ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.07 р.                                                                               Справа № 40/71

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства “Харківський  машинобудівний завод “Світло шахтаря” м. Харків

до відповідача державного підприємства „Торезантрацит” м. Торез

про стягнення 353802 грн. 88  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Кондратенко Т.В. - начальник юридичного відділу

від відповідача Безхлєбна О.В. - юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 315997 грн. 00 коп. та пені в сумі 37805 грн. 88 коп. згідно договору на постачання продукції № 125 від 15.03.06р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України уточнив період нарахування пені та намагається стягнути з відповідача пеню в сумі 37805 грн. 88 коп., зокрема згідно рахунку-фактури № 1172 від 15.06.06р. за період з 22.06.06р. по 21.12.06р. на суму 3047 грн. 97 коп. та рахунку-фактури № 1225 від 04.08.06р. за період з 11.08.06р. по 10.02.06р. на суму 34757 грн. 91 коп.

Відповідач борг в сумі 315997 грн. 00 коп. визнав у повному обсязі по викладеним у відзиві обставинам.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 15.03.06р. між відкритим акціонерним товариством “Харківський  машинобудівний завод “Світло шахтаря” та державним підприємством „Торезантрацит” був укладений договір на постачання продукції № 125.

На виконання п. 1.1 договору № 125 позивач здійснив постачання на адресу відповідача продукції на загальну суму 845997 грн. 00 коп.

Факт постачання продукції підтверджується рахунками-фактурами № 1131 від 13.06.06р., № 1171 від 15.06.06р., № 1172 від 15.06.06р., № 1225 від 04.08.06р., накладними № 590 від 13.06.06р., № 604 від 15.06.06р., № 607 від 15.06.06р., № 840 від 04.08.06р., довіреностями № 913449 від 09.06.06р., № 913463 від 14.06.06р., № 585112 від 01.08.06р., актом звірки взаєморозрахунків станом на 23.04.07р.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється в 30-денний строк з дня надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок позивача.

Згідно п. 2.5 укладеного між сторонами договору, як виняток, сторони допустили відвантаження продукції без попередньої оплати з розрахунком в 7-дениий термін від дати поставки продукції.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, продукцію отримав на загальну суму 845997 грн. 00 коп., однак її оплату у повному обсязі не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 315997 грн. 00 коп., який позивач намагається стягнути.

Відповідно до п. 6.5 договору за прострочення оплати отриманої продукції відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 37805 грн. 88 коп., зокрема згідно рахунку-фактури № 1172 від 15.06.06р. за період з 22.06.06р. по 21.12.06р. на суму 3047 грн. 97 коп. та рахунку-фактури № 1225 від 04.08.06р. за період з 11.08.06р. по 10.02.06р. на суму 34757 грн. 91 коп.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього  певну грошову суму.

Господарський кодекс України чітко встановлює, що сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, вказані у п.п. 1,2 частини другої ст.55 ГПК України.

Як свідчать докази по справі, сторони є суб’єктами господарювання у розумінні ст. 55 ГК України.

Факт неналежного виконання зобов’язань за договором підтверджено доказами по справі, а існування господарських правовідносин підтверджено визнанням відповідачем боргу.

За такими обставинами, позов щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 315997 грн. 00 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки мало місце прострочення виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача пені в сумі 37805 грн. 88 коп., зокрема згідно рахунку-фактури № 1172 від 15.06.06р. за період з 22.06.06р. по 21.12.06р. на суму 3047 грн. 97 коп. та рахунку-фактури № 1225 від 04.08.06р. за період з 11.08.06р. по 10.02.06р. на суму 34757 грн. 91 коп. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Витрати по держмиту та забезпеченню судового процесу покладаються на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ч. 2 ст. 9, ст. 526,  ч. 2 ст. 712 ЦК України 2003 року, ст. ст. 55, 193, 202, 230, 231, 232, 264, 265 ГК України, ст. ст. 22, 44, 49, ст. ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з державного підприємства „Торезантрацит”, 86600, м. Торез, Донецька область, вул. Енгельса, 88, ід. код 32366906, р/р 1602 в АК ПІБ м. Торез, МФО 334282, на користь:

- відкритого акціонерного товариства “Харківський  машинобудівний завод “Світло шахтаря”, 61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, 4/6, ід. код 00165712, р/р 25 в ВАТ „Інпромбанк” м. Харків, МФО 351878, борг в сумі 315997 грн. 00 коп., пеню в сумі 37805 грн. 88 коп., витрати по держмиту в сумі 3538 грн. 03  коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., видавши наказ.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 22.05.07р.

Суддя