СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

20 червня 2007 року
м. Севастополь     Справа № 2-23/13858-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача Смирнов Віктор Анатолійович, довіреність № 134 від 07.08.2006;

відповідача Зуєва Оксана Василівна, довіреність № 425/9/10-0 від 26.02.2007;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 22.03.2007 у справі №2-23/13858-2006А

за позовом відкритого акціонерного товариства "Кар'єр Мармурний" (с. Мраморне, Сімферопольський р-н, Автономна Республіка Крим, 97571)

до Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим (вул. Белова, 2, с. Мирне, Сімферопольський р-н, Автономна РеспублікаКрим, 97503)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.03.2007 у справі № 2-23/13858-2006А позов відкритого акціонерного товариства "Кар'єр Мармурний" задоволено частково.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006  № /3, № /3. Відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині скасування  податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006  № /3.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати.

Постанова мотивована тим, що вартість маркетингових послуг у сумі 7 000 грн правомірно віднесена позивачем до валових витрат на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Правомірним також є не включення позивачем до розрахунку податку з власників транспортних засобів 4 машини марки „БелАЗ”, які відносяться до товарної позиції 87.09.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову в частині задоволення позову і відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до валових витрат позивачем віднесено витрати, що не підтверджені належним чином оформленими первинними документами. Машини марки „БелАЗ”, на думку відповідача, повинні визначатись під кодом 87.04 як крупнотонажні автомобілі-самоскиди та як такі, що є об’єктом оподаткування.

У судовому засіданні відповідач підтримав свої вимоги.

Позивач надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначається на те, що постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального права, є законною та обгрунтованою.

У судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

Розпорядженням керівництва Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 суддю Волкова К.В. замінено на суддю Дугаренко О.В.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 30.05.2007 до 20.06.2007.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Сімферопольська міжрайонна державна податкова інспекція (правонаступник Державна податкова інспекція у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим на підставі наказу Державної податкової адміністрації у Автономній Республіці Крим від 02.03.2006 - т. 1, а. с. 76)  провела планову документальну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2005, про що 05.11.2005 складено акт № 140/23-02/05467636 (т. 1, а. с. 10-40).

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі зазначеного акту, Державна податкова інспекція у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим 24.07.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкові повідомлення-рішення № /3, № /3.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 позивачеві донараховано 1750 грн податку на прибуток підприємств та застосовані фінансові санкції у сумі 700 грн (т. 1, а. с. 43).

Підставою для донарахування податку на прибуток підприємств та застосування фінансових санкцій у зазначених сумах стали наступні обставини.

01.11.2004 між позивачем (Замовник) та суб’єктом підприємницької діяльності Ісаєвим А.В. (Виконавець) укладено договір про надання маркетингових послуг № 01/11-04 на суму 7 000 грн (т. 1, а. с. 51-54). Відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт від 09.12.2004 договір на вказану суму виконаний у повному обсязі (т. 1, а. с. 55). Згідно з цим актом результат роботи оформлений звітом. Позивач у  4 кварталі 2004 року 7 000 грн - суму, що була сплачена при придбані маркетингових послуг від суб'єкта підприємницької діяльності Ісаєва  А.В., включив до складу валових витрат.

За результатами перевірки встановлено, що у порушення підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств” позивачем  завищені валові витрати у 4 кварталі 2004 року на вартість маркетингових послуг за договором № 01/11-04 від 01.11.2004, оскільки акт здачі-прийняття робіт від 09.12.2004 не відповідає установленій формі.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств” до  складу  валових витрат не належать  будь-які витрати,  не підтверджені відповідними  розрахунковими,  платіжними  та  іншими документами,  обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.

Цим же Законом під первинним документом визнається документ,  який  містить  відомості  про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 того ж Закону встановлено обов’язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та  обсяг  господарської   операції,   одиницю   виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення  господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявний у матеріалах справи акт здачі-прийняття виконаних робіт від 09.12.2004 містить відомості про виконання договору про надання маркетингових послуг № 01/11-04 у повному обсязі; такі реквізити, як зміст та  обсяг  господарської операції, одиниця виміру господарської операції, місце складання у акті відсутні. Але зазначені в акті є недостатніми для висновку про те, що маркетингові послуги придбавались у Ісаєва А.В. для їх подальшого використання позивачем у власній господарській діяльності.  Тому відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „ Про оподаткування  прибутку підприємств” до складу валових витрат не включаються витрати на потреби,  не   пов'язані   з  веденням  господарської діяльності. Але позивач не надав будь-яких доказів використання послуг, які йому надав Ісаєв А.В., у власній господарській діяльності. На вимогу суду надати такі докази позивач відповів у судовому засіданні, що докази у нього є, але він їх не надасть. Відповідно до пунктів 3.1, 5.2 зазначеного договору Виконавець зобов’язаний надати Замовнику результати досліджень у письмовому вигляді. Але і цей звіт позивач на вимогу суду не надав.

Договір про надання маркетингових послуг № 01/11-04 укладений 01.11.2004. Об’єктом маркетингових досліджень є кон’юнктура ринку будівельних матеріалів (щебінь будівельній). Відповідно до пункту 1.3 цього договору територією, на якій проводяться маркетингові дослідження, є  Автономна Республіка Крим.

В акті перевірки позивача (т. 1, а. с. 18) зазначено, що відкритим акціонерним товариством "Кар'єр Мармурний" після  дати укладення договору про надання маркетингових послуг - 01.11.2004, укладено два договору на реалізацію щебеня, але  контрагенти позивача за цими договорами на території маркетингових досліджень, а саме  Автономної Республіки Крим, не знаходяться.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази використання позивачем послуг, отриманих від Ісаєва А.В., у власній господарській діяльності, тому донарахування податку на прибуток підприємств у сумі 1750 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 700 грн є правомірним.

Підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 немає.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 позивачу донараховано податок з власників транспортних засобів у сумі 15 610 грн  та застосовані фінансові санкції у сумі 3 010, 50 грн (т. 1, а. с. 41).

Підставою для донарахування податку з власників транспортних засобів та застосування фінансових санкцій у зазначених сумах стали наступні обставини.

В акті перевірки (т.1, а. с. 37) зазначено, що на балансі позивача станом на 01.01.2005 значиться 17 транспортних засобів. Розрахунок податку з власників транспортних засобів позивачем надано на 13 транспортних засобів. Таким чином, до розрахунку не включено 4 машини –самоскиди марки „БелАЗ”, які працюють у кар’єрі, обліковуються як основні засоби та зареєстровані у Кримському експертно-технічному центрі згідно з статтею 34 Закону України „Про дорожній рух” як такі, що не підлягають використанню на дорогах загального користування, що підтверджується довідкою Кримського експертно-технічного центру (т. 1, а. с. 44).  Дані транспортні засоби позивач не включив до розрахунку податку на підставі статті 2  Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” по коду 8709 „транспортні засоби вантажні,  самохідні,  що використовуються на заводах,  складах,  у  портах  та  аеропортах  для  перевезення вантажів на короткі відстані” відповідно до довідки Територіального управління держнаглядохранпраці України по Автономній Республіці Крим та місту Севастополю (т. 1, а. с. 45).

Відповідач вважає, що самоскиди марки „БелАЗ” є об’єктом оподаткування і відносяться к коду 8704 „автомобілі вантажні” на підставі експертного висновку Торгово-промислової палати Криму № 96-О/04-13 від 29.11.2005 (т. 1, а. с. 68), .

Судова колегія вважає, що зазначені доводи відповідача не відповідають чинному законодавству.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" об'єктом оподаткування цим податком є транспортні засоби, віднесені до певної товарної позиції Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Відповідно до підпункту "а" пункту 3 Правил тлумачення Гармонізованої системи кодування товарів позиції, яка дає найбільш спеціальне описання, віддається перевага перед позиціями, які дають більш загальний опис.

Товарна позиція 87.04 встановлює загальні ознаки: самоскиди пристосовані до бездоріжжя без додаткових ознак, а саме: умов експлуатації, устаткування, інших експлуатаційних характеристик. На відміну від неї, товарна позиція 87.09 визначає спеціальні ознаки транспортного засобу: належність до заводу, використання на складах, аеропортах для транспортування вантажів на  короткі відстані.

Виходячи з викладеного, позиція 87.09 Гармонізованої системи в порівнянні з позицією 87.04 дає більш спеціальне описання транспортного засобу.

Крім того, згідно підпункту "с" пункту 3 Правил тлумачення Гармонізованої системи, у разі коли товари можуть підпадати під класифікацію за двома і більш позиціями, вони класифікуються за позицією, яка є останньою у цифровій послідовності. Отже, у випадку, що розглядається, повинна застосовуватись товарна позиція 87.09 як остання у цифровій послідовності.

Таким чином, аналіз Гармонізованої системи кодування товарів свідчить про неможливість застосування до автомобілів БелАЗ позиції 87.04, на яку посилається відповідач.

Крім того, слід враховувати наступне. У листі Кримської державної гірничотехнічної інспекції у гірничодобувній промисловості (т.2, а. с. 110) повідомляється про те, що позивач має завод, що виробляє щебінь різних фракцій, пісок і відсів. У зв'язку з цим позивач здійснює видобування вапняків у кар'єрі. За таких умов кар'єр слід вважати частиною заводу. У зв'язку з цим спірні  транспорті засоби слід визнати такими, що використовуються на заводі, тобто вони належать до позиції 8709. Тому позивач не зобов'язаний був сплачувати податок з власників транспортних засобів у зв'язку з наявністю у нього використанням ним 4 автомобілів "БелАз"

Отже, донарахування податку з власників транспортних засобів у сумі 15 610 грн  та застосування фінансових санкцій у сумі 3 010, 50 грн є неправомірним.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції у частині скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 не відповідають обставинам справи, а тому постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.03.2007 у цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 3 частини 1 статті 202, частиною 2 статті 205, статтями 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.03.2007 у справі № 2-23/13858-2006А скасувати частково в частині скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3.

3.У позовних вимогах про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 про донарахування податку на прибуток у сумі 1750 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 700 грн відмовити.

4.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.03.2007 у справі № 2-23/13858-2006А в частині скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 24.07.2006 № /3 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді