ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 31/293-06(39/48)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія"

на  постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від
22.02.2007р.

у справі
господарського суду
№ 31/293
Дніпропетровської області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до

1). Товариства з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія"
2). Малого приватного підприємства "Діон"

про
визнання недійсним договору та розірвання договору

за участю представників

- позивача:
Сакала П.А. (довіреність №56 від 12.09.2006р.)

- відповідача-1:

1). Єфременка А.В. (довіреність №10/05-1Ю від 10.05.07р.)
2). Завгороднього Б.В. (довіреність №10/05-2Ю від 10.05.07р.)
3). Єрохіна А.В. (довіреність №27/12-1Ю від 27.12.06р.)

- відповідача-2:

не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2006р. (суддя Мороз В.Ф.) в позові відмовлено.

Оскарженою постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Логвиненко А.О., суддів Павловського П.П., Чус О.В.) рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2006р. скасовано, позов задоволено. Постановлено визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 04.02.2004р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія" та Малим приватним підприємством "Діон", зобов'язати відповідачів повернути одне одному в натурі все, що вони отримали на виконання договору від 04.02.2004р., розірвати договір купівлі-продажу пасажирського теплоходу "Метеор-39", укладений 27.01.2004р. між  Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія", зобов'язати Товариство  з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія" повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області пасажирський теплохід "Метеор-39" проект №342Є, регістровий №213656, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія" судові витрати: 2 395,5 грн. державного мита в доход держави та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь державного підприємства "Судовий інформаційний центр".

В своїй касаційній скарзі відповідач-1 просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. і відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.ст.1, 2, 3, 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст.203, 215, 220, 317, 318, 319, 657 Цивільного кодексу України, ст.41 Конституції України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідач-2 не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.01.2004р., укладеного між позивачем та відповідачем-1, останній придбав у власність шляхом викупу за 159 192 грн. державне майно –пасажирський теплохід "Метеор-39" проект №342Е, регістровий №213656, 1988 р. побудови, який є об’єктом малої приватизації. Про передачу майна покупцеві складений акт приймання-передачі від 30.01.2004р., а оплата за придбане майно покупцем проведена у повному обсязі. Згідно умов договору право власності переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору. Також згідно умов договору обов'язками покупця  визначено виконання всіх технічних, санітарних, протипожежних та інших правил по утриманню об'єкта приватизації за призначенням; покладення покупцем у разі відчуження об'єкту приватизації зобов'язань за даним договором на нового власника, крім обов'язків по сплаті вартості. Згідно умов договору (п. 5.8) у разі подальшого відчуження об'єкту приватизації новий власник у двотижневий термін з дня переходу до нього права власності зобов'язаний подати до державного органу приватизації (продавцю) копії документів, що підтверджують  перехід до нього прав власності.

Згідно договору купівлі-продажу від 04.02.2004р., укладеного між відповідачами у справі, відповідач-2 придбав у відповідача-1 за 159 708,5 грн. пасажирський теплохід "Метеор-39" проект №342Е, регістровий №213656, 1988 р. побудови.

04.03.2004р. між сторонами даного договору складено акт приймання-передачі придбаного майна покупцю (відповідач-2). У відповідності до умов договору право власності на майно переходить до покупця з моменту передання товару за актом приймання-передачі. Згідно виписки з банківського рахунку відповідачем-2 сплачено 10.03.2004р. відповідачеві-1 грошові кошти в сумі 159 708,5 грн. у якості оплати за теплохід.

У акті поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу, складеного позивачем 14.09.2005р. зазначено про відчуження об'єкту покупцем без погодження з органом приватизації та без нотаріального посвідчення, а також про те, що не виконуються технічні, санітарні, протипожежні та інші правила по утриманню об'єкту, використання об'єкту приватизації за призначенням. Внаслідок цього позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.02.2004р., укладеного між відповідачами. В ході розгляду справи позивачем подано заяву про доповнення позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2004р., укладений між відповідачами, розірвати договір купівлі-продажу від 27.01.2004р. №721 об'єкту малої приватизації –пасажирського теплоходу "Метеор-39", що знаходиться на балансі АСК "Укррічфлот", укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та ТОВ "Океанмаш-Енергія", а також повернути об'єкт малої приватизації –пасажирський теплохід "Метеор-39" до державної власності в особі відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Місцевий господарський суд відмовляючи в позові виходив з того, що відповідачем-2 не підтверджено невиконання відповідачем-1 умов договору від 04.02.2004р., що, як зазначено в рішенні, свідчить про його обізнаність щодо обов'язку у двотижневий термін з дня переходу до нього права власності подати до державного органу приватизації (продавцю) копії документів, що підтверджують перехід до нього прав власності, натомість відповідач-2 не виконав вказаних вимог, що сторонами не спростовано. За вказаних обставин місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.ст.215, 220, 657 Цивільного кодексу України, зазначив, що наведені позивачем обставини щодо невідповідності вимогам закону договору купівлі-продажу не є тими, з якими закон прямо пов'язує його нікчемність, і вони не є підставами, що встановлені законом, на яких одна із сторін або інша заінтересована особа може заперечувати дійсність договору, а відтак місцевий господарський суд не знайшов достатніх підстав для задоволення позову.

Приймаючи оскаржену постанову суд апеляційної інстанції виходив з того, що  відповідачем-1 було не виконано  зобов’язання за договором від 27.01.2004р., передбачені розділом п’ятим договору. Також оскаржена постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що договір від 04.02.2004р. суперечить приписам ст.27 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", яка передбачає можливість подальшого відчуження спірного майна лише за згодою Фонду держмайна, оскільки ст.1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що до відносин щодо приватизації об'єктів малої приватизації, не врегульованих цим Законом, застосовується Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, якщо суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Статтею 23 ч.1 абзацом 2 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” визначено, що договір купівлі-продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 цієї норми передбачено, що цей договір включає взаємні зобов'язання продавця і покупця, а частиною 3 зазначеної норми визначено, що до договору включаються зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, відповідальність та правові наслідки їх невиконання. Частиною 3 цієї норми також визначено, що зобов'язання покупця, передбачені договором купівлі-продажу, зберігають свою дію для осіб, які придбають об'єкт у разі його подальшого відчуження протягом терміну дії цих зобов'язань. Відповідно до ч.8 цієї статті органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №9-рп від 01.07.1998р. по справі №01/1501-97, угоди купівлі-продажу під час приватизації, як окрема юридична категорія угод, мають назву “угоди приватизації” і є особливими договорами купівлі-продажу державного майна, на які поширюються також відповідні норми цивільного законодавства про угоди, якщо інше не випливає із законодавства про приватизацію.

Також, згідно п.5.7 договору купівлі-продажу від 27.01.2004р., у разі зміни власника об’єкта приватизації, покупець за цим договором повинен покласти зобов’язання передбачені цим договором на нового власника, крім обов’язків по сплаті за об’єкт приватизації, пунктами 5.4 та 5.5 цього договору визначено обов’язки відповідача-1. А згідно п.5.8 зазначеного договору передбачено, що у разі подальшого відчуження приватизованого об’єкта приватизації новий власник у двотижневий термін з дня переходу до нього права власності на цей об’єкт зобов’язаний подати до державного органу приватизації копії документів що підтверджують перехід до нього права власності.

Відповідно до ст.27 ч.8 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" при подальшому відчуженні приватизованого об'єкта до нового власника переходять невиконані зобов'язання, що були передбачені договором купівлі-продажу об'єкта приватизації.

Згідно вказаної статті (в редакції, що діяла на час укладання спірного договору) відчуження майна, обтяженого передбаченого у цій частині зобов'язаннями, можливо виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що  відповідачем-1 було не виконано зобов’язання за договором від 27.01.2004р., передбачені розділом п’ятим договору. Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції рішенням господарського суду від 21.03.2006. відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Океанмаш-Енергія" про визнання недійсним п.5.8 договору від 27.01.2004р., і рішення в цій частини набрало чинності.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов до правомірного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 27.01.2004р.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що договір купівлі-продажу від 04.02.2004р., укладений між відповідачами у справі, суперечить приписам ст.27 ч.8 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", ст.23 ч.3 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст.526 ЦК України, а відтак вказаний договір правомірно визнано недійсним на підставі ст.215 ЦК України.

Встановлені у ст.23 ч.3 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” вказівки про те, що зобов'язання покупця, передбачені договором купівлі-продажу, зберігають свою дію для осіб, які придбають об'єкт у разі його подальшого відчуження протягом терміну дії цих зобов'язань, є обов’язковими і для відповідачів у даній справі.

Такі висновки суду ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і на правильній юридичній оцінці фактичних обставин справи. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Щодо доводів, викладених в касаційній скарзі відносно того, що у позивача відсутні правові підстави для звернення з позовом про визнання договору недійсним, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що згідно приписів ст.23 ч.8 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” здійснення контролю за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосування санкцій, передбачені чинним законодавством, є не правом, а обов’язком органу приватизації, яким відповідно до ст.4 цього закону є позивач за первісним позовом. Відповідно до ст.215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до присів ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з’ясував дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосував норми матеріального права, що регулюють їх спірні відносини, а відтак постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Океанмаш-Енергія" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2007р. у справі №31/293 Господарського суду Дніпропетровської області –без змін.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало