ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"24" травня 2007 р.
Справа №  17/111

Господарський суд Рівненської
області у складі судді Петухова
М.Г. розглянувши справу

за позовом   Підприємця ОСОБА_1      м.Рівне

до відповідача  Державної податкової інспекції  у Рівненському районі

про про визнання нечинними
податкових  повідомлень - рішень

за участю представників сторін:

позивача:  ОСОБА_2

відповідача:  Слесарчук О.П.

секретар
судового засідання : Опанасюк Т.І.

Статті
127, 49, 50 КАС України  сторонам
роз'яснені

СУТЬ СПОРУ:

В позовній заяві позивач просить
визнати нечинними податкові-повідомлення рішення ДПІ у Рівненському районі
НОМЕР_1 від 09 листопада 2006 року та
НОМЕР_2 від 09 листопада 2006 року про застосування та стягнення сум
штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов'язкових
платежів) за порушення податкового законодавства, а саме,  податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 09
листопада 2006 року  прийняте за
порушення вимог п.п.2.1, ст.2, п.9.3, ст.9, п.п.7.2.8., п.7.2, п.п.7.3.1, п.п.7.3.,
ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та  донараховано податкового зобов'язання на  суму 27062 грн.00 коп., а також застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 15061 грн. 60 коп. та податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_2 від 09 листопада 2006 року прийняте за порушення
п.7.1., ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст.13
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№ 13-92
від 26.12.1992 року (із змінами та доповненнями) донараховано суму податкового
зобов'язання у розмірі 488 грн. 67 коп.

В процесі розгляду справи позивач
змінив предмет позову у зв'язку із прийняттям податковим органом інших
податкових повідомлень-рішеннь за результатами апеляційного узгодження
податкових зобов'язань і розгляду ним
скарги позивача. Просить визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення НОМЕР_3 від 18 січня 2007 року та   НОМЕР_4 від 18 січня 2006 року.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим,  що податкові
повідомлення-рішення НОМЕР_3 від 18 січня 2007 року та НОМЕР_4 від 18 січня
2006 року, прийняті з порушенням норм чинного податкового законодавства,
оскількі грунтується на неправильних висновках документальної перевірки.
Зокрема, посилається на те, що нараховане податкове зобов'язання виникло в
наслідок не прийнятого до уваги свідоцтва
про сплату єдиного податку серія НОМЕР_5 від 21 березня 2005 року,
термін дії свідоцтва з квітня і до кінця 2005 року, а також сплачені фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_1 ринкового збору під час здійснення торгівельної
діяльності на ринку, не враховує абзац 6 п.4 Указу Президента  України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», що орган державної податкової служби зобов'язаний протягом десяти
робочих днiв видати безоплатно свiдоцтво про право сплати єдиного податку або
надати письмову мотивовану вiдмову,  яку
фізична особа -підприємець ОСОБА_1 не отримала. На протязі з квітня і до кінця
2005 року орган державної податкової служби не скасовує свідоцтво про сплату
єдиного податку, отже фізична особа -підприємець залишається на спрощеній
системі оподаткування згідно виданого свідоцтва, а також в акті перевірки  підтверджує видачу та наявність
свідоцтва.Крім цього, позивач посилається на те, що у випадку самостійного
визначення податкового зобов'язання контролюючий орган зобов'язаний врахувати
факти заниження або завищення об'єкта оподаткування та відобразити ці факти в
акті перевірки. Під час документальної перевірки  були
включені до зобов'язання суми податку на додану вартість, але не був
визначений податковий кредит, згідно наданих податкових накладних, отриманих
позивачем від контрагентів. При цьому, у акті НОМЕР_6 від 15 січня 2007 року
вказано, що “...ПП ОСОБА_1 не правомірно перебувала на спрощеній системі
оподаткування в 2005 році, права на виключення з реєстру платників ПДВ з
01.07.2005 року підприємець не набула”, а за таких обставин позивач
продовжувала бути платником ПДВ, при цьому враховуються лише зобов'язання по
ПДВ, а кредит, який підтверджується податковими накладними, не приймається до
уваги.

Відповідач позов заперечує. В
обгрунтування своїх заперечень пояснює, що позивач безпідставно перебувала на
спрощеній системі оподаткування. Відповідно до п.1 Указу Президента  України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»№ 727 від 03.07.98р. (із змінами та доповненнями) спрощена
система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого
підприємництва -фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис.грн.,
а актом перевірки було встановлено, що за січень-грудень 2004 року загальна
сума від здійснення операцій з продажу товарів (робіт,послуг) становить
646705,35 грн. Посилається на п.2.1. ст. 2 Закону України «Про податок на
додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями), що  платником податку на додану вартість є особа,
обсяг оподатковуваних операцiй з поставки товарiв (робiт, послуг) якої протягом
будь-якого перiоду з останнiх дванадцяти календарних мiсяцiв перевищував 3600
неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, або 61200 грн. та відповідно до
п.9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року
№ 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) особи, що підпадають під визначення
платників податку згідно із ст.2 цього Закону зобов'язані зареєструватися як
платники ПДВ в органі державної податкової служби за місцем їх знаходження та
згідно п.9.4 ст.9 подати реєстраційну заяву до органу державної податкової
служби не пізніше двадцятого календарного дня, що настає за останнім днем
дванадцятимісячного періоду, зазначеного у п.2.1 Закону України «Про податок на
додану вартість». З підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, просить
в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази та всі
обставини справи в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Рівненському районі проведено
комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового
законодавства при зайнятті підприємницькою діяльністю СПД-фізичної особи
ОСОБА_1 за період з 01.07.2003 р по 30.06.2006 р., про що складено акт
перевірки НОМЕР_7 від 04.10.2006 р., який позивачем підписаний із
запереченнями. Під час проведення апеляційного узгодження податкових вимог ДПІ
у Рівненському районі проведено позапланову документальну перевірку дотримання
вимог податкового законодавства при зайнятті підприємницькою діяльністю
СПД-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.07.2003 р по 30.06.2006 р. про що
складено акт перевірки НОМЕР_6 від 15.01.2007 р., який позивачем підписаний із
посиланням на заперечення до акту НОМЕР_7 від 04.10.2006 р.

За результатами перевірки
податковим органом виявлені порушення податкового законодавства: не дотримання
вимог п.п.2.1, ст.2, п.9.3, ст.9, п.п.7.2.8., п.7.2, п.п.7.3.1, п.п.7.3., ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого підприємцю
ОСОБА_1 донараховано до сплати податок на додану вартість на загальну суму
42123грн. в т.ч. 27062,00 грн. основного платежу та 15061 грн. штрафні
(фінансові) санкції, а  за порушення
п.7.1., ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст.13
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№ 13-92
від 26.12.1992 року (із змінами та доповненнями) донараховано суму податкового
зобов'язання за основним платежем у розмірі 488 грн. 67 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
приватним підприємцем ОСОБА_1 було подано до податкового органу 15.03.2005 року
заяву про перехід на спрощену систему оподаткування з квітня 2005 року , де в
графі 7 «Обсяг виручки  від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) з початку календарного року становив» обсяг
виручки зазначено не було тому, що з 1 січня 2005 року до 31 березня 2005 року
виручка була відсутня, що й підтвердив податковий орган в акті перевірки.
Податковим органом було видане свідоцтво
про сплату єдиного податку серія НОМЕР_5 від 21 березня 2005 року,
термін дії свідоцтва був встановлений з квітня і до кінця 2005 року. Згідно
абзацу 6 п.4 Указу Президента  України
«Про  спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»,  орган державної податкової служби
зобов'язаний протягом десяти робочих днiв видати безоплатно свiдоцтво про право
сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану вiдмову,  яку підприємець ОСОБА_1 не отримала. На
протязі з квітня і до кінця 2005 року орган державної податкової служби не
скасовує свідоцтво про сплату єдиного податку, отже підприємець залишається на
спрощеній системі оподаткування, згідно виданого свідоцтва на протязі дії
зазначеного свідоцтва.

В зв'язку з новою редакцією статті
2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року
№168/97-ВР (із змінами та доповненнями), внесеною Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»та деяких інших
законодавчих атів»від 25.03.2005 року № 2505-ІУ, зокрема, у відповідності до
п.2.3.1. ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», який зобов'язав
зареєструватись платником податку на додану вартість всіх незалежно від того,
який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством,
підприємець ОСОБА_1 отримує 28 квітня
2005 року свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість  НОМЕР_8. Відповідно до Закону України вiд
03.06.2005 р. № 2642-IV "Про внесення змiн до деяких Законiв України"
внесено змiни до Закону України "Про податок на додану вартiсть",
зокрема з пiдпункту 2.3.1 пункту 2.3 статтi 2 Закону вилучено слова "незалежно
вiд того, який режим оподаткування використовує така особа згiдно iз
законодавством". Таким чином, суб'єкти спрощеної системи оподаткування,
облiку i звiтностi (юридичнi особи, що сплачують єдиний податок за ставкою 10%,
та фiзичнi особи) з дати набуття чинностi вищевказаним Законом,  незалежно вiд загальної суми вiд здiйснення
ними операцiй з поставки товарiв та послуг, отримали право не реєструватися в
якостi платникiв ПДВ на пiдставi пiдпункту 2.3.1 пункту 2.3 статтi 2 Закону
України "Про податок на додану вартiсть". На підставі Закону України
вiд 03.06.2005 р. № 2642-IV "Про внесення змiн до деяких Законiв
України" підприємець ОСОБА_1  подала
до Рівненської ОДПІ заяву про анулювання реєстрації платника ПДВ в зв'язку з
перебуванням на спрощеній системі оподаткування.

Однак, в акті перевірки,
податковий орган відмічає, що підприємець права на виключення з реєстру
платників ПДВ з 01.07.2005 року не набула, і як наслідок в результаті
проведеною перевіркою встановлені суми податкового зобов'язання по ПДВ за 2005
рік. Під час перевірки підприємець надала податкові накладні отримані від
постачальників у спірний період, які податковим органом до уваги не прийняті,
про що свідчать заперечення підприємця викладені безпосередньо у акті перевірки
під час його підписання.

Відповідно до частин 3, 6
ст. 4 Указу Президента  України «Про  спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727 від 03.07.98р. (із змінами та
доповненнями), для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу
державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Суб'єкт малого
підприємництва - юридична особа обов'язково зазначає, яку ставку єдиного
податку ним обрано.

Орган державної податкової служби
зобов'язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право
сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану відмову.

Аналогічна норма міститься і  в  п.
2  Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного
податку, затвердженого  наказом Державної
податкової  адміністрації України від 29
жовтня 1999 р. N 599 ( з наступними змінами і доповненнями)

Крім цього, відповідно до частин 4,
5 ст. 4 Указу Президента  України
«Про  спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727 від 03.07.98р. (із
змінами та доповненнями), заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку
наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх
установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний
(податковий) період.

Рішення про перехід на спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного
разу за календарний рік.

Пунктом  п. 9
Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого  наказом Державної податкової  адміністрації України від 29 жовтня 1999 р. N
599 ( з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що протягом року для
платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу.

Зі змісту вказаних норм Указу та
Порядку вбачається, що при видачі свідоцтва про сплату єдиного податку орган
державної податкової служби зобов'язаний перевірити чи має право суб'єкт малого
підприємництва, яким подано заяву про перехід на спрощену систему оподаткування
та звітності  перебувати на такій
системі, що кореспондується з функціями податкової служби встанвлених ст.10
Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,  і  у
випадку  безпідставності  заяви позивача відмовити у видачі свідоцтва
про право сплати єдиного податку.

З акту перевірки вбачається, що
позивач дотримався всіх норм Указу та Порядку, що строків переходу на спрщену
систему оподатківання та строків подачі заяви, а відповідач видав позивачу
свідоцтво про право сплати єдиного податку з ІІ кварталі 2005р. без будь яких
заперечень чи відмов тим самим підтвердивши законність перебування позивача на
спрощеній системі оподаткування та звітності протягом ІІ-ІV кварталів 2005р.,
при цьому будь-яких заперечень, щодо перебування позивача на спрощеній ситсемі
оподаткування не було зроблено на прортязі всього 2005 року.

Відповідно до п.1 ст.10 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” однією із функцій податкового
органу є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також при
проведені планової документальної перевірки (ст.11 п.1 ч.1 даного Закону).
Відповідно до п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами»№ 2181-ІІІ від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями, контролюючий
орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника
податків у разі, якщо дані документальних перевірок, результатів діяльності
платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Таким чином, коли у платника була
проведена документальна перевірка і за її результатами було донараховано чи
зменшено суму податку, визначену платником до сплати в бюджет чи до
відшкодування з бюджету, то за ті звітні періоди, за які проведено перевірку,
уточнена декларація подаватися не повинна, оскількі всі помилки мають бути
виявлені в результаті перевірки, тобто при здійсненні податковим органом
розрахунку податкового зобов'язання повинні бути враховані факти як заниження,
так і завищення платником податкових зобов'язань.

Однак відповідач в порушення ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість”
визначив позивачу суму податкового зобов'язання по ПДВ безпідставно не
взявши до уваги надані  позивачем
податкові накладні. Дана обставина відображена також на стор. 12 акту перевірки
де відображено заперечення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бкздіяльності
суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено та
документально не підтверджено правомірність прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

Виходячі із вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення з
присудженням з Державного бюджету України сплачено позивачем судового збору
(державного мита) в сумі 6,80 грн.

Керуючись статтями 94,160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов
задоволити. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському
районі НОМЕР_3 від 18 січня 2007 року та
НОМЕР_4 від 18 січня 2006 року.

2.Присудити з Державного бюджету
України на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (ін.код НОМЕР_9, юридична
адреса АДРЕСА_1) судовий збір (державне мито) в сумі 6,80 грн.

3. Виконавчий лист видати  після набрання постановою законної сили в
порядку, передбаченому ч.1 ст.258 КАС України.

Повний текст постанови
оформлено та підписано  25  травня
2007р.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції,
який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10
днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження..

Суддя
М.Г. Петухов.