ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

16.05.07                                                                                           Справа  № 2/1

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від позивача      не з»явився,

відповідача        з»явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

на постанову господарського суду Рівненської області від 01.02.2007 року, суддя Савченко Г.І., в справі №2/1,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю  «Іскра Плюс», м.Рівне

до відповідача державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

про: визнання нечинним рішення №/0/23-235 від 22.11.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Рівненської області від 01.02.2007 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю  «Іскра Плюс»до державної податкової інспекції у м.Рівне та визнано нечинним  рішення №/0/23-235 від 22.11.2006 року про застосування до позивача фінансової санкції в сумі 2010 грн. за невідповідність готівки в касі.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом безпідставно застосовано штрафні санкції до позивача за вказане порушення, оскільки кошти, на які виявлено невідповідність, не є коштами позивача, а власними коштами громадянки Кольцун О.В., що підтверджується договором позички. Судом також враховано безпідставне проведення податковим органом перевірки позивача при відсутності наказу  керівника податкового органу та наявності заяви позивача про недопуск до перевірки, а також недоведення належними доказами наявності спірної готівки саме в місці проведення розрахунків.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з»ясування судом обставин справи, апелюючи тим, що спірне рішення прийняте на підставі акту, яким зафіксовано факт невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на 400 грн. При цьому, скаржник не погоджується з висновком суду про відсутність визначення в акті перевірки місця проведення розрахунків, оскільки в акті перевірки зазначено, що при покупці, тобто на місці проведення розрахунків зафіксовано незабезпечення відповідності готівкових коштів.

Скаржник також не погоджується з висновком суду про безпідставність проведення перевірки при відсутності наказу керівника податкового органу, оскільки перевірка проводилась на підставі направлення №1128/23-819 від 10.11.2006 року та №1129/23-819 від 10.11.2006 року, виданих ДПА в Рівненській області.

Щодо покликання позивача на недопуск до перевірки представників податкового органу, то скаржник зазначає, що дані факти не відповідають дійсності, що підтверджується відсутністю  реєстрації заяви про відмову в податковому органі чи повідомлення про неї керівнику податкового органу.

У запереченнях на апелційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податковим органом не доведено факту невідповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків, оскільки матеріалами справи підтверджується, що  виявлені кошти в розмірі 400 грн. не належали позивачу та не зберігались у місці проведення розрахунків.

Позивач вважає безпідставним покликання скаржника на направлення, як на належну підставу проведення перевірки, оскільки згідно ч.2 ст.112 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” перевірка може розпочатись лише за наявності підстав для її проведення та за умови надання під розписку платнику податків направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу, який в спірному випадку був відсутній.

Представник  позивача  в судове засідання не з”явився, письмовим клопотанням просить розгляд скарги провести без його участі, а тому суд вважає за можливе  розгляд справи провести без його участі за наявних в справі документів про права і обов”язки сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, який підтримав свою позицію, пояснення дав аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття рішення №/0/23-235 від 22.11.2006 року, згідно якого на підставі п.11 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та ст.22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі  2010 грн., є виявлений актом перевірки від 10.11.2006 р. №17169190/2343 щодо контролю за здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності в господарській одиниці позивача –в кафе “Абажур” в м.Рівне, вул.Стефановича,17 факт порушення позивачем п.13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій,  на 400 грн.

Проте, зроблені податковим органом висновки в акті перевірки не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.22 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Разом з тим, з аналізу положень вказаного закону випливає, що невідповідність коштів на місці розрахунків повинна бути наслідком невиконання позивачем обов’язків, покладених на нього розділом ІІ „Порядку проведення розрахунків” цього закону. Зокрема, пункт 1 статті 3  Закону  №265/95-ВР визначає, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі  (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,  опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до абз.27 ст.2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг” місце проведення розрахунків –місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги), де зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно паспорту електронного контрольно-касового апарату MINI-500ME, яким здійснювались розрахункові операції, апарат не є стаціонарним, в ньому відсутнє відділення для розміщення готівки.

З пояснень позивача вбачається, що спірна сума 400 грн. не є власністю позивача, а належить фізичній особі Кольцун О.В., що підтверджується договором позички від  10.11.2006 року про надання громадянкою Середи І.Ю. позички громадянці Кольцун О.В.

У відповідності до вимог ст.71 КАСУ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковим органом не спростовано поданих позивачем доказів в спростування висновку в акті перевірки, як і не доведено факту знаходження спірних  готівкових коштів саме в місці проведення розрахунків. Покликання скаржника на те, що зазначення в акті перевірки виявлення факту невідповідності при покупці відповідає поняттю місця проведення розрахунків судом до уваги не приймається, оскільки відсутні зазначені ознаки абз.27 ст.2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг”, яким визначено поняття місця проведення розрахунків.

Отже, судом першої інстанції правильно прийнято в якості доказів наведені пояснення позивача, що спірні кошти отримані не в результаті розрахункових операцій та не є коштами позивача, отриманими в касу, а фактично належать іншій фізичній особі, що свідчить про безпідставність застосування податковим органом штрафних санкцій за невідповідність готівки в касі.

Крім цього, місцевим судом правильно при прийнятті рішення враховано те, що за змістом вимог ст.15 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг” та ст..ст.111, 112 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” однією із умов початку здійснення перевірки є вручення перевіряючими під розписку копії наказу керівника податкового органу про підстави проведення перевірки, дати її початку та дати закінчення.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача здійснювалась при відсутності такого наказу, що свідчить про порушення порядку її проведення.

Покликання податкового органу на наявність направлень на перевірку є необґрунтованим, оскільки їх наявність є лише однією з умов  проведення перевірки.

З наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання нечинним  рішення №/0/23-235 від 22.11.2006 року, оскільки податковим органом не доведено порушення позивачем п.13 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського суду Рівненської області від 01.02.2007 року в справі за номером 2/1 залишити без змін, а апеляційну скаргу  державної податкової інспекції у м.Рівне –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко