ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

№

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Костенко Т.Ф.

розглянувши
касаційну  скаргу  Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західпромресурси"

на постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 10.10.2006р.

у справі № 7/314 Господарського суду
Рівненської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіко"

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Рівненській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західпромресурси"

про визнання недійсним договору оренди,

ВстановиВ:

Касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Західпромресурси" не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких
підстав.

Частиною 4 статті 111 ГПК України
визначено форму і зміст касаційної скарги, а саме до касаційної скарги
додаються докази надсилання копії касаційної скарги іншій стороні. Отже
даною імперативною нормою на Товариство з обмеженою відповідальністю
"Західпромресурси" покладено обов'язок додати докази
надіслання та надіслання саме копії касаційної скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися
до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ
за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами
України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші
органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами
в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Отже позивачем у даній справі
є Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіко" а першим
відповідачем є Регіональне відділення Фонду державного майна України в
Рівненській області.

Як доказ надіслання касаційної
скарги одній із сторін, Товариство з обмеженою відповідальністю
"Західпромресурси" надало  чек
Укрпошти від 08.12.2006р. №30 про надіслання копії касаційної скарги фізичній
особі -Рощині.

Проте, як випливає з вищезазначених
норм на Товариство з обмеженою відповідальністю "Західпромресурси"
покладено  обов'язок надіслати  копію касаційної скарги саме сторонам у
справі, яким як вже зазначалося є Товариство з обмеженою відповідальністю
"Тіко" та  Регіональне
відділення Фонду державного майна України в Рівненській області.

Оскільки фізична особа -Рощина
стороною у даній справі не є, то доданий до касаційної скарги чек Укрпошти від
08.12.2006р. №30 не може бути доказом надіслання копії касаційної скарги
сторонам у справі. Інших доказів щодо надіслання копії касаційної скарги
сторонам у справі до матеріалів касаційної скарги заявником надано не було.

Враховуючи, що в порушення ч. 4 ст.
111 ГПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західпромресурси"
не надало жодних доказів надіслання копії касаційної скарги сторонам у справі,
а саме Товариству з обмеженою відповідальністю "Тіко" та
Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Рівненській області,
то зазначене тягне за собою наслідки, передбачені п.3 ч.1 ст.111-3 ГПК України,
згідно якої касаційна скарга (подання) не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо до скарги (подання) не додано доказів надіслання її
копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Крім того, відповідно до пункту 4
частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України касаційна
скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених
порядку і розмірі.

Порядок і розмір сплати державного
мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита,
затвердженою наказом державної податкової інспекції України від 22.04.1993 №15.

Відповідно до п. 14  Інструкції про порядок обчислення та
справляння державного мита, затвердженої наказом державної податкової інспекції
України від 22.04.1993 №15, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо
якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної
установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника
-останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної
установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)".
Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском
печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як доказ сплати державного мита за
подання касаційної скарги заявником додано копію платіжного доручення
від 08.12.2006р. №97 про сплату державного мита у сумі 42,50 грн. Проте, надана
як доказ копія платіжного доручення не відповідає вимогам  п. 14
Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита,
затвердженої наказом державної податкової інспекції України від 22.04.1993 №15,
що є порушенням вищенаведеної процесуальної норми.

Оскільки, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Західпромресурси" порушено приписи п. 4 ст. 111-3
ГПК України щодо порядку сплати державного мита, то господарський суд не
приймає касаційну скаргу (подання) до розгляду і повертає заявнику.

Крім того, 10.10.2006р. Львівським
апеляційним господарським судом прийнято постанову, яка оскаржується
Товариством з обмеженою відповідальністю "Західпромресурси".

Оскаржуючи постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 10.10.2006р., Товариство з обмеженою
відповідальністю "Західпромресурси" подало касаційну скаргу
08.12.2006р. (про що свідчить поштовий штемпель на конверті).

Відповідно до ст. 110 ГПК України
касаційна скарга (подання) може бути подана (внесена) протягом одного місяця з
дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Як вже було зазначено 08.12.2006р.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Західпромресурси"  звернулося з касаційною скаргою, оскаржуючи
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2006р. при
цьому пропустивши встановлений Господарським процесуальним кодексом України
строк для подання касаційної скарги. Клопотання про поновлення пропущеного
строку для подання касаційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю
"Західпромресурси"  заявлено не
було.

Імперативом п. 5 ст. 111-3 ГПК
України на касаційну інстанцію покладено обов'язок не приймати касаційну
скаргу до розгляду та повернути її у разі, якщо скаргу подано після закінчення
строку, встановленого для її подання, без клопотання або таке клопотання
відхилено про відновлення цього строку. Враховуючи, що Товариством з обмеженою
відповідальністю "Західпромресурси" строк подання касаційної скарги
пропущено, а клопотання щодо його відновлення не заявлено, то дана касаційна
скарга підлягає поверненню без розгляду.

Враховуючи зазначене та керуючись
ст.ст. 86, 110, 111, п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий Господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Західпромресурси" на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2006р. у справі №7/314
Господарського суду Рівненської області
повернути без розгляду.

Головуючий - суддя
Кривда   Д.С.

судді                                                                                          Жаботина
Г.В.

Костенко Т.Ф.