Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2007 р.
Справа № 35/189-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача -Чередниченка
В.В. -дов., Антонової І. В. - дов.,

відповідача -ОСОБА_1
-підприємець

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний
НОМЕР_1) на рішення господарського суду Харківської області від 04 вересня
2006 року по справі № 35/189-06

за позовом Акціонерного
товариства закритого типу «Агро-Союз»с. Майське Синельніковського району
Дніпропетровської області

до Приватного
підприємця ОСОБА_1 с. Шатівка Лозівського району Харківської області

про стягнення 394249,48 грн.

встановила:

Позивач,
Акціонерне товариство закритого типу «Агро-Союз», звернувсядо господарського
суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача,
Приватного підприємця ОСОБА_1 394249,48 грн., в тому числі 258765,99 грн.
основного боргу, 118773,59 грн. пені, 13455,83 грн. інфляційних, 3254,07 грн.
3% річних, а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті держмита в
розмірі 3943 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у розмірі 118 грн.

Відповідач,
ПП ОСОБА_1, 21 липня 2006 року подав зустрічну позовну заяву, в якій просив
стягнути з АТЗТ «Агро-Союз» 84835 грн. завданих йому збитків від продажу
неякісного насінневого матеріалу.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 02 серпня 2006 року по справі №
35/189-06 (суддя Светлічний Ю.В.) зустрічна позовна заява та додані до неї
документи повернуті відповідачеві. Відповідна ухвала не була оскаржена у
встановленому законом порядку.

Рішенням господарського суду Харківської
області від 04 вересня 2006 року по справі № 35/189-06 (суддя Светлічний Ю.В.)
позовні вимоги позивача задоволені частково та з Приватного підприємця ОСОБА_1
на користь Акціонерного товариства закритого типу «Агро-союз» стягнуто основної
заборгованості у розмірі 258765,99 грн., пені у розмірі 20609,11 грн.,
інфляційних у розмірі 13455,83 грн., 3% річних у розмірі 3254,07 грн., держмита
у розмірі 2960,85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 88,62 грн. В решті частини позову у сумі 98164,48
грн. відмовлено.

Відповідач,
Приватний підприємець ОСОБА_1, з рішенням суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської
області від 04 вересня 2006 року по справі № 35/189-06 та прийняти нове
рішення. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення господарським
судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що оскаржуване
рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи, та не відповідає
фактичним обставинам. Свої вимоги відповідач обгрунтовує тим, що він не мав
можливості приймати участь у судовому засіданні, та надати до суду необхідні
докази для спростування вимог позивача, оскільки не був належним чином
повідомлений про час та місце засідання суду. Щодо суті позовних вимог,
відповідач вважає, що вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що
заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня. Відповідач вказує, що на
накладних, які залучені позивачем до матеріалів справи, він не підписувався та
відповідний товар (крім товару по накладній НОМЕР_2) не отримував. Тобто,
відповідач вважає, що позивачем на відповідних накладних його підпис
сфальсифікований. Щодо товару, що отриманий по накладній НОМЕР_2 - відповідач
вказує, що цей товар був неналежної якості, що призвело до збитків відповідача.
Щодо підписання акту звірки - відповідач зазначає, що даний акт звірки ним був
підписаний під тиском та загрозою розправи з боку представників позивача, які
для вирішення відповідного питання використали посадовців Лозівської об'єднаної
податкової інспекції та міліції.

Позивач,
АТЗТ «Агро-Союз», заперечує проти апеляційної скарги відповідача, вважає
рішення господарського суду Харківської області по даній справі законним та
обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача
- без задоволення. Позивач вважає, що судом повно та всебічно досліджені всі
обставини справи, та всі необхідні докази. На думку позивача, відповідачем не
надано належних доказів того, що він не знав про дату розгляду справи та
прийняття рішення по справі. Що стосується суті позовних вимог - позивач
вважає, що викладені у апеляційній скарзі твердження відповідача не
підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті апеляційним
господарським судом.

Дослідивши
матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи
сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників
сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту
встановлення фактичних обставин справи та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила
наступне:

звертаючись
до місцевого господарського суду  з
позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, позивач посилався
на наявність між сторонами по справі договірних стосунків, підтвердженість
факту поставки товару належними доказами та порушення відповідачем умов
договору щодо  своєчасної оплати
отриманої продукції, у зв'язку з чим і просив стягнути з відповідача заявлені у
позові грошові кошти.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача в розмірі 258765,99 грн. основної заборгованості,
13455,83 грн. інфляційних та 3 % річних у розмірі 3254,07 грн. місцевий
господарський суд посилався на підтвердженість позовних вимог у цій частині
матеріалами справи та відповідність їх нормам чинного законодавства.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 98164,48 грн. пені
місцевий господарський суд посилався на невідповідність розрахунків у цій
частині позову вимогам чинного законодавства.

Як
встановлено із матеріалів справи, 13 квітня 2005 року між сторонами по справі
було укладено договір  купівлі-продажу
НОМЕР_3, відповідно до умов якого продавець (позивач) передає у власність
покупця (відповідача) товар, а покупець приймає та сплачує товар, зазначений у
договорі, на умовах передбачених цим договором.

На
підставі виданих відповідачем довіреностей серії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2005
р., серії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2005 р., серії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.05.2005 р.
та згідно накладних НОМЕР_2 від 18.04.2005 р., НОМЕР_4 від 22.04.2005 р.,
НОМЕР_5 від 05.05.2005 р., НОМЕР_5 від 05.05.2005 р., НОМЕР_6 від 21.05.2005 р.
позивач поставив відповідачу товар (ячмінь, сою) на загальну суму 258765,99
грн.

Факт
поставки товару також підтверджується і підписаним між сторонами актом звірки
розрахунків за період з 01.01.2005 р. по 30.11.2005 р.

Відповідно
до п. 3.1. договору відповідач повинен був здійснити оплату за товар до
30.10.2005 року, однак, за станом на дату подання позовної заяви та прийняття
рішення по справі умови договору в частині оплати отриманого товару
відповідачем не виконані.

Відповідно
до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно
підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи
те, що відповідач не надав як до суду першої інстанції, так і до суду
апеляційної інстанції доказів оплати вартості отриманого по вказаним вище
накладним товару, місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні
вимоги в сумі основного боргу в розмірі 258765,99 грн.

Відповідно
до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3%
річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи
з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача в частині
стягнення інфляційних у розмірі 13455,83 грн. за листопад 2005 р. - лютий 2006
р. та 3% річних у розмірі 3254,07 грн. за період з 30.10.2005 р. по 31.03.2006
р. підтверджуються матеріалами справи та відповідають чинному законодавству, у
зв'язку з чим правомірно задоволені місцевим господарським судом

П.
4.2 договору передбачено, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує
продавцю пеню у розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожен день
прострочки.

У
відповідності з даним пунктом договору позивачем нарахована та заявлена до
стягнення пеня за період з 30.10.2005 р. по 31.03.2006 р. (за 153 дні) у
розмірі 118773,59 грн.

Задовольняючи
частково позовні вимоги про стягнення пені місцевий господарський суд вірно
посилався на положення ст. 611 ЦК України,
зі  ст.231 ГК України та Закону  України «Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та обгрунтовано стягнув з відповідача  пеню  в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 20609,11грн. за весь час, що
заявлений позивачем у позові. В частині стягнення 98164,48 грн. пені місцевий
господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог позивача,
так як ця сума нарахована з порушенням вимог названого Закону.

Щодо
тверджень відповідача про непідписання ним накладних на отримання товару та
неотримання товару, підписання акту звірки під тиском та погрозою зі сторони
позивача, колегія суддів вважає їх такими що не можуть бути прийняті у якості
належного доказу, оскільки вони не доведені документально. Ні під час розгляду
справи у суді пепршої інстанції, ні в апеляційному господарському суді
відповідачем не було заявлено жодного клопотання про призначення експертизи
відповідності його підпису на спірних документах. Як встановлено у суді
апеляційної інстанції, відповідач не звертався до правоохоронних органів з
приводу зазначених  обставин.

Також,
у апеляційному господарському суді відповідач повідомив, що він не звертався до
суду з позовом та не заявляв позивачеві жодних претензій з приводу отримання
неякісного товару, у зв'язку з чим посилання відповідача на дані обставини
також не можуть бути прийняті у якості належного доказу, оскільки вони не
підтверджені документально.

Щодо
тверджень відповідача про неповідомлення його належним чином про час та місце
засідання суду, колегія суддів вважає такі твердження безпідставними, оскільки,
як вбачається із матеріалів справи, відповідач був присутнім у судовому
засіданні місцевого господарського суду 21 липня 2006 року, в якому розгляд
справи був відкладений на 02 серпня 2006 року. В судове засідання 02 серпня
2006 року (в якому розгляд справи відкладений до 04 вересня 2006 року)
відповідач не з'явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи
повідомлень про причину неявки до суду не надав. Таким чином, колегія суддів
вважає, що відповідач використав своє право бути присутнім у судовому
засіданні, не з'явившись до суду.

На
підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв'язку з її юридичною
та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували
наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення. Твердження відповідача,
викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм
діючого законодавства і дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до
ст. 33, 36 ГПК України  доказів з посиланням
на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути
підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На
цій підставі колегія суддів вважає, що рішення господарського суду
Харківської  області  від  04
вересня 2006 року у справі  № 35/189-06
прийнято без порушень норм матеріального
та процесуального права, які б могли бути підставами для його
скасування, воно обґрунтоване, прийняте при всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, яким суд надав відповідну
правову оцінку.

З огляду на зазначене та керуючись ст.
ст.  99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105
ГПК, України, судова колегія,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 04 вересня
2006 року по справі № 35/189-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді