ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.07
Справа № 14/598-06.

За позовом:            Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Техіноцентр»

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торопилівська база хімпоставок»

Про встановлення сервітуту та усунення перешкод в користуванні

Суддя Миропольський С.О.

За участю:

Представника позивача:             Товдмиченко А.С.

Представника відповідача:         Петров А.В., Писаний А.В.

Секретаря судового засідання:   Емельяненко С.В.

Суть спору: позивач просить суд встановити сервітут на під’їзну колію, відповідача на ст. Торопилівка та зобов’язати відповідача укласти договір користування під’їзною колією з 01.08.2006р.

Клопотанням № 296 від 27.12.2006р. у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме: просить суд встановити сервітут на під’їзну колію, що знаходиться в користуванні відповідача від стрілки 16 до стрілки 101, яка розташована за адресою: Сумський район, смт. Степанівка, а також земельний сервітут, щодо права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху у редакції договору запропонованій позивачем (арк. справи 48-49).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх не обґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Предметом спору по справі є право користуватися під’їзною залізничною колією від стрілки 16 до стрілки 101 довжиною 165 м., яка розташована за адресою: Сумський район, смт. Степанівка на ст. Торопилівка Південної залізної дороги. Зазначений відрізок під’їзної колії входить до складу майнового комплексу бази хімпоставок МПФ «ДДД». Зазначений комплекс разом з під’їзною колією на підставі договору оренди № 2006/03-01 від 01.03.2006р. переданий в оренду відповідачу.

01.08.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг №2005/08-01-16 згідно якого відповідач надавав позивачу право за плату користуватися під’їзною колією на ст. Торопилівка Південної залізної дороги. Після закінчення терміну дії договору, 31.12.2005р. договір було автоматично пролонговано. Позивач по липень 2006р. користувався під’їзною колією та проводив розрахунки з відповідачем.

Листом № 2006/07-01-01 від 10.07.06р. відповідач направив на адресу позивача нову редакцію договору на надання права користування під’їзною колією. Не погоджуючись з даною редакцією договору, позивачем був складений протокол розбіжностей та разом з підписаною копією договору направлений відповідачу.

В той же час відповідач на під’їзній колії будує шлагбаум чим перешкоджає подальшому використанню позивачем під’їзної колії.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та розміром плати яку він запропонував в вищевказаній редакції договору, позивач звернувся до суду з вимогами про встановлення сервітуту на під’їзну колію, що знаходиться в користуванні відповідача від стрілки 16 до стрілки 101 довжиною 165 м., яка розташована за адресою: Сумський район, смт. Степанівка, а також земельного сервітуту, щодо права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення  спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Пунктом 73 Статуту залізниць України встановлена договірна форма обслуговування контрагентів, а саме: порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Ст. 401 Цивільного кодексу України визначена умова, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Тобто встановлення права на сервітут виникає лише тоді коли відсутні інші правові механізми або способи виникнення права щодо користування чужим нерухомим майном, в даному випадку законодавством України чітко передбачена договірна форма обслуговування контрагентів, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відносно вимоги позивача про встановлення земельного сервітуту, щодо права проїзду по наявному шляху, суд вважає за необхідне пояснити наступне.

Одночасно з правом найму капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вона знаходиться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму (ст. 796 Цивільного кодексу України). Тобто при укладенні договору про оренду під’їзної колії у позивача виникає право на користування земельною ділянкою на якій знаходиться під’їзна колія. Як доказ права користування під’їзною залізничною колією, позивачем наданий договір оренди під’їзних шляхів від 03.01.2006р. укладений між позивачем та НВП «Облтехіноцентр», термін дії договору до 31.12.2008р. Але при укладені вищезазначеного договору оренди сторонами порушені вимоги щодо форми правочину. Ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин має вчинятися у формі встановленій законом. В редакції Цивільного кодексу яка діяла на момент укладення вищезазначеного договору оренди, ч. 2 ст. 793 встановлено, що  договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Ст. 794 передбачає, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації. Враховуючи вищевикладене суд не може прийняти договір оренди від 03.01.2006р. між позивачем та НВП «Облтехіноцентр» як належний доказ по справі.

Ст. 98 Земельного кодексу України чітко визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем не надано належних доказів встановлюючих право власності  або право користування земельною ділянкою або під’їзною залізничною колією, вимога позивача щодо встановлення земельного сервітуту є такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача  щодо встановлення сервітуту на під’їзну колію, що знаходиться в користуванні відповідача від стрілки 16 до стрілки 101, яка розташована за адресою: Сумський район, смт. Степанівка, а також земельного сервітуту, щодо права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху у редакції договору запропонованій позивачем, є такими що не знаходять правових підстав в чинному законодавстві України та не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.