ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007 р.

№ 21/145-25/52/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Удовиченка О.С.

суддів:

Панової І.Ю. Хандуріна М.І.

розглянувши  касаційну скаргу

ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду  від 09.11.2006р.

у справі

№ 21/145-25/52/06 господарського
суду Запорізької області

за заявою

ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя

до

ТОВ  “Виробничо - комерційна фірма “Стимул”

про

банкрутство

розпорядник майна

ОСОБА_1

в судове
засідання представники сторін не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою підготовчого засідання
господарського суду Запорізької області від 30.08.2006р. (суддя Дьоміна А.В.)
провадження у справі про банкрутство ТОВ
“Виробничо - комерційна фірма “Стимул” припинено з посиланням на п. 1
ст. 80 ГПК України.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду  від
09.11.2006р. (у складі колегії суддів: Кричмаржевського В.А. -головуючого,
Мойсеєнко Т.В., Радченко О.П.) ухвалу підготовчого засідання господарського
суду Запорізької області від 30.08.2006р. у справі № 21/145-25/52/06 залишено
без змін з тих же підстав.

ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в який просить постанову Запорізького апеляційного господарського
суду  від 09.11.2006р. у справі №
21/145-25/52/06 скасувати, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції
при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального
права, зокрема: ст.ст. 8, 11 , 40 Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Загальні підстави порушення
провадження у справі про банкрутство передбачено статтею 6 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно
до цієї статті право на звернення до господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” справа про банкрутство порушується господарським судом за наявності
сукупності наступних підстав:  наявність
вимог кредитора (кредиторів) до боржника що сукупно складають не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати; безспірність цих вимог; незадоволення
цих вимог боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення
строку.

Виходячи з наведеного, підставою
для порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство є заява
кредитора чи боржника та наявність умов, передбачених статтею 6 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, на момент подання заяви про порушення справи про
банкрутство зазначені підстави мали місце, були підтверджені  відповідними документами, у зв'язку з чим
місцевий суд порушив провадження у справі про банкрутство.

Однак, в ході підготовчого
засідання, яке відбулось 30.08.2006р., судом першої інстанції встановлено, що
основна сума заборгованості боржника перед кредитором становить не 1 402 564,55
грн., а 4 760,35 грн. Зазначене підтверджено уточненим розрахунком боржника
податкових зобов'язань у зв'язку з самостійним виправленням ним помилок за 3-ій
квартал 2004р., в якому значно зменшено суми податку на прибуток та письмовими
поясненнями кредитора від 17.08.2006 р., в яких зазначено про наявність у
боржника податкового боргу у сумі 4760,35 грн.

Таким чином, під час проведення
підготовчого засідання було встановлено, що безспірна сума грошових вимог
ініціюючого кредитора складає 4 760,35 грн.

Згідно частини 4 статті 11 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом” у
підготовчому засіданні суддя  оцінює  подані
документи, заслуховує пояснення сторін,
розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Дослідивши надані докази, у
підготовчому засіданні суд першої інстанції встановив, що безспірні вимоги ініціюючого
кредитора є  меншими, ніж 300  мінімальних розмірів заробітної плати, тобто
відсутня одна з підстав порушення справи про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що місцевий
господарський суд, з'ясувавши відсутність необхідних підстав, передбачених ч.3
ст.6 Закону, обґрунтовано припинив провадження у справі  про банкрутство.

Статтею 5 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”
встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами
України.

Таким чином, господарські суди при
розгляді справ про банкрутство можуть застосовувати норми господарського
процесуального кодексу, які мають універсальний характер.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова є
законною та обґрунтованою, винесена з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119-11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду  від
09.11.2006р.  у справі № 21/145-25/52/06
залишити без змін.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді                                                                                      І.Ю.
Панова

М.І. Хандурін