ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.05.07                                                                       Справа  № 9/215-3467(02-2/3-328)

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Кордюк Г.Т.

суддів                                                      Давид Л.Л.

Мурська  Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу  Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»,с.Зарубинці, Збаразький район Тернопільської області.

на рішення господарського суду  Тернопільської області від 6.11.2006 року

у справі №9/215-3467(02/2-3-328)

за позовом: ТзОВ «Агро-торговий дім»Дніпровський»,м.Дніпропетровськ.

до відповідача: Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»,с.Зарубинці, Збаразький район Тернопільської області.

Про стягнення 62 213,48 грн.

Представники:

Від позивача: не викликався.

Від відповідача: Кузнєцова М.І.- представник.

Представнику відповідача роз'яснено права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представник відповідача відмовився. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Розпорядженням голови суду проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 6.11.2006р. (суддя Кропивна Л.В.) позов ТзОВ «Агроторговий дім «Дніпровський»задоволено, стягнено з Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»15 691,39 грн. пені, 39973,54 грн. інфляційних, 11229,94 грн.-3% річних, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач своїх зобов»язань по оплаті відповідно до п.5.1 договору своєчасно не виконав, на підставі ст.625 ЦК України за прострочення  виконання грошового зобов»язання підлягають стягненню 3% річних за період з 16.09.2005р. по 6.11.2006р. та за цей  же період інфляційні.

На підставі п.9.1 договору з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 16.09.2005р. по 15.12.2005р. за кожень день прострочки, що становить 15691,39 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати.

Як на підставу покликається, що судом невірно застосовано норми процесуального права, що відповідно  до п.4 ст.104 ГПК України є підставою для скасування рішення суду, оскільки між сторонами вже розглядався спір про той же предмет і з тих же підстав і ухвалою місцевого господарського суду у справі №9/195-2710 провадження у справі припинено у зв»язку з відмовою позивача від вимог.

Позивач у поясненні на апеляційну скаргу, вимоги скаржника відхилив, покликаючись, що у справі №9195-2710 вимоги щодо стягнення пені, 3% річних від яких під час розгляду справи позивач відмовився, борг заявлений і нараховано за інший період прострочки, а саме за період з 15.06.2005р. по 15.09.2005р., а вимоги щодо інфляційних не заявлялись і не були предметом розгляду.

Львівський апеляційний господарський суд встановив:

15.09.2005р. позивач звернувся з позовом до господарського суду Тернопільської  області про стягнення з відповідача 377652 грн. основного боргу, 3% річних, пені, штрафу за невиконання умов договору №1 від 04.05.2005р.

При цьому згідно розрахунку суми позову у  справі №9/195-2710 (а.с. 12), яка на вимогу Львівського апеляційного господарського суду направлена місцевим господарським судом і була предметом дослідження в судовому засіданні, пеню, 3 % річних, позивач заявив до стягнення за період прострочення з 15.06.2005р. по 15.09.2005р., а штраф в твердій сумі (5%) від суми поставки.

Вимоги щодо стягнення  інфляційних втрат позивач в позовній заяві від 15.09.2005р. не заявляв.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області порушено провадження у справі №9/195-2710.

Рішенням господарського суду від 18.11.2005 р. у справі № 9/195-2710 за позовом   Товариство з обмеженою відповідальністю  “Агро-торговий дім “Дніпровський”, м. Дніпропетровськ   вимоги   задоволено частково : стягнуто з  боржника у зобов’язанні - ДП “Зарубинський спиртзавод” 377652,00 грн. основного боргу.

В частині стягнення з  відповідача 33988,50 грн. пені, 18882,60 грн. -5% штрафу, 2 718,90 грн. –3% річних, провадження в справі припинено  на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України  у зв’язку з відмовою позивача від вказаних вимог.

Договором поставки  від 04 травня 2005 р.  (п.9.1) передбачено, що за порушення строків оплати за товар покупець повинен сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу  за кожний день прострочки.

Позовні вимоги позивача станом на 07.06.2006 р. стосувались стягнення   з відповідача  31 212,22 грн. пені, 23 918,60 інфляційних збитків та  7082,67 грн. - 3% річних.

Проте, позивачем  заявою (а.с.49) було  уточнено    позовні вимоги , згідно  якої він просить стягнути    з відповідача 15 691,39  грн. пені за період з  16.09.2005 р. по 15.12.2005 р.,  39 973,54 грн. інфляційних втрат за період з червня 2005р. по жовтень 2006р. та 11229,94 грн.- 3% річних , нарахованих  за період  з 16.09.2005 р. по 6.11.2006 р. за  несвоєчасне виконання  грошових зобов’язань по оплаті  вартості товару  на суму   327652 грн.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши фактичні обставини справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга  до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання  грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три  проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Штрафними    санкціями    за ч. 1  ст. 230 ГК України   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до  ч 4. ст.  232 Господарського Кодексу України, відсотки  за  неправомірне  користування  чужими   коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк, а  згідно з ч. 6  цієї статі  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В силу положень  ч. 1 ст.  598 ЦК України  зобов’язання  припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених  договором або законом.

Припинення зобов’язання означає, що припиняється існування  зобов’язання боржника вчинити певні дії на користь кредитора чи утриматися від дій і зустрічне право кредитора.

Прийняте  господарським   судом  рішення від 18.11.2005 р. у справі № 9/195-2710  щодо  стягнення заборгованості  з відповідача не припиняє  дії договору і  зобов’язальних відносин  між сторонами,  підставою виникнення яких є договір поставки № 1 від 04.05.2005 р.

Оскільки   боржником  не виконано грошове зобов’язання,  господарським судом обґрунтовано  задоволено вимоги позивача щодо стягнення пені згідно п. 9.1 договору поставки № 1 від 04.05.2005 р., нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати (за період з  16.09.2005 р. по 15.12.2005 р) , що складає 15 691,39 грн., інфляційних збитків в сумі 39973,54 грн.  за період з червня 2005р. по жовтень 2006р., оскільки такі в справі №9/195-2710 не були заявлені та трьох відсотків річних у розмірі 11229,94 грн.,  нарахованих за період з 16.09.2005 р. по 06.11.2006р. в силу  вищенаведених приписів ст.625 ЦК України,  ст.232 Господарського Кодексу України та положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Тернопільської області є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає чинному законодавству, обставинам та матеріалам справи, підстави для його скасування апеляційним господарським судом відсутні.

Керуючись ст.ст.91,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення  господарського суду Тернопільської  області від 6.11.2006р. у справі №9/215-3467(02/2-3-328) залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»- без задоволення.

2.Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод».

3.Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя          Кордюк Г.Т.

Суддя          Давид Л.Л.

Суддя          Мурська Х.В.