донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем
України

13.03.2007 р.
справа №4/202а

Донецькій апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового
засідання

за участю представників сторін:

від позивача:

Шипицин О.В. - по Дов. б/н від
12.12.06р.,

від відповідача:

Пермінов О.В. - по Дов. №23/12
від 10.01.07р. Давиденко О.О. - по Дов. №23/226 від 23.06.06р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Донецької митниці м.Донецьк

на постанову  господарського суду

Донецької області

від

27.09.2006 року

по справі

№4/202а

за позовом

Приватного підприємства
"WEF-TRANS"  м.Донецьк

до

Донецької митниці м.Донецьк

про

визнання неправовірним і нечинним
податкового повідомлення №70/19 від22.05.2006 року

В С Т А Н О В
И В:

Постановою господарського суду
Донецької області від 27.09.2006р. у справі
№4/202а позовні вимоги приватного підприємства „WEF-TRANS” м.Донецьк до
Донецької митниці м.Донецьк про  визнання
податкового повідомлення  №70/19
від 22.05.2006року неправомірним і
не чинним задоволено повністю.

Визнано неправомірним податкове
повідомлення  №70/19 від
22.05.2006року, видане Донецькою митницею м.Донецьк.

Постанова  господарського суду мотивована тим, що
посилання Донецької митниці на невірне визначення коду УКТЗЕД товару є
неправомірним, так як Митницею не проведено
відділом контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні
питань класифікації товарів за ВМД позивача, не надано доказів щодо будь-яких
лабораторних чи експертних робіт по встановленню кодів товару згідно УКТ ЗЕД та
Основних правил інтерпретації класифікації товарів відділами, яким надані
перелічені функції.

Відповідач, Донецька  митниця м.Донецьк, не погоджуючись з
постановою господарського суду, звернувсь з апеляційною скаргою, в якій
ставиться питання про її скасування.  В
обґрунтування заявлених у скарзі вимог, відповідач посилається  на те, що при задоволені позову судом першої
інстанції  не спростована прерогатива
державної митної служби в процесі визначення коду товару за УКТ ЗЕД, надана
такими нормами матеріального права, як Митний кодекс України, Закон України
„Про митний тариф України”, постанова Кабінету Міністрів України „Про
затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів
зовнішньоекономічного діяльності” №1863 від 12.12.2002року. Вважає, що суд
першої інстанції не надав жодної правової оцінки нормам Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними
цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000року, що в свою чергу призвело до
невірного ухвалення рішення по справі.

В судовому засіданні скаржник,
Донецька митниця, висловився на підтримку своїх доводів викладених в
апеляційній скарзі та надав заперечення на висновок  авто-товарознавчої експертизи від 12.01.07р.
№31/27,  з яких вбачається, що з
висновками експертизи не погоджується, вважає, що у експерта не має повноважень
на визначення коду товару згідно УКТЗЕД.

Представник позивача просив
постанову господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу -без
задоволення, посилаючись на відповідність судового акта першої інстанції  вимогам чинного законодавства та фактичним
обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення присутніх повноважних представників сторін, судова колегія
встановила наступне.

Актом  від 24.03.2006року під час комплексної
перевірки Донецькою митницею встановлено, що внаслідок невірної класифікації
вантажу “напівпричіп SCHMITZ тривісний, тентовий фургон, тип SO1 SPR 24L -13.62
EB” безпідставно здійснено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД -8716 39 30 30
(ставка мита -10%).

Згідно інформації, наведеної у акті
митного огляду, зазначений вище вантаж являє собою напівпричіп типу “фургон”,
але в сертифікаті відповідності, який наданий на вантажні напівпричепи
загального призначення SCHMITZ типів SO1 та SКО24, які виготовляються серійно з
17.07.2003року до 15.07.2008року наведено креслення напівпричепу SCHMITZ типу
SO, котре свідчить, що цей напівпричіп є бортовим, а саме “напівпричіп SCHMITZ
тривісний, тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L-13.62 EB” і має класифікуватись за
кодом УКТЗЕД -8716 39 30 10 як “бортові, напівпричіп, новий”, а оскільки
податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість з товарів, увезених
на територію України відповідачем за кодом, який встановлений УКТЗЕД не
сплачений, сума податкового зобов'язання, яка складає 19877,59грн. та сума
штрафу -993,88грн. нарахована позивачу у податковому повідомлені як суми
недоборів митних платежів.

22.05.2006року на адресу  приватного підприємства „WEF-TRANS”
м.Донецьк  Донецькою митницею було
направлене податкове повідомлення №70/19, у якому  Митниця повідомила Підприємство, що у нього
виникло податкове зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з
товарів, ввезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності у
розмірі 20871грн.47коп.

Приватним підприємством  „WEF-TRANS” м.Донецьк  у порядку апеляційного узгодження податкового
зобов'язання було оскаржене податкове повідомлення №70/19 від 22.05.06р.,
рішенням №11-23/4305 від 20.06.06р. Донецької митниці податкове повідомлення
залишене без змін.

Однак, приватне підприємство “WEF-
TRAHS” м.Донецьк  вважає податкове
повідомлення № 70/19 від 22.05.2006року Донецької митниці неправомірним і не
чинним у зв'язку з невірним застосуванням митницею класифікації товару при
оформлені вантажу задекларованих у ВМД, а саме: митне оформлення товару
(напівпричіп SCHMITZ трьохосний тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L -13.62 EB)
було проведено за кодом товару згідно УКТ ЗЕД -8716 39 30 30 (ставка мита
-10%). Позивач же вважає, що цей код товару зазначений ним законно, так як у
технічній специфікації цього транспортного засобу чітко зазначено, що
напівпричіп має задні двох-стулчасті алюмінієві двері у висоту напівпричепу з
двома вбудованими запірними штангами у кожній стулці, він визначив товар як
тентову платформу, фургон, а не як бортовий чи бортова платформа, тому
податкове повідомлення про сплату податку на додану вартість на загальну суму
20871,47грн. вважає незаконним.

Як встановлено господарським судом
Донецької області та вбачається з матеріалів справи, за сертифікатом
відповідності, зареєстровано в Реєстрі за № UA 1.009.60238-03 серія ДГ термін
дії з 17 липня 2003року до 15 липня 2008року,
продукція - вантажний напівпричіп загального призначення SCHMITZ  типів SO1 та SКО24, які виготовляються
серійно за кодом 8716 39 30 30, виробника - Акціонерної компанії
"SCHMITZ  Cardobull AG"
Німеччина, відповідає вимогам нормативних документів чинних в Україні, на
підставі яких  підтверджується
відповідальність продукції.

Сертифікат відповідності, виданий
органом сертифікації дорожніх транспортних засобів та систем якості
(Державтотранс НДІпроект м.Киів) на підставі протоколів сертифікаційних
випробувань, сертифікатів та системи Управління якістю № UA .007.782 від
16.07.2003року.

З наданих для огляду вантажних митних
декларацій (ВМД) вбачається, що позивач імпортував з Німеччини:

-       SCHMITZ трьохосний тентовий фургон, тип
SO1 SPR 24/L-13.62 ЕВ, випуску 2004року в кількості 5 одиниць за ВМД №№
700000002/4-113766, -113768, -113770, -113798, -114000;

-       і тентові фургони-напівпричепи
KOВEL  типу SN 24Р90/1110, 2005року
випуску в кількості 5-ти одиниць за ВМД №№ 700000002/5/01864, -018646, -018640,
-018636, -018634.

Тобто,  за цими деклараціями надійшло 10 вантажних
тентових фургонів різних типів, а саме: типу SO1 SPR 24/L-13.62 ЕВ та типу SN
24Р90/1110 з ознакою одного коду товару - 8716 39 30 30.

Донецькою митницею при перевірці
класифікації товарів не перевірялись окремі коди товарів за типами фургонів, як
вказано у ВМД декларантом. і не зроблені висновки з посиланням на Основні
правила інтерпретації класифікації товарів і сертифікат відповідності.

Постановою господарського суду
Донецької області від 27.09.2006р. у справі
№4/202а позовні вимоги приватного підприємства „WEF-TRANS”
м.Донецьк до Донецької митниці м.Донецьк про
визнання податкового повідомлення
№70/19 від 22.05.2006року неправомірним і  не чинним задоволені повністю.

Відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

19.12.2006року в судовому засідання
апеляційної інстанції  представником
позивача було заявлене усне клопотання про призначення у даній справі судової
експертизи.

Судовою колегією Донецького
апеляційного господарського суду на підставі ст.81 Кодексу адміністративного
судочинства України заявлене клопотання було задоволено. Висновок суду
апеляційної інстанції ґрунтувався необхідністю призначення судової експертизи
для вирішення спору по суті, так як
вирішення даного питання потребує спеціальних знань.

Провадження у справі було
зупинено.  На розгляд експерта винесене
питання визначити код УКТЗЕД товару -напівпричіп SCHMITZ трьохосний
тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L -13.62 Е В.

30.01.2007року до Донецького
апеляційного господарського суду надійшов висновок  товарознавчої експертизи №30/27 від
12.01.2007року. Провадження у справі поновлено.

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши
пояснення та доводи повноважних представників сторін, вивчивши
висновок  товарознавчої експертизи,
колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового
акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Відповідно до преамбули Закону
України „Про Митний тариф України”
митний тариф України -це систематизований згідно з Українською
класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного
мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України. В
основу товарної класифікаційної схеми митного тарифу України ( товарна
номенклатура) покладено Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної
діяльності, яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Частиною другою статті 312 Митного
кодексу України визначено, що введення
УКТЗЕД здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади в галузі
митної справи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2, 4 Порядку ведення
Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002року № 1863 встановлено, що
УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України
“Про Митний тариф України”, що використовується для цілей тарифного та інших
видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики
зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів. Держмитслужба
забезпечує ведення УКТЗЕД.

Як вбачається з Порядку роботи
відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю
митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації
товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженої наказом
Державної митної служби України від 1 жовтня 2003 року №646, митним органом, що
визначає завдання, функції при здійсненні контролю за правильністю класифікації
товарів, прийнятті рішення про визначення коду товару при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України є відділ
номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці та відділ контролю
митної вартості та номенклатури митниці за напрямками класифікації товарів.

Пунктом 2.9 зазначеного Порядку
передбачено, що рішення про визначення коду
товару приймається відділом номенклатури та класифікації регіональної
митниці та відділом контролю митної вартості та номенклатури митниці на
підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для
класифікації товару згідно з вимогами УКТЗЕД.

Господарським судом Донецької
області встановлено та й не спростовується відповідачем, що Донецькою митницею
не проведено відділом контролю митної вартості та номенклатури митниці дій та
функцій при вирішенні питань класифікації товарів за ВМД позивача, що
переміщуються через митний кордон України у відповідності з Порядком роботи
відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці,
затвердженого Наказом Державної  митної
служби України від 01.10.2003року № 646.

Донецькою митницею не надано
доказів щодо будь-яких лабораторних чи експертних робіт по встановленню кодів
товару згідно УКТ ЗЕД та Основних правил інтерпретації класифікації товарів
відділами, якім надані перелічені функції.

Відповідно до ст.81 Кодексу
адміністративного судочинства України судом згідно з ухвалою від 19.12.2006року
була призначена  судова експертиза.

За результатами проведення
експертизи був складений  висновок
авто-товарознавчої експертизи №30/27 від 12.01.2007р. відповідно до якого,  наданий для дослідження напівпричіп марки
SCHMITZ., тип  SO1 SPR 24/L-13.62EB є
сідельним напівпричепом тентовим SCHMITZ., тип
SO1 SPR 24/L-13.62EB, не призначений для перевезення вантажу без тенту.
В рахунку №214729 заводу виробника вказано „седельний напівпричіп тентовий
SCHMITZ., тип  SO1 SPR 24/L-13.62EB”.
Підтвердженням коду УКТ ВЕД 8716 39 30 30 є Сертифікат відповідності №
UA1.009.60238-03, виданий органом сертифікації дорожньо-транспортних засобів,
запасних частин від 17.07.03р.

Згідно з висновком  авто-товарознавчої експертизи від
12.01.07р.  правомірно декларант при
оформленні вантажної митної декларації визначив код ввезеного товару
відповідно до встановленої Української класифікації товари зовнішньоекономічної
діяльності (УКТЗЕД)  належного позивачу
товару -8716 39 30 30.

Не приймаються до уваги судовою
колегією, посилання скаржника за апеляційною скаргою на те, що поняття
„бортових напівпричепів” безпосередньо УКТЗЕД не визначене. Так як,  у товарній позиції УКТЗЕД 8716 за кодом  8716 39 30 10 класифікуються „напівпричепи,
нові бортові”, а за кодом 8716 39 30 30 -„напівпричепи, нові, інші”

З цього безпідставними є доводи
скаржника  щодо відсутності у
експерта  повноважень на визначення коду
товару згідно УКТЗЕД, так як експертом оцінено
дорожньо - транспортного засобу
згідно УКТЗЕД.

У технічній специфікації  транспортного засобу чітко зазначено, що
напівпричіп має „задні двостворчаті алюмінієві двері у висоту напівпричепу з
двома вбудованими запірними штангами у кожній створці”. У відповідності до
Сертифікату тип кузова даного напівпричепу визначений як „тентова платформа,
фургон”, а не як „бортовий” чи „бортова платформа”, що в свою чергу й
підтверджується проведеною авто - товарознавчою експертизою.

При цьому судова колегія враховує і
ту обставину, що раніше приватним підприємством „WEF-TRANS”
м.Донецьк  здійснювалось митне оформлення
аналогічних напівпричепів, їм надавався код , при цьому митне
оформлення вантажу було здійснено і присвоєння даного коду було  Донецькою митницею визнано вірним.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  товар позивача підлягає класифікуванню за
кодом УКТЗЕД  8716 39 30 30.

Не приймаються до уваги судовою
колегією посилання скаржника на ненадання господарським судом
попередньої інстанції жодної правової оцінки нормам Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими
фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000року, так як
питання підставності та правомірності застосування норм цього Закону не
є  предметом розгляду даного спору.

У даній справі пред'явлено та
розглянуто судом позов про визнання протиправним та не чинним податкового
повідомлення №70/19 від 22.05.2006року щодо виникнення податкового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість з товарів, увезених на території
України суб'єктами підприємницької діяльності у розмірі 20871грн.47коп.

Враховуючи викладене, судова
колегія дійшла висновку, що постанова
господарського суду по даній справі відповідає фактичним обставинам
справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана заява про перевірку
рішення не можуть бути підставою для його скасування.

24.01.07р. Приватним підприємством
„WEF-TRANS” м.Донецьк   сплачено
рахунок  №79 від 24.01.07р. на суму
523грн.20коп. за проведення  авто -товарознавчої
експертизи.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України вбачається, що якщо судове рішення ухвалене на користь  сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд  присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись п.п.1,3 ст. 160, ст.ст.
167, 195-196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ст. 205 , ст.ст. 206, 254 , п.п. 6,7
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України , суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  Донецької митниці м.Донецьк на постанову
господарського суду Донецької області від 27.09.2006р. у справі № 4/202а  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Донецької області від 27.09.2006р. у справі                   №4/202а залишити без змін .

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного підприємства „WEF-TRANS”(83008,  м.Донецьк, вул..Югославська, 36-а, , п/р 1072 у філії „Куйбишевське відділення ПІБ м.Донецька”,
МФО 334408)   судові  витрати за проведення експертизи у розмірі
523грн.20коп. сплачені згідно виставленого рахунку №79 від 24.01.07р.

Доручити господарському суду
Донецької області видати виконавчий лист.

Ухвала  суду
апеляційної  інстанції  за
наслідками  перегляду,  набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Текст ухвали в повному обсязі
складений та підписаний   19.03.07р.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  5 примір.

1 -позивачу

1 -відповідачу

1 -до справи

1 -ДАГС

1- ГСДО