопада 2006 року  - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

віддрук. 4 прим.

1- до справи,

2- позивачу,

3- відповідачу,

4- в наряд,