ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.07 р.                                                                               Справа № 9/264

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Борзих Н.В.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Державного підприємства „Маріупольський морський торгівельний порт”, м.Маріуполь

до відповідача: Приватного підприємства „ФАМ Балкерс”, м.Маріуполь

про: стягнення 8 623,06 дол.США

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Дегтярьов Ю.В. – директор (рішення засновника № б/н від 01.01.2007р.);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство „Маріупольський морський торгівельний порт”, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства „ФАМ Балкерс”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 8 623,06 дол.США.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №25-6/151 від 30.12.2004р. з додатковою угодою до нього, рахунки, лоцманські квитанції, коносаменти, доручення, виписки з судового журналу, банківські виписки.

Заявою №18/10262 від 02.11.2006р. позивач збільшив позовні вимоги на підставі ст.22 Господарського процесуального кодексу України та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 88 435,44 доларів США, зазначаючи, що в період з квітня 2005р. по травень 2006р. відповідачу були виставлені рахунки на суму 1 131 576,53 дол.США, у тому числі ПДВ – 79 812,38 дол.США, які були сплачені останнім частково в розмірі вартості наданих послуг.

Відповідач надав суду відзив на позов №188 від 22.08.2006р., згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що нарахування позивачем ПДВ на портові збори є помилковим та таким, що суперечить вимогам Законів України „Про податок на додану вартість” та „Про транзит вантажів”.

Суд розглядає збільшені позовні вимоги.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у попередніх судових засіданнях, господарський суд встановив:

30.12.2004р. між Державним підприємством „Маріупольський морський торгівельний порт”, м.Маріуполь та Приватним підприємством „ФАМ Балкерс”, м.Маріуполь був укладений договір №25-6/151 про надання позивачем послуг по обслуговуванню суден, що агентувалися відповідачем.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Порту та Агенту, суд дійшов висновку, що зазначений право чин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором агентування суден (комерційне представництво), який підпадає під правове регулювання норм статей 295-305 Господарського кодексу України та 116-119 КТМ України.

Таким чином, в силу статті 295 ГК України, статті 116 КТМ України та розділу 1 Договору, Агент діє на території Порту як повноважний представник судновласників. Розділом 2 Договору сторони конкретизували зміст взаємних прав та обов’язків, пов’язаних з обслуговуванням суден, що агентуються.

Згідно п.2.2.14. Договору, зобов’язання щодо оплати вартості наданих послуг та суми портових зборів Порту покладено саме на Агента, який сплачує зазначені суми коштів від імені та на підставі доручення судновласника (перевізника).

У період з квітня 2005р. по травень 2006р. позивач надавав послуги по перевалці транзитних вантажів та інші допоміжні послуги іноземним суднам, що ходять під іноземними прапорами та надходили до порту Маріуполь – Svyataya Anna, Alexander K, Tera, Svyatoy Serafim, Med General IV, Baraka, Svyataya Yelizaveta, Svyataya Mariya, Searider, Svyataya Elena, Svyatoy Andrey, Svyatoy Nikolay, Turan C, Mafra, Svyatoy Georgiy, Royal, Tamrey, Svyataya Ekaterina, Alkhaled, Svyatoy Mikhail, Bars, Saint Rafael, Dana Muhieddine.

Зазначені іноземні судна надходили до порту Маріуполь під вантажні операції, ними були завантажені та перевезені транзитні вантажі, що підтверджено відповідними лоцманськими квитанціями, коносаментами, дорученнями на завантаження.

За надані послуги позивачем відповідачу, як агенту, були виставлені рахунки по оплаті цих послуг на суму 1 206 644,44 доларів США, у тому числі ПДВ – 88 435,44 доларів США. Відповідач не заперечує проти факту отримання вказаних рахунків Порту, наразі оплата цих рахунків проведена в сумі 1 118 209 доларів США, без оплати суми боргу, що складає непрямий податок (податок на додану вартість) у розмірі 88 435,44 доларів США.

Згідно п.6.2.4. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, що діяла під час існування спірних правовідносин) операції з поставки послуг платником податку, пов’язані  з перевезенням  (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому п.5.15 Закону України „Про податок на додану вартість”. Пунктом 5.15 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено звільнення від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України. Тобто, системний аналіз зазначених норм свідчить, що під передбаченим у пункті 6.2.4. Закону України „Про податок на додану вартість” порядком оподаткування операцій з поставки послуг платником податку, пов’язаних з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України слід розуміти лише звільнення від оподаткування податком на додану вартість, оскільки інше не випливає зі змісту приписів 5.15 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Виходячи із частини 5 статті 1 Закону України „Про транзит вантажів”, під транзитними послугами (роботами) - розуміється безпосередньо пов’язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо (у тому числі й Договору).

Згідно ч.6 ст.1 Закону України „Про транзит вантажів” учасниками транзиту є вантажовласники та суб’єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи). Таким чином, суд вважає безумовною ту обставину, що як Порт, так і Агент є учасниками транзиту в розумінні Закону України „Про транзит вантажів”.

Таким чином, будь-які послуги, зокрема ті, що надаються відповідним іноземним морським суднам, що надходять до Порту для подальшого завантаження транзитним вантажем та його перевезення, і оплачуються портовими зборами – є такими, що безпосередньо пов’язані з транзитним перевезенням. Адже відповідне судно, що фрахтується під перевезення певного транзитного вантажу, заходить до морського порту саме з метою завантаження цим вантажем та перевезення цього вантажу до іншого порту призначення. Наразі послуги Порту, що оплачуються портовими зборами ( утому числі й ті, що є предметом поточного спору), сприяють переміщенню зазначеного вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами території України та є такими, що безпосередньо пов’язані з транзитним вантажем.

Транзитний характер вантажів, які перевозилися через Порт в період з квітня 2005р. по травень 2006р. іноземними суднами, агентованими відповідачем, випливає також і з низки наданих відповідачем документів – коносаментів, доручень на навантаження транзитного вантажу.

З огляду на наведене, причиною відмови у задоволенні позову є неправильне тлумачення позивачем норм Законів України „Про податок на додану вартість” і „Про транзит вантажів”, а також безпідставне включення Портом до дисбурсментських розрахунків сум податку на додану вартість.

Судові витрати, відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України „Про податок на додану вартість”, Законом України „Про транзит вантажів”, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Державного підприємства „Маріупольський морський торгівельний порт”, м.Маріуполь до Приватного підприємства „ФАМ Балкерс”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 88 435,44 доларів США – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 14.02.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя