РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" квітня 2007 р.

Справа № 13/59-1261

Господарський
суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за
позовом: Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, 46001

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1,АДРЕСА_1

за участю представників сторін:

позивача:          Переймибіда Р.Б.  -довіреність №71/7/10-015 від 09.01.2007 р.

відповідача:

Суть справи:

про стягнення 1200 грн. заборгованості
по сплаті єдиного податку.

Відповідач відзиву на позов не
подала, участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила,
хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у
відповідності до вимог ст. 64 ГПК України (повідомлення про вручення поштового
відправлення 27.03.2007 р. №НОМЕР_1).

В розпочатому судовому засіданні
представнику позивача роз'яснено його процесуальні права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Справа розглядається відповідно до
ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

- 28.02.2006 р. ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_2  , і таким чином відповідно до ст.4 Закону
України “Про систему оподаткування” №1251-XII від 25.06.1991р. з наступними
змінами і доповненнями являється платником податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно п.3 ч.1 ст.5 вказаного
Закону платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до ст.11 Закону “Про
державну підтримку малого підприємництва” №2063-III від 19.10.2000 р. для
суб'єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством
України, може застосовуватися спрощена система оподаткування,    бухгалтерського   обліку
та   звітності, суть якої полягає
в заміні сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових
платежів) сплатою єдиного податку.

07.03.2006 р. відповідач в порядку,
визначеному Указом Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” №727/98 від 03.07.1998 р.
(в редакції Указу № 746/99 від 28.06.1999 р.)
звернулась в Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію із
заявою про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та
звітності.

На підставі поданої заяви
13.03.2006 р. ОСОБА_1  видано свідоцтво
про право сплати єдиного податку серії
НОМЕР_3.

Відповідно до ч.6 п.2 Указу
Президента  України №746/99 суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні особи повинні сплачувати єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України.

Згідно з ч.2 п.2 Указу Президента
України №746/99 ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва
-фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної
реєстрації залежно від виду діяльності і не
може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Як вбачається із заяви відповідача
про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності,
нею обрано вид діяльності, який згідно рішення сесії Тернопільської районної
ради Тернопільської області від 25.01.2005 р. оплачується за ставкою єдиного
податку в розмірі 150 грн. на місяць.

Як випливає з матеріалів справи,
відповідач за період з травня по грудень 2006 р. не сплачувала відповідних сум
єдиного податку, внаслідок чого за нею рахується заборгованість станом на
31.01.2007 р. в сумі 1200 грн., яка на день розгляду справи судом відповідачем
не сплачена.

Враховуючи вищевикладене, заявлений
позов про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  1200 грн. заборгованості по єдиному податку
підлягає задоволенню як обґрунтовано заявлений, підтверджений матеріалами
справи та неоспорений відповідачем.

Відповідно до ст. 242
Господарського кодексу України у разі порушення суб'єктом господарювання
встановлених правил обліку або звітності щодо сплати зборів (обов'язкових
платежів) або їх несплати чи неповної сплати сума, яку належить сплатити,  стягується
до  відповідного  бюджету.

Відповідно до ст.49 ГПК України
державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_4:

-          за рахунок активів підприємця на
рахунок №0541 в УДК у Тернопільській області, код платежу 16050200
зведеного бюджету ВДК у м.Тернополі, код одержувача 23588119, МФО 838012 -1200
грн. заборгованості по єдиному податку;

-          в дохід Державного бюджету України
-102 грн. державного мита;

-           на користь Державного підприємства
“Судовий інформаційний центр” м.Київ, пр. Перемоги, 44, ,
рахунок 0001 у ВАТ “Банк Універсальний” м. Львів, МФО 325707 -118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня підписання рішення  12 квітня 2007 р., через місцевий
господарський суд.

Суддя