ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/93

13.03.07

За позовом

До

Про
Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські комунікаційні системи"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісна техніка БВКТ"
стягнення 1308,37грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

Від позивача     Філь А.С. –представник за довіреністю № 02/2006 від  30.10.2006 р.

Від відповідача  не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські комунікаційні системи" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісна техніка БВКТ" про стягнення 1308,37грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2007 р. порушено провадження у справі № 37/93, розгляд справи було призначено на 13.03.07 р. о 10-45.

Представник відповідача 13.03.07 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/93 від 09.02.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

У призначеному судовому засіданні 13.03.07 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 1308,97 грн.

Представник позивача також підтримав в судовому засіданні заяву про забезпечення позву, яка була подана 02.02.2007 року через канцелярію Господарського суду міста Києва.

Проаналізувавши вищезазначене клопотання та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські комунікаційні системи"   таким, що не підлягає задоволенню,  оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем, про включення Товариство з обмеженою відповідальністю "Офісна техніка БВКТ" до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Офісна техніка БВКТ"    виставив позивачу рахунок № ОТЦ - 029303 на оплату товару (СANON FAX B-140) в сумі 1080,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські комунікаційні системи"  платіжним дорученням № 6 від 11.01.2005 р. перерахував Товариству з обмеженою відповідальністю "Офісна техніка БВКТ"    кошти у розмірі 1080,00 грн. з призначенням платежу: оплата за СANON FAX B-140 згідно рахунку № ОТЦ - 029303.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, шляхом виставлення та оплати рахунку, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу товару на загальну суму 1080, 00 грн.           Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов’язання за договором, оскільки СANON FAX B-140 позивачу не передав та суму попередньої оплати в розмірі 1080,00 грн. позивачу не повернув.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час.

Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На заявлену вимогу позивачем в листі  № 770/10-05 від 04.10.2005р., яку позивач надіслав на адресу відповідача 05.10.2005 року рекомендованим листом, щодо повернення суми попередньої оплати у розмірі 1080,00 грн., відповідач залишив без відповіді та без належного реагування.

Таким чином, на день розгляду справи заборгованість відповідача у розмірі 1080,00 грн. документально підтверджена та відповідає обліковим даним позивача, а тому  визнана судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних з простроченої суми в розмірі   58,23 грн. та інфляційних витрат –170,14 грн. (за обґрунтованим розрахунком позивача).

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Чинне законодавство не містить обмежень щодо даного виду відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  58,23 грн. –3% річних з простроченої суми та інфляційних витрат –170,14 грн., які нараховані позивачем за прострочення виконання зобов’язання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то  за таких обставин, позов визнається таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 205, 525, 526, 530, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Офісна техніка БВКТ” (03110, м. Київ, вул. Клименка, 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські комунікаційні системи" (03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, 13 ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження 1080 (десять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп. - сума попередньої оплати, 58 (п’ятдесят вісім) грн.  23 коп. –3% річних з простроченої суми, 170 (сто сімдесят) грн. 14 коп. - інфляційних витрат, 102 (сто дві) грн. 00 коп. - витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 14.03.2007 р.