СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

22.05.07
Справа № 1/1223-26/438

За позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, с. Старий Кропивник Дрогобицького району Львівської
області

до відповідача:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, м. Трускавець Львівської області

Про розірвання
договору та стягнення 85 800,00 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при
секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача ОСОБА_3
-представник

від відповідача ОСОБА_4
-представник

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Суть спору: Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1, с. Старий Кропивник Дрогобицького району Львівської
області звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2, м. Трускавець Львівської області про розірвання договору
та стягнення 85 800,00 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2006 р.
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на
23.01.2007 р. Ухвалою суду від 23.01.2007 р. продовжено строк розгляду спору та
розгляд справи відкладався до 12.02.2007 р. Ухвалою суду від 12.02.2007 р.
розгляд справи відкладався до 06.03.2007 р. В судовому засіданні 06.03.2007 р.
оголошувалась перерва до 17.04.2007 р. Ухвалою суду від 17.04.2007 р. розгляд
справи відкладався до 22.05.2007 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, подав заяву від 21.05.2007 р. про збільшення позовних
вимог, відповідно до якої крім заявлених позовних вимог просить стягнути з
відповідача 2 200,00 грн. витрат на проведення маркетингового дослідження.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав відзив від 22.01.2007 р. на позовну заяву, проти
позовних вимог заперечив в частині розірвання договору суборенди, в решті
частин позовних вимог позов визнав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив
наступне:

20.10.2006 року між сторонами
укладено договір суборенди (далі по тексту -договір), відповідно до умов якого
відповідач зобов'язувався передати у тимчасове володіння та користування
позивача приміщення загальною площею 76 м.кв. (далі приміщення), що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1
(п. 1.1. договору).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічні положення передбачено ст. 193 ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 765 ЦК України
наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у
строк, встановлений договором найму.

Пунктом 3.1. договору суборенди
передбачено, що майно повинно бути передане суборендодавцем та прийняте
суборендарем за актом прийому-передачі протягом трьох днів з моменту підписання
договору. Договір суборенди укладений та підписаний 20.10.2006 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом під час слухання справи
встановлено, що відповідач в порушення вимог           ст.ст. 526, 765 ЦК України та ст.
193 ГК України не виконав свого обов'язку та порушив умови договору суборенди і
не передав позивачу у тимчасове володіння та користування приміщення, внаслідок
чого позивач 08.10.2006 р. надіслав відповідачу пропозицію про розірвання
договору суборенди. На пропозицію позивача про розірвання договору, відповідач
надіслав позивачу відповідь від 10.11.2006 р. НОМЕР_1, в якій зазначив, що в
нього немає можливості передати приміщення в суборенду та відмовився розірвати
договір суборенди. Наведене підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем договору суборенди, позивач зазнав значних збитків та
позбавився прибутку, який розраховував отримати від надання перукарських
послуг, оскільки відповідач приміщень позивачу в суборенду так і не передав.

Позивачем дотримано вимог ч. 2 ст.
188 ГК України і надіслано відповідачу
08.10.2006 р. пропозицію про розірвання договору і на яку отримано
відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ГК
України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Частина 1 ст. 623 ЦК
України також передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Виходячи з ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин,
якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідач своїх обов'язків за
договором суборенди не виконав, приміщення позивачу не передав, внаслідок чого
позивачу заподіяно збитків у вигляді не одержаного прибутку. Наведене
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до розрахунку та
обґрунтування не одержаного прибутку, наданого позивачем та з яким в повному
обсязі погоджується і визнає відповідач, розмір не одержаного прибутку становить
15 000,00 грн. Відповідач надавши пояснення до позовної заяви, в повному об'ємі
погоджується з наданим позивачем розрахунком та визнає усі обставини та суми
зазначені в розрахунку, зокрема відповідач погоджується з позивачем в тому, що
середня вартість послуг, які надає позивач в м. Трускавці становить 25 гривень
на одного відвідувача в подібних з позивачем закладах, а середня кількість
відвідувачів аналогічних закладів в               м. Трускавці становить 20 осіб в
день.

Хоч визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду не є обов'язковими, суд може взяти до
уваги визнані сторонами фактичні дані і обставин, оскільки відповідно до           ст. 43 ГПК України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Таким чином, суд вважає, що розмір не одержаного
прибутку доведений належними доказами та становить 15 000,00 грн. Крім
того, позивачем до матеріалів справи долучений висновок маркетингового
дослідження наданий Інвестиційно-консалтинговою науково-виробничою компанією
„Центр Ринкових Досліджень”, який підтверджує розрахунок неотриманого позивачем
прибутку в сумі 15 000,00 грн.

Згідно ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу
або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Відсутність своєї вини у
невиконанні зобов'язань за договором суборенди та в заподіянні шкоди (не
одержаного прибутку) відповідач не довів, оскільки як вбачається з поданих
сторонами доказів та матеріалів справи, відповідач не вжив жодних залежних від
нього заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань.

Суд не бере до уваги посилання
відповідача на те, що зобов'язання він не виконав, оскільки приміщення йому не
повернув попередній суборендодавець (АКБ „Східно-Європейський банк”) і його
вина відсутня, оскільки відповідач не надав доказів того, що він вживав всіх
залежних від нього заходів для належного виконання своїх зобов'язань за
договором суборенди та того, що ним вживались заходи щодо витребування
приміщення та виселення з останнього АКБ „Східно-Європейський банк”. Більш
того, відповідно до ч. 1          ст. 617
ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності
за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок
випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання
своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних
для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Аналогічні
положення передбачені і ст. 218 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК
України якщо за порушення зобов'язання встановлено  неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням
або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно в п. 9.3. договору суборенди
сторони домовились, що збитки завдані одній із сторін цього договору
відшкодовуються в повному обсязі понад суму штрафних санкцій.

Частиною 4 ст. 231 ГК України
встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір
санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми
невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у
відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його
виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 9.2. договору суборенди
передбачено, що за невиконання або неналежне виконання п. 3.1. договору
суборендодавець сплачує суборендарю пеню в розмірі подвійної річної облікової
ставки НБУ від суми орендної плати, передбаченої п. 5.1. даного договору, за
кожний день прострочення, а також зобов'язаний відшкодувати всі завдані збитки
у повному обсязі та сплатити штраф у розмірі 200% суми завданих збитків.

Відповідно до розрахунку пені та
штрафу, наданого позивачем, сума пені становить         40 800,00 грн., а сума штрафу 30
000,00 грн. Відповідачем дані обставини визнаються в повному обсязі, що
підтверджується наданим відзивом на позовну заяву та поясненнями.

Оскільки, судом встановлено, що
невиконання зобов'язань за договором суборенди сталося з вини відповідача та
позивачу заподіяні збитки (не одержаний прибуток), то в останнього є всі
правові підстави вимагати розірвання договору суборенди відповідно до вимог ч.
2 ст. 651 ЦК України та вимоги позивача про відшкодування шкоди і стягнення
неустойки є правомірними та підставними.

Крім того, позивачем подано заяву
про збільшення позовних вимог, відповідно до якої крім позовних вимог просить
стягнути 2 200,00 грн. витрат на проведення маркетингового дослідження.

Обгрунтовуючи заяву про збільшення
позовних вимог позивач зазначив, що витрати на проведення маркетингового
дослідження відносяться до судових витрат у розумінні ст. 44 ГПК України та
підлягають відшкодуванню.

Згідно ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з
оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З приписів ст. 44 ГПК України не
вбачається щоб витрати на маркетингове дослідження відносились до витрат
пов'язаних з розглядом справи. За правовим змістом вказані вище витрати
відносяться до збитків у розумінні ст. 22 ЦК України (витрати на відновлення
порушеного права). Вказаної вимоги позивачем не заявлялося.

Отже, відповідно до вищенаведеного
у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на проведення маркетингового
дослідження в розмірі 2 200,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
частково.

Судові витрати слід покласти на
обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 22, 526, 549, 550, 610, 614, 617, 623, 624, 651, 765 ЦК України, ст.ст.
188, 193, 218, 224, 231 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84,
85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити частково.

2.          Судові
витрати покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Розірвати
договір суборенди від 20.10.2006 року, укладений між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер платника податків
НОМЕР_2) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_3).

4.          Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2,  АДРЕСА_3 (р/р
НОМЕР_4 в ЛФ „Укрексімбанку” м. Трускавець, МФО 325718, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_3) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2
(р/р 7001 в НОМЕР_5 АТ „Індустріально-експортний банк” м. Трускавець,
МФО 325279, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2) 15 000 грн. 00
коп. неодержаного прибутку, 40 800 грн.
00 коп. пені, 30 000 грн. 00 коп. штрафу, 858 грн. 00 коп. державного
мита та       115 грн. 05 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Наказ видати
згідно ст. 116 ГПК України.

6.          Видати
Фізичній особі -підприємця ОСОБА_1 довідку на повернення з державного бюджету
85,00 грн. зайво сплаченого державного мита.

7.
В частині позовних вимог щодо стягнення 2 200,00 грн.
витрат на проведення маркетингового дослідження, 22,00 грн. державного мита та
2,95 грн. витрат на інформаційно-технічне заб6езпечення судового процесу.

Суддя