ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.07                                                                                           Справа № 4/615-11/116

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Боржієвській Л.А.

По справі:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскона” ЛТД, м.Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства “ІТК”, м.Червоноград

Про стягнення 25546,94грн.

У відкритому судовому засіданні взяли участь представники:

Від позивача: Дмитрах-предст., Білецький-предст. доручення № 207 від 26.04.2007року

Від відповідача: не з”явився

Стороні, яка бере участь у справі, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме її процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскона” ЛТД про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства “ІТК” 25546,94грн. боргу

Ухвалою господарського суду від 28.03.2007року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.04.2007року.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторона відмовилась.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча у встановленому ст.64 ГПК України порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В процесі розгляду справи суд встановив наступне:

04.11.2005року між ТзОВ “Аскона” ЛТД та ТВП “ІТК” у формі ТзОВ був укладений договір поставки № 05/124/Л. Термін дії договору встановлений п.8.1 договору до 31.12.2005року.

Відповідно п.8.2 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за один місяць до закінчення його дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих умовах, які були передбачені цим договорм. Таким чином, термін дії договору продовжений до 31.12.2006року.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, відповідно до накладних:

-          14.08.2006р. на суму 12060,73грн.

-          14.08.2006року на суму 15648,00грн.;

-          16.08.2006року на суму 2315,75грн.

Загальна вартість отриманого відповідачем товару становить 30024,48грн.

Факт поставки товару підтверджується відповідними видатковими накладними та довіреностями, копії яких долучено до матеріалів справи.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються на підставі рахунків-фактур та накладних в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у вигляді попередньої оплати, або в готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу постачальника.

20.11.2006року відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар в сумі 6686,30грн.

Враховуючи те, що оскільки решта суми вартості товару, що становить 23338,18грн. відповідачем не погашена позивач звернувся до відповідача із вимогою (рахунком) про оплату боргу.

Суд вважає позовну вимогу     підтвердженою матеріалами справи та такою що підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Позивачем на підставі укладеного між сторонами договору № 05/124/Л від 04.11.2005року поставлено товар відповідачу на підставі відповідних накладних (копії накладних долучено до  матеріалів справи).

Відповідно до ч.1 ст.263 Господарського кодексу України, господарсько-торгівельною діяльністю є діяльність, що здійснюється суб»єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Ч.1 ст. 264 зазначає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного так і придбаних у інших суб»єктів господарювання, здійснюється суб»єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно приписів ч.1 ст. 665 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму в розмірі, встановленому домовленістю, відповідно до ст. 632 ЦКУ.

П. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Ст. 509 ЦК України зазначає, що зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або за неналежне виконання господарського зобов”язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищенаведене, відповідач свої зобов»язання  належним чином не виконав тобто відповідачем були порушені вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

П. 4.1 договору передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються на підставі рахунків-фактур та накладних в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у вигляді попередньої оплати, або в готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу постачальника.

Згідно ч. 2 чт. 530 ЦКУ якщо строк виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред”явлення вимоги є день виставлення рахунку позивачем, отже відповідач повинен був виконати обов”язок по оплаті у семиденний строк від дня пред”явлення рахунку на оплату.

20.10.2006року відповідачу була надіслана претензія з вимогою про негайну сплату суми заборгованості.

На час поджання позовуборг відповідача становить 23338,18грн.

Крім суми основної заборгованості, позивачем правомірно на підставі п. 6.2 договору нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом терміну затримки оплати від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в розмірі 1877,45грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов”язання 3% річних в розмірі 331,31грн.

Таким чином, загальна сума позову становить 25546,94грн.

Відповідач при наданих йому правах та можливостях позов не заперечив, доказів оплати не представив.

Судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 116 ГПК України,

суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничого підприємства “ІТК”, м.Червоноград, вул. Шашкевича, 7 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аскона” ЛТД, м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 44 () 23338,18грн. основного боргу, 1877,45грн. пені, 331,31грн. річних, 255,47грн. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя