ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.
Справа № 17-6-26/02-4002

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представника від ДВС: Краснобая Д.Г. за довіреністю №5418 від 03.07.06р.

/ інші учасники процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином (див. повідомлення про вручення поштових відправлень №№715791,715794,715795), але законного права на участь їх представників в судовому засіданні не використали/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 15.11.2006 року

за скаргою Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Роздільнянського району електричних мереж /далі по тексту - ВАТ „Одесаобленерго”/

на дії Державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області

по справі № 17-6-26/02-4002

за позовом Прокурора Центрального району м. Одеси в інтересах держави в особі  Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в особі Одеських електричних мереж /далі - ВАТ „Одесаобленерго”/

до Відкритого акціонерного товариства „Хаджибеєвське”

про стягнення 376 899,82 грн.

суб’єкт оскарження: Державна виконавча служба у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області /далі –ДВС/

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.06.2002р., позов прокурора Центрального району м. Одеси в інтересах держави в особі ВАТ „Одесаобленерго” про стягнення з ВАТ „Хаджибеєвське” 376 899,82 грн. задоволено.

На виконання означеного рішення господарським судом Одеської області видані накази від 17.06.2002р..

30.10.2006р. ВАТ „Одесаобленерго” в порядку ст. 1212 ГПК України звернулось до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області,  що полягають в порушенні порядку оцінки та реалізації арештованого майна боржника при виконанні означеного рішення (оскільки не повідомило стягувача про результати оцінки майна і позбавила його права оскаржити її), в якій просить визнати їх незаконними з посиланням на порушення суб’єктом оскарження вимог ст.ст.7,27,85 Закону України „Про виконавче провадження”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.11.2006 року (суддя Никифорчук М.І.) скаргу ВАТ „Одесаобленерго” задоволено, визнано дії ДВС у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області незаконними. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях суб’єкта оскарження вбачається порушення приписів ст.ст.7, 27 Закону України „Про виконавче провадження”, при цьому ДВС у відповідності до ст. 33 ГПК України не довела протилежного.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, ДВС у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 15.11.2006 року по справі № 17-6-26/02-4002 скасувати, а скаргу ВАТ „Одесаобленерго” –залишити без задоволення.

Скаржник вважає ухвалу господарського суду першої інстанції винесеною з порушенням норм процесуального права, а саме звертає увагу суду апеляційної інстанції на відсутність з боку ДВС порушення ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження”, так як після надходження письмового висновку  про вартість арештованого майна 28.08.2006р. за вх.№6500 на адресу стягувачів направлено лист з пропозицією ознайомитись з оцінкою арештованого майна.

Крім цього, скаржник вважає, що скарга ВАТ „Одесаобленерго” не може розглядатись у господарському суді, оскільки у зведеному виконавчому провадженні з боржника здійснюється стягнення ще й на користь фізичних осіб, які на думку ДВС мають бути залучені до справи, тому така обставина виключає розгляд скарги по справі № 17-6-26/02-4002 в порядку ст. ст. 1212 ГПК України.

Також ДВС вказує, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу без участі її представника, вказавши у вступній її частині про його неявку, хоча у залі судового засідання він був присутній.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представника скаржника, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

25.07.2002р. та 5.09.02р. постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського РУЮ відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказів № 17-6-26/02-4002, виданих 17.06.2002р. господарським судом Одеської області про стягнення з ВАТ „Хаджибеєвське” на користь ВАТ „Одесаобленерго”.

18.08.2006р. актом державного виконавця було описано майно боржника та накладено арешт на нього.

21.08.2006р. винесено постанову про призначення суб’єкта оціночної діяльності –суб’єкта господарювання у виконавчому провадженні. Вказана постанова направлена ВАТ „Одесаобленерго” за № 6480 23.08.06р. простою кореспонденцією.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення.

Як вбачається зі супровідного листа від 28.08.2006р. за вих.№6500, ДВС у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області повідомила про надходження на адресу ДВС звіту про незалежну оцінку арештованого майна з роз’ясненням  права на ознайомлення з ним, одначе не сповістила про результати оцінки. Крім того, колегія не може прийняти у якості доказу надсилання означеного супровідного листа поштову квитанцію від 28.08.06р., в якій не співпадає кількість відправлень з представленим реєстром /в квитанції-6, в реєстрі-9/.

Оскільки право ВАТ „Одесаобленерго” на оскарження оцінки майна існує 10 днів з моменту отримання повідомлення про оцінку, а ДВС не спроможна довести, що цей момент мав місце, колегія вважає, що в діях ДВС є порушення вимог ст.57 Закону України „Про виконавче провадження”, яке порушує права ВАТ „Одесаобленерго”.

Таким чином, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд при розгляді скарги на неправомірні дії ДВС правомірно задовольнив її, так як ДВС у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області не надала доказів належного виконання приписів Закону України „Про виконавче провадження” стосовно повідомлення стягувача про оцінку майна.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Безпідставними судова колегія вважає посилання ДВС на необхідність залучення фізичних осіб, на користь яких здійснюється стягнення з ВАТ „Хаджибеєвське” за зведеним виконавчим провадженням, оскільки розгляд скарги на дії ДВС здійснюється в порядку ст. 1212 ГПК України та в межах, що стосуються примусового виконання рішення господарського суду від 06.06.2002р., а відтак ніяким чином не може вплинути на об’єм прав та обов’язків інших стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, в тому числі й фізичних осіб, які не були сторонами по справі № 17-6-26/02-4002.

Крім того колегія суддів вказує, що за змістом частини першої статті 1212 ГПК до господарського суду можуть бути подані скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС лише щодо виконання рішень, ухвал і постанов господарських судів. Отже, якщо у скарзі ВАТ „Одесаобленерго” йдеться про оскарження дій суб’єкта оскарження у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові саме господарським судом виключно в тій частині, яка стосується виконання рішення  господарського суду Одеської області від 06.06.2002р., але не загального суду чи іншого органу, яким видано інший виконавчий документ.

Доводи апеляційної скарги щодо процесуальних порушень також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки спростовуються матеріалами справи. Так, твердження ДВС про присутність його представника в судовому засіданні 15.11.2006р. спростовується протоколом судового засідання /а.с.119/, зауваження на який стороною не подавалися. Крім того, на екземплярі відзиву, який ніби-то надавався суду, відсутні службові відмітки канцелярії господарського суду.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала обґрунтована та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101-106, 1212 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 15 листопада 2006 року по справі № 17-6-26/02-4002 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах Одеської області – без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                              Г.П.Разюк

Суддя                                                                                    С.І.Колоколов

Суддя                                                                                     М.С. Петров