Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                                    Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-10/510-06                                                      Суддя –Малафеєва І.В.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Шутенко І.А.

05 лютого  2007 р.                                                                                    м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:        головуючого судді     Шутенко І.А., суддів Бабакової Л.М., Карбань І.С.

при секретарі – Міракові Г.А.

За участю представників сторін:

позивача – Воєйко В.Л. за довіреністю б/н від 08.09.2006р.,

відповідача – Смоловика М.І. за довіреністю №8919/10/10-018 від 29.12.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4784С/2) ВАТ „Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини” на  постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р.  по справі  № АС-10/510-06

за позовом ВАТ „Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини”, м. Глухів, Сумська область,

до  Глухівської МДПІ Сумської області, м. Глухів,

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив визнати протиправним та нечинним податкове повідомлення-рішення  Глухівської МДПІ Сумської області №/0 від 29.05.20006р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1252,02 грн.

Постановою господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. ( у повному обсязі постанову складено 16.11.2006р.) по справі № АС-10/510-06 в задоволені адміністративного позову –відмовлено.

Позивач з постановою господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі № АС-16/577-06 не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно ст. 13 Закону України "Про систему оподаткування" в Україні справляються загальнодержавні й місцеві податки й збори (обов'язкові платежі), вичерпний перелік яких міститься у ст. ст. 14 і 15 цього Закону.

Податки й збори (обов'язкові платежі", справляння яких не передбачено Законом України "Про систему оподаткування", сплаті не підлягають. З огляду на викладене, апелянт вважає, що Закон не відносить фінансові санкції ( штраф, пеню), що стягуються до бюджетів за порушення податкового законодавства, до категорії податків і зборів (обов'язкових платежів), тому строк давності визначений ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" при накладенні штрафу застосовувати не можна, так як штраф це не податкове зобов'язання. На думку апелянт, жодним законом про оподаткування не встановлено строк, у період якого, податковий орган має право накласти штраф на платника податків за порушення податкового законодавства. Це питання урегульовано Господарським кодексом України, згідно ч. 2 ст. 223 якого встановлено, що строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом. Частиною 1 статті 241 ГК України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним установлених правил здійснення господарської діяльності. Частиною 2 цієї статті встановлено, що перелік порушень, за які із суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок стягнення визначається законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Згідно зі ст. 250 Господарського кодексу адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані на протязі шести місяців із для виявлення порушення.

Отже, апелянт вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням шестимісячного строку, встановленого ст. 250 ГК України, так як на момент його прийняття минуло 9 місяців з того часу, як податковий орган виявив це порушення граничних строків сплати.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі № АС-10/510-06 вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що Відповідальність у вигляді штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання передбачено Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181, який є спеціальним і встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до таких платників податків контролюючими органами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що відповідачем  було складено акт №75/15-004 від 24.05.2006р. про результати невиїзної перевірки про факт встановлення несвоєчасної сплати податків та зборів відкритим акціонерним товариством «Глухівська фабрика по переробці вторинної сировини»м. Глухів, в якому відображено, що позивачем не сплачені узгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість протягом граничних строків, визначених п. п. 5.3.1 п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181. На підставі акту, відповідачем було  винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.05.2006р., про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1252,02грн., відповідно до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що відповідальність у вигляді штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання передбачено Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181. (далі по тексту Закон №2181) який є спеціальним і встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до таких платників податків контролюючими органами.

Статтею 1 Закону № 2181 визначено, що штрафна санкція - це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ними правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Згідно з пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.3.2. Порядку направлення органами податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом ДПА України №253 від 21.06.2001р. та зареєстрованого в Мін'юсті України 06.07.2001р. за №567/5758 із змінами та доповненнями, у разі порушення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання складається податкове повідомлення-рішення за формою «Ш». Даною формою передбачено проведення невиїзної документальної перевірки за результатами якої, у відповідності до п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327 та зареєстрованого в Мін'юсті України 25.08.2005р. за №925/11205. складається акт невиїзної документальної перевірки.

У разі несплати узгодженої суми штрафу в установлений термін така сума визнається сумою податкового боргу і до неї застосовуються процедури стягнення на загальних підставах. Пунктом 15.2 ст. 15 Закону №2181 встановлено граничні строки стягнення податкового боргу платника податків, а саме, у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного п. 15.1 ст. 15 Закону №2181, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єктів господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. В даному випадку спеціальним законом - „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фрондами" №2181, яким передбачено механізм, встановлені порядок та строки як визначення податкового зобов'язання, так і застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно відмовив у адміністративному позові.

За таких обставин, постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р.  по адміністративній справі  № АС-10/510-06 прийнято у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по адміністративній  справі № АС-10/510-06 залишити без змін.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді