ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.03.07                                                                                           Справа № 4/392-22/94

за позовною заявою ТзОВ „Укрспецналадка”, м.Дніпропетровськ

до відповідача ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль

про стягнення 19313,40 грн.

Суддя  М.Желік

Представники

Від позивача: Локотков Б.О. - юрист

Від відповідача: Савка О.В. - юрисконсульт.

Суть спору: Позов заявлено ТзОВ „Укрспецналадка”, м.Дніпропетровськ до ДП „Львіввугілля”, м.Сокаль про стягнення 19313,40 грн. заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 23.02.2007р. ухвалив призначити розгляд справи на 22.03.2007р. Цією ж ухвалою суд зобов”язав сторони долучити ряд документів необхідних для вирішення спору.

Учасникам судового процесу роз”яснено їх права та обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що 14.05.2003р. між сторонами укладено договір поставки товару № 40, за яким по відповідних накладних відповідачу передано продукцію на загальну суму 355313,40 грн. Однак, відповідач оплатив продукцію частково в сумі 336000,00 грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму заборгованості 19313,40 грн.

Представник відповідача наявність заборгованості не заперечив, однак просив у позові відмовити у зв”язку з пропуском позовної давності, про що зазначено у відзиві на позовну заяву № 45-юр від 21.03.2007р.

Заслухавши представників сторін та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ТзОВ „Укрспецналадка” (надалі позивач) та управлінням „Західвуглезбутпостач” ДП „Львіввугілля” укладено договір поставки товару № 40 від 14.05.2007р., у відповідності до якого позивач зобов”язався виготовити та поставити, а управління „Західвуглезбутпостач” ДП „Львіввугілля” прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення в кількості, асортименті та по цінах згідно специфікації, що є невід”ємною частиною договору.

На виконання умов вищенаведеного договору, позивач поставив управлінню „Західвуглезбутпостач” ДП „Львіввугілля” продукцію на загальну суму 355313,40 грн. Факт отримання продукції управлінням „Західвуглезбутпостач” ДП „Львіввугілля” підтверджуються накладними та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких долучені до матеріалів справи.  У свою чергу управління „Західвуглезбутпостач” ДП „Львіввугілля”, прийнявши поставлену продукцію, не виконало у повному обсязі зобов'язання по оплаті її вартості.

У зв”язку з проведеною реорганізацією Управління „Західвуглезбутпостач” з 21.04.2003р. є відокремленим підрозділом Державного підприємства „Львіввугілля” (надалі відповідач) без права юридичної особи.

Остання поставка позивачем здійснена 16.09.2003р., що підтверджено накладною № 64 від 16.09.2003р. Оскільки, відповідно до п.7.1 договору покупець здійснює оплату поставленого товару на протязі 10 днів з моменту одержання товару, повна оплата за поставлену продукцію повинна була бути проведена 25.09.2003р. В порушення умов договору, відповідач повної оплати за отриману продукцію у встановлені договором строки не провів, а отже, у позивача виникла можливість отримати захист порушеного права в судовому порядку.

Згідно ст.76 ЦК УРСР, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна даність), встановлюється в три роки. Закінчення строку позовної давності до пред”явлення позову є підставою для відмови в позові (ст.80 ЦК УРСР).

Враховуючи наведене, суд, прийшов до висновку, що позов обгрунтований, однак до задоволення не підлягає з причин пропуску строку позовної давності. В порядку ст.49 ГПК України судові витрати по розгляду спору залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 22,43,49,75,82,84,85,115-117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя