ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.07 р.                                                                                 Справа № 41/159

м. Донецьк, вул. Артема, 157, к. 223

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Макіївка

до відповідача: Державного підприємства „Макіїввугілля”, м. Макіївка

про           стягнення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб в розмірі

196875,63 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Макіївська об’єднана державна податкова інспекція, звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства „Макіїввугілля”, про стягнення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1995337,23 грн.

Ухвалою суду від 04 травня 2007 року було відкрито провадження у адміністративній справі № 41/159 та провадження по справі відбувалось за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наявність у відповідача податкової заборгованості з земельного податку розмірі 1995337,23 грн., яка виникла за податковими розрахунками, а також по пені з цього податку.

Позивачем зазначено, що застосовані до відповідача заходи по стягненню заборгованості недостатні та не призвели до фактичного погашення заборгованості, у зв’язку з чим просить стягнути суму податкової заборгованості з відповідача.

Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав, що за ним рахується заборгованість перед Державним бюджетом з земельного податку в сумі 1798461,60 грн. та надав суду відзив від 10.05.2007 року, відповідно до якого частково визнав позовні вимоги Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції, а саме податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у сумі 1798461,60 грн.

14.05.2007р., в ході попереднього провадження по справі, на підставі ст. 164 КАС України судом було прийнято постанову по справі щодо частини позовних вимог, якою були задоволенні позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1798461,60 грн.

В іншій частині, у стягуваній  сумі 196875,63 грн. відповідач проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що він не є правонаступником Державних підприємств “Донецька вугільна коксова компанія” та “Донецька вугільна енергетична компанія” щодо сплати податків і зборів, оскільки процедура його реорганізації суперечить положенням ст. 13 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, які обумовлюють можливість такого правонаступництва.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: про правовий статус відповідача та статус відповідача як платника податків, про правовий статус позивача, накази Мінпаливенерго № 237 та № 238 від 26.05.2005р., постанова господарського суду Донецької області по справі 41/403а від 14.02.2007р., розрахунок податкового боргу по ДП “Макіїввугілля”, податкові розрахунки земельного податку: № 538 від 31.01.2005р. ВП ШУ ім.. В.М. Бажанова ДП ДВКК, № 497 від 31.01.2005р. ВП ШУ ім. Кірова ДП ДВКК, № 561 від 31.01.2005р. ВП “Макіїввантажтранс” ДП ДВКК, № 533 від 02.02.2005р. ВП “ш. Холодна Балка” ДП ДВЕК, № 900 від 37.01.2005р. ВП “Управління автомобільного транспорту” ДП ДВКК, № 401 від 27.01.2005р. ВП “УВТЗ” ДП ДВКК, № 418 від 28.01.2005р.ВП “ш. ім. Леніна” ДП ДВКК,

№ 457 від 28.01.2005р. ВП “Шахта”Ясиновська-Глибока” ДП ДВКК, № 339 від 31.01.2005р.ВП “Управління матеріально-технічного постачання” ДП ДВКК, № 529 від 31.01.2005р.ВП “шахта Північна” ДП ДВКК, № 561 від 31.01.2005р.ВП “Макіїввантажтранс” ДП ДВКК, № 496 від 31.01.2005р.ВП “Макіїввугілля” ДП ДВКК, № 23404 від 01.09.2005р. ДП “Макіїввугілля”, № 561 від 30.01.2006р. ДП “Макіїввугілля”, № 416 від 27.01.2007р. ДП “Макіїввугілля”, уточнюючий розрахунок ДП “Макіїввугілля” на 2006р., платіжні доручення про сплату земельного податку.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідач є суб’єктом підприємницької діяльності-юридичною особою, включений до ЄДРПОУ за кодом 32442295, здійснює свою діяльність на підставі статуту, затвердженого міністром вугільної промисловості та відповідно до статті 3 якого є правонаступником виділених із складу ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП “Донецька вугільна коксова компанія” відокремлених підрозділів, згідно до наказів Мінпаливенерго № 237, 238 від 26.05.2005р.

Згідно наказу № 237 від 26.05.2005р. “Про реорганізацію ДП “Донецька вугільна коксова компанія”, ДП “Донецька вугільна енергентична компанія” реорганізовано шляхом виділення з його складу відокремленого підрозділу “Шахта Холодна Балка” та приєднання їх до складу ДП “Макіїввугілля”.

Згідно наказу № 238 від 26.05.2005р. “Про реорганізацію ДП “Донецька вугільна коксова компанія”, ДП “Донецька вугільна коксова компанія” реорганізовано шляхом виділення з його складу відокремлених підрозділів, в тому числі, відокремленого підрозділу “Макіїввугілля”,  відокремлених підрозділів “Шахта “Ясинівська-Глибока”, “Шахтоуправління ім. В.М. Бажанова”, “шахта Леніна”, “Шахтоуправління ім. С.М. Кірова”, “Шахта Бутівська”, “Шахта Чайкіно”, “Шахта Північна”, “Управління виробничо-технологічного зв’язку”, “Макіївське вантажо-транспортне управління” та приєднання їх до складу ДП “Макіїввугілля”.

Позивач наполягає на наявності у відповідача податкового боргу із земельного податку, який утворився внаслідок проведеної реорганізації ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП “Донецька вугільна коксова компанія”, узгодження відокремленими підрозділами цих державних підприємств податкових зобов’язань з податку на землю та подальшого правонаступництва відповідача за цими податковими зобов’язаннями.

Зокрема, позивач наполягає на наявності податкового боргу із земельного податку внаслідок діяльності відокремлених підрозділів ДП “Донецька вугільна коксова компанія”: “Шахтоуправління ім. В.М. Бажанова”, “Шахтоуправління ім. С.М. Кірова”, “Макіївське вантажо-транспортне управління”, “Управління автомобільного транспорту”, “Управління виробничо-технологічного зв’язку”, “шахта Леніна”, “Шахта “Ясинівська-Глибока”, “Управління матеріально-технічного постачання”, “Шахта Північна”, “Макіїввугілля” та відокремленого підрозділу ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” “Шахта Холодна Балка”.

Такі твердження позивача не узгоджуються з вимогами законодавства та спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк;

податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Таким чином, податковий борг може існувати виключно у разі, коли існує податкове зобов’язання, існування якого в свою чергу залежить від його узгодження саме платником податків, статус якого визначається відповідним законом щодо відповідного податку, збору (обов'язкового платежу).

Щодо податку на землю, то таким законом є Закон України “Про плату за землю”, стаття 1 якого визначає, що податок (тобто податок на землю) - це обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками.

Тобто, за змістом закону, платником земельного податку може бути виключно юридична або фізична особа. Спеціальним законом з питань обкладання податком на землю філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи не визначені такими, що є платниками податку, а тому не є особами, які наділені сукупністю прав та обов’язків щодо земельного податку, зокрема, узгоджувати податкові зобов’язання шляхом подання декларації (розрахунків земельного податку) і нести обов’язки щодо їх сплати.

Таким чином, подання особою, яка за законом не є та не може бути платником податку податкової декларації (розрахунку) не тягне за собою узгодження визначених такою декларацією (розрахунком) податкових зобов’язань, а тому не викликає виникнення податкового боргу у разі їх несплати.

Між тим, позивач в обґрунтування позовних вимог та наявність податкового боргу, що був у ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП “Донецька вугільна коксова компанія” та обов’язок сплати якого перейшов до відповідача посилається саме на розрахунки земельного податку, які надавались структурними підрозділами. Однак, як зазначено вище, такі розрахунки не є а ні підставою виникнення податкового боргу, а ні доказом його наявності.

Позивачем у спірній частині не надані суду документи, які б свідчили про виникнення податкового боргу із земельного податку шляхом узгодження податкових зобов’язань безпосередньо ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП “Донецька вугільна коксова компанія” або відповідачем (податкові розрахунки земельного податку або неоскаржені податкові повідомлення-рішення).

Крім того, спростовуються матеріалами справи твердження позивача про наявність у відповідача обов’язку сплачувати земельний податок структурних підрозділів ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” та ДП “Донецька вугільна коксова компанія” після їх реорганізації та ніби то наявного правонаступництва цих підприємств відповідачем.

Наведені вище положення наказів накази Мінпаливенерго № 237 та № 238 від 26.05.2005р. підтверджують ту обставину, що реорганізація ДП “Донецька вугільна коксова компанія” згідно наказу Мінпаливенерго № 238 від 26.05.2005р. та ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” згідно наказу Мінпаливенерго № 237 від 26.05.2005р., за результатами якої відбулось приєднання до складу ДП “Макіїввугілля” відповідних відокремлених підрозділів, здійснювалася шляхом виділення, без ліквідації ДП “Донецька вугільна коксова компанія” та ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”.

Порядок погашення податкових зобов'язань або податкового боргу при реорганізації платника податків, а також питання набуття прав та обов’язків у зв’язку з реорганізацією та  погашенням податкових зобов'язань (податкового боргу) реорганізованого платника податків визначається статтею 13 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», при цьому п. 13.1. встановлює порядок урегулювання податкової заборгованості або податкового боргу платника податків, що реорганізується.

Так, відповідно до абз. 3 п. 13.1.1. зазначеної статті,  якщо реорганізація здійснюється шляхом об'єднання двох або більшої кількості платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об'єдналися, такий об'єднаний платник податків набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення податкових зобов'язань або податкового боргу всіх платників податків, що об'єдналися;

При цьому, п. 13.1.2. зазначеної статті, встановлено, що реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків або внесення частини активів платника податків до статутного фонду іншого платника податків без ліквідації платника податків, який реорганізується, не тягне за собою розподілу податкових зобов'язань чи податкового боргу між таким платником податків та особами, створеними у процесі його реорганізації, чи встановлення їх солідарної податкової відповідальності, за винятком випадків, коли за висновками податкового органу така реорганізація може призвести до неналежного виконання податкових зобов'язань платником податків, який реорганізовується. Рішення про застосування солідарної або розподільної податкової відповідальності може бути прийняте податковим органом у разі, коли активи платника податків, що реорганізовується, перебувають у податковій заставі на момент прийняття рішення про таку реорганізацію.

Таким чином, спеціальне законодавство встановлює самостійний та особливий порядок розподілу податкових зобов’язань платника податків, що реорганізується, при цьому ставить у залежність набуття платниками податків прав та обов’язків щодо погашення податкових зобов'язань (до яких слід віднести і право на застосування показників податкового обліку, на підставі яких формувались такі податкові зобов’язання) від того, яким чином відбулася реорганізація такого платника податків чи шляхом злиття, чи шляхом виділення, чи у інший спосіб передбачений нормами такого спеціального законодавства.

Слід зазначити, що встановлений особливий порядок набуття платниками податків прав та обов’язків щодо погашення податкових зобов'язань ніяким чином не залежить від набуття ними інших прав та обов’язків, зокрема цивільно-правового характеру, які можуть бути отримані ним внаслідок реорганізації на підставі рішення власника.

Тобто, власник не може за своїм рішенням, всупереч встановленому законом порядку розподілити будь-які податкові зобов’язання при прийнятті рішення про його реорганізацію, зокрема визначити інших, ніж встановлено законом, правонаступників прав та обов’язків, що мають податкову природу.

Доказів на підтвердження застосування норми ст. 13 зазначеного Закону щодо застосування солідарної або розподільної податкової відповідальності позивачем не надано.

До того ж, дослідження судом постанови господарського суду Донецької області по справі 41/403а від 14.02.2007р. свідчить про те, що судом встановлено ту обставину, що реорганізація ДП “Донецька вугільна коксова компанія” на підставі наказу Мінпаливенерго № 238 від 26.05.2005р. відбувалась шляхом виділення з її складу відповідних відокремлених підрозділів, без ліквідації платника податків, який реорганізується та без прийняття податковим органом рішення про застосування солідарної або розподільчої податкової відповідальності. Також встановлено, що між ДП “Донецька вугільна коксова компанія” та  ДП “Макіїввугілля” не відбулося розподілу податкових зобов'язань.

Дослідження судом обставин набуття наведеною постановою суду законної сили свідчить про те, що ця постанова у встановленому порядку не оскаржувалась, а тому набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 196875,63 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України “Про плату за землю”, ст. ст. 1, 4, 5, 13 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 9, 17-20, 69-72, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  , -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції до Державного підприємства „Макіїввугілля” про стягнення податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб шляхом звернення на активи платника податків у сумі 196875,63 грн. – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя