ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.02.07                                                                                           Справа  № 3/341-4110

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді  -  М.В.Юркевича

суддів                           -  М.І.Городечна

В.Л.Кузь

Розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор»ВАТ Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»м. Тернопіль

на рішення господарського  суду Тернопільської області від 26.10.2006 року

у справі № 3/341-4110

за позовом: Шумського відкритого акціонерного автотранспортного товариства -2065»м. Шумськ

до відповідача: ДП «Тернопільський облавтодор»ВАТ Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 86 253,47 грн.

З участю представників :

Від позивача –Осінчук А.О. –предст.

Від  відповідача –не з’явився

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року у справі № 3/341-4110 задоволено позовні вимоги Шумського відкритого акціонерного автотранспортного товариства –2065 м. Шумськ, стягнувши з дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор»м. Тернопіль 86 253,47 грн. основного боргу та судові витрати.

ДП «Тернопільський облавтодор»не погоджується з даним рішенням місцевого господарського суду, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути його в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення яким в позові відмовити з огляду на наступні обставини і підстави:

- При винесенні оскарженого рішення,  місцевий господарський суд не з’ясував тих обставин чи вправі філія «Шумський райавтодор»самостійно замовляти транспортні послуги, оскільки філія є відособленим підрозділом відповідача і не є юридичною особою;

-  Дорученням від 14.03.2006 року № 06-4/401.1 ДП «Тернопільський облавтодор»в особі директора Гнатіва М.Я. надало дозвіл відособленому підрозділу філії «Шумський райавтодор»в особі начальника філії Левчука О.В. укладати договори купівлі-продажу матеріально-технічних ресурсів з позивачем. Предметом договірних відносин є договори купівлі-продажу матеріально-технічних ресурсів, отже в даних договорах надання транспортних послуг не обумовлювались. Дозвіл на надання транспортних послуг відповідачем «Шумському райавтодору»  не надавався;

-  Суд першої інстанції не взяв до уваги при винесенні оскаржуваного рішення п. 6.1 договорів № 8 № 9 від 14.03.2006 року, де зокрема передбачено строк виконання договору до 31.12.2006 року, тому доводи позовних вимог про те, що строк виконання зобов’язання не встановлений не відповідає дійсності;

- Розгляд справи у місцевому господарському суді відбувався за відсутності представника відповідача, що також є порушенням норм процесуального права;

- Судом першої інстанції не уточнена ціна позову, оскільки на час слухання справи ціна позову не відповідала позовним вимогам;

- Доводи позивача про те, що акт звірки від 04.08.2006 року між філією «Шумський райавтодор»та ВААТ «Шумське АТП-2065»є доказом , який підтверджує заборгованість відповідача перед позивачем на суму 86 253,47 грн. не можуть братись судом першої інстанції до уваги, оскільки після підписання акта звірки взаємних розрахунків від 04.08.2006 року філією було здійснено часткову оплату за відпущенні матеріальні цінності позивачу.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними та надуманими, з підстав та мотивів викладених у своєму відзиві. Оскаржене рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Причини та підстави відкладень розгляду справи викладені в попередніх ухвалах Львівського апеляційного господарського суду. Ухвалами зобов’язано сторони забезпечити явку повноважних представників сторін, проте, відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив в жодне судове засідання, хоча про час і місце проведення судового засідання він був належним чином повідомлені про, що свідчать поштові повідомлення про вручення. Слід зазначити, що відповідач неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний господарський суд неодноразово відкладав розгляд справи, в зв’язку з поданими клопотаннями.

Подане 26.02.2007 року відповідачем в останнє судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи залишено апеляційним господарським судом без задоволення.

В ході перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами та доказами у справі з’ясовано:

Між Шумським ВААТ -2065 та філією «Шумський райавтодор»ДП «Тернопільський облавтодор», що діє на підставі Положення та доручення ДП «Тернопільський облавтодор»№ 06-4/401-1 від 14.03.2006 року  було укладено 14.03.2006 року договори купівлі-продажу № 8 та № 9, згідно умов яких позивач взяв на себе зобов’язання продати відповідачу товар на умовах даного договору згідно замовлень та видаткових накладних на кожну партію товару, а відповідач –прийняти та сплатити вартість товару.

Згідно п. 3.1. даних договорів ціна кожної партії поставки товару узгоджується між позивачем та відповідачем протоколом в межах регіональних граничних оптових цін.

Відповідно до п. 4 даних договорів оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача. Поставка продукції здійснюється позивачем на основі письмової заявки філії «Шумський райавтодор».

Станом на 04.08.2006 року між сторонами по даній справі був підписаний акт звірки взаємних розрахунків, з якого вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 86 253,47 грн. (а.с. 20).

Листом № 32 від 04.08.2006 року позивач повідомив відповідача про те, що за підприємством рахується заборгованість в сумі 86 253,47 грн. за поставлені філії «Шумський райавтодор»товари. Цим же листом позивач вимагає виконати зобов’язання згідно договорів купівлі-продажу № 8 і № 9 від 14.03.2006 року у семиденний строк згідно ст. 530 ЦК України (а.с. 14)

Позивачем 08.08.2006 року була направлена на адресу відповідача претензія з вимогою погасити суму заборгованості згідно договорів купівлі-продажу № 8 і № 9 від 14.03.2006 року (а.с. 16).

У відповідь на претензію відповідачем 06.09.2006 року був направлений лист позивачу № 06-2/1374, яким відповідач визнає суму заборгованості, проте сплатити її вчасно неспроможний через важкий фінансовий стан (а.с. 21).

Станом на 24.10.2006 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт звірки взаємних розрахунків згідно якого заборгованість відповідача склала в сумі 77 823,67 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржене рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу –без забоволення. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Таким чином, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. Апелянту надавалась можливість захисту своїх прав та інтересів, однак, такими можливостями він не скористався. Проведені судові засідання проігнорував.

Як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі, товарно-матеріальні цінності позивач продав відповідачу згідно укладених договорів купівлі-продажу № 8 та 9 від 14.03.2006 року укладених між Шумським ВААТ -2065 та філією «Шумський райавтодор»ДП «Тернопільський облавтодор». Повноваження філії «Шумський райавтодор»підтверджені довіреністю № 06-4/401-1 та Положенням про філію.

Пунктом 3 договорів № 8 та 9 сторони чітко і недвозначно погодили, що зміна ціни продукції та вартості транспортування узгоджується між продавцем та покупцем   протоколом в межах граничних оптових цін. Тобто, сторони передбачили, що поставка продукції буде здійснюватись саме позивачем та буде узгоджуватись Службою автомобільних доріг в Тернопільській області. Протоколи погодження оптової ціни на продукцію та її транспортування між Шумським ВААТ -2065 та філією «Шумський райавтодор»долучено до матеріалів справи позивачем в суді першої інстанції (а.с. 32, 33) Тому, доводи апелянта щодо ненадання філії «Шумський райавтодор»повноважень для укладення договорів не заслуговують на увагу суду та спростовані доказами наявними у даній справі.

Безпідставними є заперечення відповідачем права позивача пред’явлення останнім вимоги про повернення заборгованості згідно ст. 530 ЦК України, оскільки даними договорами не передбачений строк оплати, а лише термін дії договору, що в свою чергу не є тотожними.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі позивач взяті на себе зобов’язання виконав належним чином (а.с. 34-54), строки та якість поставленої продукції відповідачем не оспорувалися.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.  Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі, відповідач взяті на себе зобов’язання належним чином не виконав, факт наявності заборгованості не спростував.

У поданому доповнені до апеляційної скарги відповідач посилається на те, що в період розгляду справи в суді першої інстанції ним згідно (поданих) платіжних доручень було погашено значну суму заборгованості. Проте, перераховані кошти згідно платіжних доручень наданих апеляційному господарському суду відповідачем, підтверджують оплату ним отриманих нових партій товарно-матеріальних цінностей на підставі наданих позивачем рахунків № 3004 від 11.09.2006 року, № 3123 від 11.09.2006 року, № 3124 від 11.09.200 року, № 3080 від 07.09.200 року, № 3148 від 13.09.2006 року, № 2635 від 09.08.200 року, 3249 від 22.09.2006 року, № 3222 від 22.09.200 року, 3502 від 09.10.2006 року, № 3303 від  27.09.2006 року, № 1346 від 25.09.200 року, № 3665 від 23.10.2006 року, 3604 від 20.10.2006 року та № 3586 від 17.102006 року всього на суму 56 105,00 грн. Отже, згідно наданих позивачем та відповідачем документів (платіжних доручень, рахунків та накладних)  доводи апелянта щодо погашення ним заборгованості не міняють існуючої на момент розгляду судом першої інстанції заборгованості за отримані товарно-матеріальні цінності згідно договорів № 8 та 9.

Однак, слід зазначити, що після винесення рішення місцевим господарським судом та в процесі розгляду апеляційної скарги апеляційним господарським судом відповідач надав позивачу послуги в рахунок погашення заборгованості та здійснив часткову оплату за отримані матеріальні цінності в сумі 5 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 18 від 23.01.2007 року. Станом на 27.02.2007 року між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем на час останнього судового засідання склала в сумі 51 267,65 грн.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор»ВАТ Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»м. Тернопіль  відмовити.

2. Рішення  господарського суду Тернопільської області від 26.10.2006 року по справі № 3/341-4110 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  № 3/341-4110 повернути в господарський суд Тернопільської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь