СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

23 травня 2007 року

м. Севастополь               Справа № 20-4/397

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників:

позивача: Кухарєнко В.М., довіреність №04-02 від 10.01.07;

відповідача: Вакал О.І., довіреність №004/2007 від 16.04.07;

третьої особи: не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від 21 березня 2007 року

за позовом           Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Гоголя, 20-а, Севастополь, 99011)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Кримагропродукт" (вул. В. Морська, 23, Севастополь, 99011)

третя особа  Севастопольський міський центр зайнятості  (вул. Руднєва, 40, Севастополь, 99053)

про стягнення 6043, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 21.03.2007 у адміністративній справі № 20-4/397 відмовлено у позові Севастопольському міському відділенню Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримагропродукт” 6043, 00 грн. штрафних санкцій за недотримання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену вище постанову та задовольнити позовні вимоги з тих підстав, що вона була прийнята з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 № 875, в редакції Закону України від 23.12.2004 № 2285, та Положення про робоче місце інваліда і про порядок                    працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, якими передбачена атестація робочого місця для працевлаштування інвалідів відповідної нозології. Невиконання зазначеної вимоги позивач вважає підставою для відповідальності за недотримання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. А тому Товариство з обмеженою відповідальністю „Кримагропродукт” повинно перерахувати на його рахунок штрафні санкції у сумі 6043,00 грн., сума   яких визначається  в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному  підприємстві за 2 робочих місця,  призначених  для  працевлаштування  інвалідів  і  не зайнятих інвалідами (184,3 тис. грн. (фонд оплати праці штатних працівників за рік): 61 чисельність штатних працівників = 3021,31 грн. (середньорічна заробітна плата штатного працівника) x 2 = 6043,00 грн.).

У судових засіданнях представник позивача підтримав апеляційну скаргу, представник відповідача вважає, що рішення суду законно та обґрунтовано.

Представник третьої особи двічі  не з'явився у судове засідання, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відсутності представника третьої особи.

Повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна інстанція дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Севастопольське міське відділення Фонду України соціального захисту інвалідів звернулось з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримагропродукт" про стягнення штрафних санкцій в сумі 6043, 00 грн. за порушення відповідачем положень Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”, яке виразилося в тому що, що у 2005 році відповідач не створив 2 робочих місця для працевлаштування інвалідів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що підприємством за 2005 рік створено 2 робочих місця для працевлаштування інвалідів, та вважає, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятістю, тощо.

Відповідно до  частини 1 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 № 875, у редакції Закону України від 23.12.2004, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, де працює 25 і більше чоловік, у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з актом перевірки №25 від 15.06.2006 середньооблікова кількість штатних працівників у Товаристві з обмеженою відповідальністю „Кримагропродукт” у звітному періоді становила 61 особа; чотиривідсотковий норматив місць для працевлаштування інвалідів у  відповідача за звітний період становив 2 особи (у формах 3-ПН зазначено 1); фактично у відповідача працювало 0 інвалідів. Фонд оплати праці штатних працівників зазначено у сумі 184,3 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 3021,30 грн. ( аркуш справи 4).

Відповідно до частини 1 статті 20 вказаного вище Закону України  підприємства, установи, організації, де кількість  працюючих  інвалідів  менша,  ніж установлено  нормативом, передбаченим частиною 1 статті 19 названого Закону, сплачують  адміністративно-господарські санкції за кожне робоче місце.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 "Про затвердження Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального              захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів" встановлено, що на  підприємствах,  де  працює  більш як 15 чоловік, суми штрафних   санкцій   визначаються у   розмірі  середньої  річної заробітної плати на  відповідному  підприємстві  за  кожне  робоче місце, не  зайняте  інвалідом.

Позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримагропродукт” скерована претензія про перерахування на його рахунок зазначеної вище суми штрафних санкцій від 12.07.2006 за № 04-349 (аркуш справи 5).

Однак, відповідачем штрафні санкції не сплачені, на підставі чого Севастопольське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду.

Судова колегія вважає позовні вимоги безпідставними, так як згідно частини 1 статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування,  громадськими організаціями інвалідів.

В той же час, пунктом 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів передбачено, що підприємства розробляють  заходи  щодо  створення  робочих місць  для  інвалідів,  включають  їх  до  колективного  договору, інформують центри зайнятості,  місцеві органи соціального  захисту населення  та  відділення  Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих  місць  для  працевлаштування інвалідів.

У пункті 14 Положення № 314 від 03.05.1995 зазначено, що підприємства щорічно до  1  лютого  року,  що настає за  звітним,  подають відділенням Фонду  соціального  захисту  інвалідів  відомості  про середню  річну  заробітну плату на підприємстві,  середньо облікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Отже, працевлаштування інвалідів може здійснюватись органами, що визначені у статті 18 Закону України від 21.03.1991 № 875, лише за наявності отриманої від підприємства інформації про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Належним повідомленням про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів є систематичне подання звітів за формою державної статистичної звітності № 3-ПН.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН „ Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках”, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 06.07.1998 № 244, звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно, де проставляється наявність вільних робочих (вакантних посад) в рахунок річної броні,  для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, у тому числі і інваліди. Наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо  кожної  категорії  громадян  окремо  під своїми шифрами, для інвалідів це „14”.

Отже, звіти за формою державної статистичної звітності № 3-ПН містять вичерпну інформацію про наявність на підприємстві вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом звітного періоду.

Як слідує з матеріалів справи,  Товариство з обмеженою відповідальністю „Кримагропродукт” протягом 2005 року надавало Севастопольському міському центру зайнятості відомості про вакансії для працевлаштування інвалідів у формі звітів № 3-ПН (у зазначених звітах відображено вакантних посад у кількості 1 робочого місця для працевлаштування інвалідів), проте інваліди не направлялися у зв’язку з відсутністю бажання у інвалідів працевлаштовуватися на вказаному підприємстві.

Наявність всіх звітів за формою № 3-ПН за 2005 рік свідчить про належне систематичне інформування органів працевлаштування інвалідів, що виключає можливість відповідальності за недотримання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як було зазначено вище, направленню  інвалідів на підприємство передує обов'язок юридичної особи виконати організаційні дії по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів і інформуванню  органів, передбачених статтею 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, які полягають у наступному.

Робоче місце інваліда  вважається  створеним, якщо воно, згідно з  пунктом 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок                    працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, відповідає встановленим вимогам  робочого  місця  для  інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Таким чином, необхідною ознакою факту створення робочого місця для працевлаштування  інваліда є наявність саме працюючого на такому місці інваліда.

З урахуванням викладеного апеляційна інстанція вважає, що висновки, викладені у постанові місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи, отже підстави для скасування постанови господарського суду міста Севастополя від 09.02.2007 у справі № 20-9/370 відсутні, апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись  пунктом 3 статті 24, статтями  195, 199 (частина 1 пункт 1), 200, 205 (частина 1 пункт 1), 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову господарського суду міста Севастополя від 21 березня 2007 року у справі № 20-4/397 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді