ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

08.02.07                                                                                           Справа№ 3/201-9/189-А

Господарський суд Львівської області у складі судді Данко Л.С.

При секретарі Козак І.Б.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Львів,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю  “Науково-виробничого підприємства “ЕРГО”,  Львівська область, Жовківський район, с. Малехів,

3-я особа, без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:  Жовківський районний центр зайнятості, Львівська область, м. Жовква,

Про стягнення  55384 грн. 00 коп. адміністративно-господарських санкцій  за незабезпечення встановленого нормативу робочих місць для   працевлаштування інвалідів у 2005 році.

За участю представників:

Від позивача: п/к Бондарень М.А.,

Від відповідача: п/к Жаба О.І.,

Від  3-ї особи: п/к Хеміч Я.С.

Стронам роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст. 49, 51, 53 КАС України та право відводу судді ст. 27 КАС України, секретаря судових засідань, ст. 29 КАС України. Заяв та клопотань –не заявлено та не подано.Представники подали письмове клопотання про відмову від технічної фіксації судового процесу.

Суть спору: розглядається справа за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Львів, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю  “Науково-виробничого підприємства “ЕРГО”,  Жовківський район, с. Малехів, 3-я особа, без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:  Жовківський районний центр зайнятості, Львівська область, м. Жовква, про стягнення   55384 грн. 00 коп. адміністративно-господарських санкцій  за незабезпечення встановленого нормативу робочих місць для   працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Позивач, в судовому засіданні надавав пояснення щодо поданих відповідачем та 3-ю особою документів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити та пояснив, що відповідно до  Закону України “Про зайнятість населення” підприємства, установи і організації незалежно від форм власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі призначених для працевлаштування інвалідів. Несвоєчасна реєстрація або відмова від неї, порушення порядку подання адмінданих тягне за собою відповідальність, передбачену законом, а так як відповідач  є зареєстрованим за своїм місцезнаходженням у Жовківському районному центрі зайнятості, відповідно зобов”язаний був в 2005 році у цей центр подавати відповідні звіти Форми  № 3-ПН , у якій обов”язково мали бути вказані вакантні місця в т.ч. для працевлаштування інвалідів       ( інваліди мають шифр “14”), і, як вбачається з поданих 3-ю особою Звітів Фрми № №-ПН за 2005р. відповідач цього не вчиняв, що є порушенням вищевказаного Закону. Крім того, позивач пояснив, що  відповідно до частини 3, 4 ст. 20 Закону № 875 сплата штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів проводиться підприємствами (об”єднаннями), установами і організаціями відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов”язкових платежів). А у разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на  їх майно в порядку, передбаченому законом, тому вважає посилання відповідача на те, що у нього в 2005р. не було прибутку безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченні на позов та додаткових поясненнях, зокрема, що Відповідач  звертався з листами про необхідність працевлаштування на підприємство інвалідів у Жовківський районний центр зайнятості Львівської області, центр зайнятості Шевченківського, Франківського, Залізничного, Сихівського, Галицького, Личаківського районів м. Львова, Львівське обласне відділення  Фонду соціального захисту інвалідів, інформував  про потребу працевлаштування інвалідів у відповідача на засіданні круглого столу з соціальними партнерами, однак до відповідача інвалідів для працевлаштування не направлялися, і інваліди до відповідача не зверталися, не зважаючи на те, як стверджує Відповідач у додатковому пояснення на позов, що у нього є 5 функціонуючих об”єктів торгівлі з розташуванням у м. Львові на які, є дозволи №№ 4497, 4728, 5890, 6293, 5541. Свої заперечення в цій частині відповідач підтверджує листами №  416 від 15.06.05р. , №№ 427, 428, 429 від 21.06.05р., №№ 431, 432 від 21.06.05р., № 502 від 21.07.05р. –6 листів, № 502 від 21.07.05р.  –2 листи, № 655 – 656, 658, 660, 775, листом Галицького РЦЗ від 27.07.06р. № 1350, дозволами №№ 4497, 4728, 5890, 6293, 5541. Разом з тим, відповідач просить відмовити в позові Позивачу ще із тих підстав, що  джерелом сплати зазначеної санкції є прибуток, отриманий підприємством за підсумками року, оскільки підприємство відповідача у 2005 році не було, що підтверджує  даними  витягу з балансу за 2005р., тому вважає що відсутні підстави для сплати санкцій.

Представник 3-ї особи подав  звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках Форми № 3-ПН, які  подавав йому відповідач за січень, лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, Звіт про наявність вакансій Форми 3-ПН станом на 01.05.2006р., станом на 03.04.2006р., станом на 28.01.06р., на 01.03.06р., Звіт форми № 5-ПН з 01.07.06р.до 10.07.06р., з 11.07.06р. до 20.07.06р., з 21.07.06р. до 31.07.06р., з 01.08.06р. до 10.08.06р., пояснив, що відповідач за спірний період у звітах Форми № 3-ПН про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для інвалідів під встановленим у звітах шифрами “14” не зазначав наявності у нього вільних (вакантних ) робочих місць для інвалідів у період з січня –грудень 2005р., а відтак у 3-ї особи були відсутні підстави для посилання інвалідів для працевлаштування до відповідача. Щодо  надсилання відповідачем листів до центрів зайнятості Шевченківського, Франківського, Залізничного, Сихівського, Галицького, Личаківського районів м. Львова, Львівське обласне відділення  Фонду соціального захисту інвалідів, то оскільки відповідач у зазначених установах не зареєстрований як платник збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття, щомісяця Звітів Форми № 3-ПН у зазначені установи відповідач не подавав, відтак зазначені установи не мали законних підстав для скерування інвалідів до відповідача. Щодо листа скерованого до Жовківського районного центру зайнятості за № 416 від 15.06.05р., то підставою для скерування для працевлаштування інвалідів є лише подані відповідачем  Звіти Форми № 3-ПН, а не листи, а так як у Звітах Форми № 3-ПН за період січень –червень 2005р. відповідач  шифр “14” не заповнював, то у Жовківського центру зайнятості теж були відсутні підстави для скерування до нього інвалідів на підставі листа за № 416 від 15.06.05р., який суперечить Звітам форми № 3-ПН за червень 2005р. Просить позов задовільнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з”ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, суд ВСТАНОВИВ.

Відповідач  відповідно до п. 4 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”  зареєстрований у місцевому центрі зайнятості: Жовківському  районному центрі зайнятості, м. Жовква Львівської області, тобто за своїм місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття, що не заперечується ні позивачем, ні відповідачем, ні 3-ю особою у справі.

Пунктом 4 статті  20 Закону України “Про зайнятість населення” передбачено, що підприємства, установи і організації незалежно від форм власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі призначених для працевлаштування інвалідів.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами даної справи Відповідач у 2005р. (січень, лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року), щомісячно подавав до Жовківського  районного центру зайнятості Звіти Форми № 3-ПН, форма якого затверджена Наказом Державного комітету статистики України 06.07.98р. за № 244.

Частиною 1 ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"      / далі по тексту –Закон № 875/  для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаш тування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік — у кількості одного робочого місця.

Частиною 4 ст. 43 Конституції проголошено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. З ст. 5 Закону "Про охорону праці" працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказа на йому за станом здоров'я. До виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експертизи.

Статтею 12 вищевказаного Закону визначено, що підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комі сії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї катего рії працівників. У випадках, передбачених законодавством, роботода вець зобов'язаний організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування інвалідів відповідно до медичних рекомендацій. За лучення інвалідів до надурочних робіт і робіт у нічний час можливе лише за їх згодою та за умови, що це не суперечить рекомендаціям медико-соціальноії експертної комісії.

Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії со ціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обов'язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підпри ємств обмежень щодо виконання обов'язку зі створення робочих місць для інвалідів.

З метою здійснення моніторингу виконання Закону № 875 наказом Державного комітету статистики від 10 січня 2002 р. № 49 затверджено форму державної статистичної звітності № 10-ПІ поштова - річна "Звіт про зайнятість інвалідів", відповідно до якої до уваги береть ся середньооблікова чисельність штатних працівників та інвалідів (штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність), яка визначається відповідно до підпунктів 3.3.1—3.3.3 Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві України (надалі —Інструкція), затвердженої наказом Міністерства статистики від 7 липня 1995 р. № 171 та за реєстрованої в Міністерстві юстиції 7 серпня 1995 р. за № 287/823.

Пунктом 3.1 Інструкції передбачено, що для визначення чисельності працівників підприємства за будь-який період (місяць, квартал, з початку року, рік) недостатньо мати чисельність працівників на дату, наприклад, тільки на початок або кінець звітного періоду, тому що в цих показ никах не враховуються зміни, що відбулися протягом розглянутого періоду.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції середньооблікова чисельність праців ників за звітний місяць обчислюється шляхом підсумовування чисельності працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 (для лютого —по 28 або 29 число), включаючи святкові (неробочі) і вихідні дні і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Згідно з пп. 3.3.3 Інструкції середньооблікова чисельність працівни ків за період з початку року (в тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисель ності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з

початку року до звітного місяця включно та ділення одержаної суми на кількість місяців за період з початку року.

З огляду на наведене фактична тривалість роботи кожного інваліда на підприємстві впливає на показник кількості працюючих інвалідів у звітному періоді.

Як вбачається з матеріалів справи,  норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на підприємстві відповідача у 2005 році складав 9 робочих місць.

Звіти форми № 10-ПІ складаються та подаються, щорічно до 1 лютого, наступного після звітного періоду, підприємствами (об”єднаннями), установами та організаціями та їх відокремленими підрозділами незалежно від форм власності і організаційно-правових форм господарювання за місцем державної реєстрації територіальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

За даними Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р. Форми № 10-П1, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в відповідача складала 229 осіб, з них:  інвалідів (штатних працівників), яким за висновками МСЕК встановлена інвалідність) –2 осіб, чисельність інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно 4-х відсотковому нормативу –9 осіб, фонд оплати праці штатних працівників тис. грн.., з одним десятковим знаком –18120,0 середньорічна заробітна плата штатного працівника, грн. - 79120, сума коштів штрафних санкцій, за нестворені робочі місця для інвалідів, грн. –55384,0. Зазначений Звіт Форми № 10-П1 підписпний повноважними представниками відповідача (керівником, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів), викладене у цьому Звіті засвідчено печаткою пілдприємства відповідача. Звіт форми № 10-П1 за 2005 рік має дату 26 січня 2006р., поданий позивачу –31.01.2006р. за вхідним №  1987.

Згідно розділу 2 Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р. Форми № 10-П1, Списку працюючих інвалідів-штратних працівників, які були зайняті на підприємстві у 2005 році, відповідачем було  працевлаштовано 2 особи ( гр. Лилак В.Т., номер пенсійного посвідчення 153723, друга група інвалідності,  безтерміново, працював у 2005р. 12 місяців на посаді: прибиральника та гр. Родіонов В.О., номер пенсійного посвідчення 170093, третя група інвалідності,  довічно, працював у 2005р. 12 місяців на посаді: вантажник).

Відтак, середньооблікова чисельність штатних працівників в 2005р. складала 229 осіб. Відповідно 4% від 229 осіб = 9,16,  з врахуванням математичного округлення становить 9 робочих місць, що відповідає приписам пунктів 3.1. –3.3. Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві України (далі-Інструкція), затвердженої наказом Міністерства статистики України від 07.07.1995р. № 171 та зареєстрованої в Мінюсті України 07.08.1995р. за № 287/823.

Отже, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, який було відповідачу доведено у встановленому законом порядку, складає відповідно 9 осіб. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача, згідно Звіту форми № 10- ПІ за 2005р. –7912,00 грн. Незайнятих інвалідами робочих місць у відповідача –7 осіб. Відповідно: 7912,0 грн. х 7 осіб = 55384,00 грн.

Статтею 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства ( об'єднання) , установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих менша, ніж установлено нормативом сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві ( в об'єднанні) , в установі , організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом.

Відповідно до вимог ст.20 цього Закону  позивачем нараховано підприємству відповідача штрафні санкції  у розмірі 55384 грн.00коп.

Дана заборгованість Відповідачем не сплачена в добровільному порядку, що стало підставою для звернення Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в господарський суд Львівської області з позовною заявою.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 20 Закону № 875 сплату штрафних санкцій під приємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). А у разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на їх майно в порядку передбаченому законом.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм Закону № 875, посилання відповідача на те, що у 2005 році у нього прибуток мав від”ємне значення, що підтверджує даними витягу балансу за 2005 рік, та, що у зв”язку з зазначеним “відсутні правові підстави для сплати санкцій” слід вважати безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлашту вання інвалідів (надалі —Положення), затвердженим постановою Кабі нету Міністрів від 3 травня 1995 р. № 314, визначено, що робоче місце інваліда —це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (п. 1); робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських орга нізацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п. 3); підприємства розробляють заходи щодо створення робо чих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, ін формують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту насе лення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (п. 5).

Частиною 1 ст. 18 Закону № 875 і п. 10 Положення передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці, Міністерства соціального захисту населення, місцевими радами, гро мадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здо ров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Пунктом 14 Положення встановлено, що підприємства: у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого року, що настає за звітним, подають відділенням Фонду соціального захисту інвалідів відомості про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньо-облікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Отже, законодавством обов'язок з безпосереднього працевлашту вання інвалідів покладено на органи Міністерства праці, Міністерства соціального захисту населення, місцеві ради, громадські організації інвалідів, але цьому мають передувати певні дії підприємств (об'єд нань), установ і організацій зі створення робочих місць для інвалідів та з відповідного інформування зазначених органів з метою працевлашту вання інвалідів.

Зокрема, наказом Державного комітету статистики від 6 липня 1998 р. № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 17 липня 1998 р. за № 464/2904, затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках" і № 4-ПН "Звіт про вивільнення працівників", відповідно до пп. 2.1 п. 2 якої:

-  звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно;

-    у разі потреби термінового заміщення наявних вільних робочих місць, що виникли у міжзвітний період у зв'язку зі звільненням праців ників, дані про ці місця подаються додатково, в міру їх виникнення;

-     в графі 4 звіту за формою № 3-ПН проставляється наявність віль них робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановле ної місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів. Наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під встановлени ми шифрами (інваліди мають шифр "14").

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, Підприємством відповідача не розроблялися заходи щодо ство рення робочих місць для інвалідів; жодних дій для створення таких робочих місць фактично здійснено відповідачем не було; про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів, починаючи з січня 2005 р. відповідач, у встановленому законом порядку, не інформував центр зайнятості за місцем свої реєстрації: Жовківський районний центр зайнятості, щодо наявності у нього вакантних місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується Звітами про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках Форми № 3-ПН: станом на січень 2005р.,  на лютий 2005р.; на березень 2005р., на травень 2005 року, на червень 2005р.; на липень 2005р.; на серпень 2005р.;  за вересень 2005р.;  на жовтень 2005 року, на листопад 2005р.; на грудень 2005р.

Судом оглянуто вказані Звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках за 2005р. за формою № 3-ПН, які подавалися відповідачем  до  Жовківського районного центру зайнятості та встановлено, що ні в одному із 24 звітів за формою № 3-ПН за 2005р., відповідачем не зазначено про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів (інваліди мають шифр “14”).

Так, у одному із трьох звітів форми № 3-ПН станом на січень 2005р. від 26.01.05р. зазначено, що “Вакантних місць немає”; у другому звіті за січень 2005р. від 06.01.05р., вказано, що у відповідача є одне вакантне місце ( графа 1), професія “секретар”(графа Б), освіта “вища”(графа 5), середньомісячна зарплата (доход) “660 грн.”(графа 9), форма і система оплати праці “посадовий оклад” (графа 10), однак у цьому звіті графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів - не містить жодного запису з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів. Як вбачається з третього звіту форми № 3-ПН на січень 2005р. у відповідача було 5 вакантних посад ( завідувач складом, фахівець з продажу, фахівець аналітик, вантажних, продавець-консультант –Графа Б звіту), однак графа “4”, не містить жодного запису з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, зазначена графа – немає жодного запису.

У звіті форми № 3-ПН станом на лютий 2005р. від 14.02.05р. записано, що у відповідача є 3 вакантні посади /графа 1 звіту/ (касир, продавець-консультант, вантажник –графа Б звіту) для працевлаштування громадян із 2 категорії відповідно до квоти ... –3 вакантні місця (графа “4”), однак, про те, що хоча б одне з трьох вакантних посад призначене для працевлаштування інвалідів, тобто з шифром  “14” –не зазначено. У  другому звіті за лютий 2005р.  від 28.02.05р., відмічено, що у відповідача є 4 вакантних місця, у графі “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, немає жодного запису в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно даних звіту форми № 3-ПН на березень 2005р. у відповідача було 5 вакантних посад, однак графа “4”, яка стосується працевлаштування  громадян 2 категорії відповідно до квоти, а також ...  інвалідів –не заповнена.

Аналогічна ситуація щодо вакантних посад для працевлаштування інвалідів склалася у відповідача  і станом на травень 2005р. ( два звіти від 29.05.05р. та від 13.05.05р.), станом на червень 2005р. ( два звіти  від 26.05.05р. та від  03.06.05р.), у яких, в графі “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не міститься жодного запису в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

В липні 2005р. відповідач до центру зайнятості за своїм місцезнаходженням подавав Звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках форми № 3-ПН, який був затверджений наказом Мінстату України від 28 грудня 1993р. № 289 “Поштова-місячна” . Так, у звіті станом на липень 2005р. форми № 3-ПН в редакції наказу Мінстату України від 28.12.93р. № 289, зазначено, що “Вакантних посад – немає”,  у другому звіті на липень 2005р. форми № 3-ПН від 19.07.05р. та у третьому звіті від 14.07.05р., в редакції наказу Мінстату України від 28 грудня 1993р. № 289 “Поштова-місячна”, графа “7” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, відсутні записи, в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

У серпні відповідач подавав до центру зайнятості за своїм місцезнаходженням Звіт Форми № 3-ПН,  затверджений наказом Державного комітету статистики України від 06.07.98 р. № 244, де графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не містить жодного запису в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно звітів Форми № 3-ПН / затверджено наказом Державного комітету статистики України від 06.07.98 р. № 244/, станом на вересень 2005р. відповідно від  15.09.05р. та від 09.09.05р.графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не містить жодного запису, в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, у третьому звіті  від 28.09.05р. відповідачем  зазначено “Вакантних місць немає”.

У звітах Форми № 3-ПН,  станом на жовтень 2005р.  від  17.10.05р. та від 01.10.05р., графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не містить жодного запису, в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, у третьому звіті  від 28.10.05р. відповідачем вказано “Вакантних місць немає”.

Згідно звіту Форми № 3-ПН, станом на листопад 2005р. від 01.11.05р., графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не містить жодного запису, в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, у другому звіті  від 28.11.05р. відповідачем вказано “Вакантних місць немає”.

Відповідно до звіту Форми № 3-ПН, станом на грудень 2005р. від  01.12.05р., графа “4” про працевлаштування із гр. 2 категорії громадян відповідно до квоти, а також ... інвалідів, не містить жодного запису в т.ч. з шифром “14” щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів, у другому звіті  від 28.12.05р. відповідачем вказано “Вакантних місць немає”.

Як вказано вище у цій постанові, відповідно до п. 4 статті  20 Закону України “Про зайнятість населення”, підприємства, установи і організації незалежно від форм власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі призначених для працевлаштування інвалідів.

Отже, виходячи із Звітів Форми № 3-ПН за 2005 рік, правова оцінка яким наведена вище у цій постанові і які, щомісячно подавалася відповідачем до Жовківського центру зайнятості, де відповідач зареєстрований як платник збору до Фонду загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, вбачається, що відповідач у вказаних звітах протягом оспорюваного періоду, тобто протягом всього 2005 року, не  вказував про наявність вакантних посад створених ним для  працевлаштування інвалідів. Як зазначалося вище, наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під встановленими шифрами ( інваліди мають шифр “14”), згідно звітів, які подавав відповідач, це графи”4” та “7”/докази в матеріалах справи/.

Виходячи з вищенаведеного у Жовківського центру зайнятості були відсутні законні підстави в порядку статті 18 Закону № 875, направляти до відповідача для працевлаштування інвалідів, так як відповідач протягом всього 2005 року у Звітах Форми № 3-НП, не вказувалося про створення   робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Відповідач стверджуючи, що ним були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів, посилається на Дозволи №№ 4497, 4728, 5890, 6293, 5541.

Судом  надано оцінку зазначених дозволів та встановлено, що  Дозволи №№ 4497, 4728, 5890, 6293, 5541 є документами, згідно яких відповідачу Управлінням промисловості та підприємництва Львівської міської ради надано право на розміщення об”єктів торгівлі –супермакети, магазини, гуртовий склад з реалізації будівельних матеріалів, зазначено місцезнаходження цих об”єктів та режим роботи. Щодо створення в цих об”єктах робочих місць для працевлаштування інвалідів –дозволи такої інформації не містять. У Звітах форми № 3-ПН за 2005 рік відповідач не вказував про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів у зазначених в Дозволах об”єктах. Інших доказів про створення відповідачем робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005 році відповідач не представив. Отже, суд вважає зазначені Дозволи неналежними та недопустимими доказами у справі відповідно до вимог статті 70 КАС України, так як вони не підтверджують  факту створення робочих місць (вакантних посад) для інвалідів на підприємстві відповідача.

Відповідач також, як на один із доказів про створення ним робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005р. посилається на листи №  416 від 15.06.05р. , №№ 427, 428, 429 від 21.06.05р., №№ 431, 432 від 21.06.05р., № 502 від 21.07.05р. –6 листів, № 502 від 21.07.05р.  –2 листи, № 655 –656, 658, 660, 775, які надсилалися ним до центрів зайнятості Шевченківського, Франківського, Залізничного, Сихівського, Галицького, Личаківського районів м. Львова, Львівське обласне відділення  Фонду соціального захисту інвалідів.

В судовому засіданні встановлено, не заперечується відповідачем, що  відповідач у центрах зайнятості Шевченківського, Франківського, Залізничного, Сихівського, Галицького, Личаківського районів м. Львова не зареєстрований як платник збору до Фонду загальнообов”язкового державного соцстрахування України на випадок безробіття,  щомісяця Звітів Форми № 3-ПН у зазначені  центри - не подавав, відтак зазначені установи не мали законних підстав для направлення інвалідів до відповідача. Відповідач зареєстрований у Жовківському районному центрі зайнятості, куди і подавав у 2005 році, щомісячно, Звіти форми № 3-ПН, що підтверджується матеріалами справи.

Формою державної статистичної звітності  щодо наявності вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках господарюючого суб”єкта є звіт за формою № 3-ПН, форма якого встановлена наказом Державного комітету статистики від 6 липня 1998р. № 244 /зареєстровано в Мінюсті 17.07.98р. за № 464/2904), яким затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН “Звіт про наявність вільних робочих місцт (вакантних посад) та потребу в працівниках”.

Крім того, дані зазначені самим відповідачем у Звітах форми № 3-ПН за 2005 рік, які подавалися  ним до центру зайнятості за своїм місцезнаходженням суперечить викладеному у вказаних листах, на які посилається відповідач у своїх запереченнях.

Щодо листа скерованого відповідачем до Жовківського районного центру зайнятості за № 416 від 15.06.05р., то підставою для направлення для працевлаштування інвалідів є лише подані відповідачем  у центр зайнятості за своїм місцезнаходженням Звіти Форми № 3-ПН, а не листи. У Звітах Форми № 3-НП за 2005 рік,  відповідач не зазначав про потребу для працевлаштування інвалідів, у яких відповідачем  шифру “14” не просталено. Тобто, інформація, яка викладена у документах, форма якого встановлена законом, суперечить викладеному листі за № 416 від 15.06.2005р., форма, зміст якого не передбачені  чинним законодавством.

Судом також взято до уваги і ту обставину, що відповідач у червні 2005р. подавав два (2) Звіти форми № 3-ПН від 03.06.2005 року та від  26.06.2006р. до Жовківського районного центру зайнятості, у яких відсутні дані про потребу для працевлаштування у відповідача інвалідів ( графи “4” –не заповнені), відтак  викладене у листі за № 416 від 15.06.05р., тобто у документі не передбаченому законом, не відповідає дійсності та суперечить Звітам форми № 3-ПН за цей же період.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч. 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 вищезгаданої статті зокрема встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського  зобов”язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем не вжито залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, а саме, не створено робочі місця (вакантні посади) для працевлаштування інвалідів, норматив яких був доведений відповідачу у встановленому порядку, та не повідомлено, у встановленому законом порядку, відповідний центр зайнятості за місцемзнаходження відповідача.

Відповідно до статті 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил господарської діяльності до суб”єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб”акта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій та порядок їх застосування визначаються Господарським Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства ( об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих менша, ніж установлено нормативом сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві ( в об'єднанні) , в установі , організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом.

Відповідно до вимог ст.20 цього Закону  позивачем нараховано підприємству відповідача штрафні санкції  у розмірі 55384 грн.00коп.

Як передбачено статтею 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані  до суб”єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб”єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Позивач  виявив вищезазначене порушення у відповідача - 31.01.2006р., з дати офіційного отримання ним Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів Форми № 10-П1 ( вхідний № 1987 від 31.01.2006р.). Зазначений Звіт форми № 10-ПІ має дату вказану відповідачем - 26 січня 2006р. Позов подано до господарського суду 25.07.2006 року  за вхідним № 6746.

Відповідно до статті 103 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня пісоя відповідної календарної дати або настання події, з якою пов”язано його початок ( частина 1).

Відповідно до частини 4 цієї статті, строк, що визначається місяцями, закінчується у  відповідні місяць і число останнього місяця цього року.

Отже, адміністративно-господарські санкції застосовані позивачем до відповідача у розмірах передбачених ст. 20 Закону України  „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні",  та застосовані  у строки визначені статті 250 ГК України.

Як зазначалося вище, Звіти форми № 10-ПІ складаються та подаються, щорічно до 1 лютого, наступного після звітного періоду, підприємствами (об”єднаннями), установами та організаціями та їх відокремленими підрозділами незалежно від форм власності і організаційно-правових форм господарювання за місцем державної реєстрації територіальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Позивач  31.01.2006р. отримав Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік  за формою № 10-ПІ від 26 січня 2005 року, у якому відповідач зазначив: середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу –229 осіб,  код рядка 01, з них: інвалідів –2, код рядка 02, чисельність інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до 4-х відсоткового нормативу –9 осіб, фонд оплати праці, середньомісячну заробітну плату штатного працівника –7912,0 грн. та суму коштів штрафних санкцій, за нестворені робочі місця для інвалідів –55384,0 грн., зазначив прізвища та ініціали інвалідів працевлаштованих у відповідача ( розділ 2. Звіту), зазначений звіт підписано керівником відповідача, головним бухгалтером відповідача та начальником відділу кадрів відповідача та засвідчено печаткою підприємства відповідача (докази в матеріалах справи).

Під час розгляду даної справи судом для з”ясування обставин справи було взято до уваги постанови  Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від  від 15 березня 2005 р., від 29 березня 2005р., від 14 червня 2005 року у справі № 6/324,  від 21 червня 2005 року у справі № 1/255, від 18 жовтня 2005 року у справі № 21/221, від 23 серпня 2005р. у справі № 3/195-04-7455, від 20.07.2004р. у справі № 2-23/9789-03 та Інформаційний лист ВГС України від 08.11.2005р. № 01-8/2020 “Про доповнення Інформаційного листа ВГС України від 25.02.2004р. № 01-8/345 “Про практику Верховного Суду України у справах зі спорів за участю Фонду України соціального захисту інвалідів” .

Суд заслухав пояснення представників позивача, відповідача та 3-ї особи, оглянув та дослідив подані ним докази, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов документально обґрунтований, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення.

Позивач є суб”єктом владних повноважень і державного мита за даним позовом не сплачував, відповідно до ст. 4 Декрету КМ України “Про державне мито”, так як  увільнений від сплати останнього за своїми позовами.

Відповідно до частини 2 статті 94  КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб”єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов”язані  із залученням свідків та проведенням експертизи. У даній справі свідки –не викликалися, судова експертиза –не призначалася.

Частиною 4 статті 94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб”єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Позивач є суб”єктом владних повноважень ( стаття 3 та 17 КАС України), відповідач –юридична особа. Виходячи з наведеного, судові витрати з відповідача до стягнення не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 49, 51, 68, 70, 71, 86, 94, 97, 122-124, 128, 130, 133-134, 135, 138, 139-140, 143, 150, 151-154, 158-163, 167 КАС України, пунктами 6 та 7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних  положень КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовільнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю  “Науково-виробничого підприємства “ЕРГО”, п.і. 80383,  Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Коновальця, 31Б ( ) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Львів, пл.. Маланюка, 6 ( рахунок 0002 в УДК у Львівській області, МФО 825014, ) заборгованість в сумі 55384 грн. 00 коп.

3.          Виконавчий лист  видати після вступу постанови у законну силу.

08.09.2006р. прийнято, складено, підписано та проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Сторонам та 3-й особі було роз”яснено зміст рішення, порядок і строки його оскарження, а також роз”яснено про право осіб, які брали участь у справі, на отримання в суді копії постанови.

Мотивувальна  частина постанови складена та підписана  14.09.2006 року.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтею 186 КАС України. Постанова набирає законної сили в порядку встановленому статтею 254 КАС України.

Суддя                                                                                                       Данко Л.С.