ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.07                                                                                        Справа №  4/88д

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергогідромеханізація”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

До відповідача 1  Відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя

До відповідача 2 Приватного підприємства “Комос”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

До відповідача 3 Приватного підприємства “Санрайз”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів –Товариство з обмеженою відповідальністю “ТехПром”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

Про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання за позивачем права власності на майно і спонукання відповідача 1 передати на користь позивача майно

За зустрічним позовом  Відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя

До відповідача Відкритого акціонерного товариства “Енергогідромеханізація”,                                       м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

Про визнання права власності на  майно

Суддя  Зінченко Н.Г.

Представники:

Від позивача  (відповідача за зустрічним позовом) –Мартинов В.Р. –довіреність № 12-08 від 03.10.2006 р.

Від відповідача 1 (позивача за зустрічним позовом) –Довгая Н.П. –довіреність № 20-420 від 12.12.2006 р.,  Омелянович  Р.А. –довіреність №20-502 від 14.12.2006р.

Від відповідача 2 –не з’явився,

Від відповідача 3—не з’явився,

Від третьої особи – не з’явився.

31.03.2005 р. ВАТ “Енергогідромеханізація”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача 1 ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя до відповідача 2 ПП “Комос”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 20/2004/718 від 24.02.2004 р. земельного снаряду № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску, який укладений між ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” і ПП “Комос”, визнання за ВАТ “Енергогідромеханізація” права власності на земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску і спонукання ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” передати на користь ВАТ “Енергогідромеханізація” спірний земельний снаряд.

Ухвалою від 31.03.2005 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 29.04.2005 р.

21.04.2005 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя до ВАТ “Енергогідромеханізація”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області про визнання за ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” права власності на земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску.

Ухвалою від 26.04.2005 р. зустрічна позовна заява прийнята до сумісного розгляду з первісним позовом, судове засідання призначено на 29.04.2005 р.

Ухвалою від 29.04.2005 р. розгляд справи відкладено до 25.05.2005 р.

Ухвалою від 25.05.2005 р. розгляд справи відкладено до 14.06.2005 р.

Ухвалою голови Господарського суду Запорізької області  строк розгляду спору по справі № 488д  продовжено на один місяць до 31.06.2005р..

В судовому засіданні 14.06.2005 р. представником відповідача 1 (позивача за зустрічним позовом) в порядку ст. 22 ГПК України заявлено клопотання про розгляд справи із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу. Клопотання відповідача 1 судом задоволено, судові засідання  проводилися із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 14.06.2005р. представники сторін звернулись до суду з клопотанням на підставі ст.. 69 п.4 ГПК України про продовження строку розгляду по справі. Клопотання  судом задоволено , строки розгляду по справі продовжені.

Ухвалою від 14.06.23005 р. розгляд справи відкладено до 17.06.2005 р.

Ухвалою від  17.06.2005 р. до участі у справі у якості  відповідача 3 залучено ПП «Санрайз»,  у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні  відповідачів за первісним позовом  ТОВ «ТехПром». Розгляд справи відкладено до  03.08.2005р.

Ухвалою  від 03.08.2005р. розгляд справи відкладено  до  14.09.2005р.

Ухвалою від 14.09.2005р. розгляд справи зупинено.

Ухвалою від 18.11.2005р. розгляд  справи поновлено з 08.12.2005р.

Ухвалою від 08.12.2005р. розгляд справи відкладено на 23.12.2005р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області  від 23.12.2005р. провадження у справі зупинялось.

Ухвалою господарського суду Запорізької області  від 25.09.2006р. провадження у справі  № 488д поновлено судове засідання призначено на 25.10.2006р.

Розгляд справи відкладався до  07.11.2006р., 18.12.2006р.

Ухвалою від 18.12.2006р. провадження у справі зупинялось.

Ухвалою від 13.04.2007р. провадження у справі поновлено, судове засідання призначено  на 15.05.2007р.

В судовому засіданні 15.05.2007р. справу розглянуто, прийнято і за погодженням з представниками сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач за первісним позовом підтримує позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві, на підставі ст., ст. 319, 321, 392 ЦК України просить суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 20/2004/718 від 24.02.2004 р. земельного снаряду № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску, який укладений між ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” і ПП “Комос”, визнати за ним право власності на земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску, визначити правовий статус ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” як добросовісного набувача спірного майна і спонукати ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” передати на його користь спірний земельний снаряд. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Вважає, що право власності на спірний земельний снаряд № 350-50Л             інв. № 395 1972 року випуску ВАТ “Енергогідромеханізація” набуло в процесі приватизації Державного спеціалізованого підприємства “Енергогідромеханізація”. Крім того,  право власності ВАТ “Енергогідромеханізація” на спірний земельний снаряд підтверджує рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 01.07.2004 р. у справі № 14/142 за позовом ВАТ “Енергогідромеханізація” до ТОВ “ТехПром”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.08.2004 р. у справі                № 14/142 і постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2005 р. у справі № 14/142, якими вирішено спір щодо питання відчуження земельних снарядів із володіння ВАТ Енергогідромеханізація”, у тому числі і спірного земельного снаряду № 350-50Л інв. № 395 1972 року. Таким чином, вважає , що ПП “Комос” провело відчуження спірного земельного снаряду              № 350-50Л інв. № 395 1972 року на користь ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” за Договором купівлі-продажу № 20/2004/718 від 24.02.2004 р без достатніх підстав, оскільки не мало на нього права власності. Тобто, маються достатні підстави для визнання недійсним Договору купівлі-продажу           № 20/2004/718 від 24.02.2004 р. земельного снаряду № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску, який укладений між ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” і ПП “Комос”. Вважає, що у відповідності зі ст..388 ЦК України майно може бути витребувано від добросовісного набувача , якщо це майно вибуло з володіння власника майна поза його волею, іншим шляхом. Позивач вважає, що спірний земснаряд вибув з володіння поза його волею, що підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 14142.  Просить суд визначити  правовий статус ВАТ “Запоріжсталь” як добросовісного або недобросовісного набувача спірного земснаряда та зобов’язати ВАТ “Запоріжсталь” передати його ВАТ “Енергогідромеханізація” В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач 1 проти первісного позову заперечує. Зустрічні позовні вимоги позивач (відповідач 1 за первісним позовом) підтримує з підстав, які викладені у зустрічній позовній заяві, на підставі ст., ст. 328, 334 ЦК України, положень Договору купівлі-продажу № 20/2004/718 від 26.02.2004 р. просить суд визнати за ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” право власності на земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску.

У відзиві на позов і в зустрічній позовній заяві відповідач 1 (позивач за зустрічним позовом) пояснює наступне. 24.02.2004 р. спірний земельний снаряд  № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” придбало у ПП “Комос” за Договором купівлі-продажу                  № 20/2004/718. 26.02.2004 р. на виконання договору було проведено передачу майна, що підтверджується актом прийому-передачі обладнання за підписами відповідних сторін. Отримане майно за Договором № 20/2004/718 від 26.02.2004 р. ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” оплатило ПП “Комос” у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 6822 і № 6824. Таким чином право власності на спірний земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” набуло з моменту його передачі за Договором № 20/2004/718.

Щодо первісних позовних вимог відповідач 1 вважає, що вони не підлягають задоволенню у повному обсязі . По перше, права особи, яка не є стороною в угоді не підлягають захисту шляхом пред’явлення позову  про визнання недійсною угоди, незалежно від того, чи відповідає  спірна угода вимогам закону. Крім того, вважає, що спірна угода в повній мірі відповідала вимогам Закону:  суб’єкти, які її здійснили , мали необхідний обсяг дієздатності, продавець мав статус власника, волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі сторін, всі необхідні (істотні –умови в договір сторонами включені, угода укладена між сторонами в письмовій формі, направлена на  реальне настання правових наслідків. До цього часу відсутні будь-які рішення  судів, якими встановлений факт того, що ПП Комос  не був власником майна. Вважає, що позивач не довів того, що ВАТ “Запоріжсталь” було недобросовісним  набувачем майна або що майно вибуло від ВАТ “Енергогідромеханізація” поза його волею, тому наслідки у вигляді витребування майна не можуть застосовуватись. Просить повністю відмовити в задоволенні первісного позову.

Відповідач 2 за проти первісного позову заперечує. В “Поясненнях в обґрунтування заперечень на позов” вказує не те, що ВАТ “Енергогідромехенізація" не належить право власності на спірний земельний снаряд № 350-50Л інв. № 395 1972 року випуску, оскільки ВАТ “Енергогідромеханізація” на території ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” виконувало гідромеханізовані роботи на земельних снарядах, у тому числі спірному земельному снаряді, що належать ПП “Комос” на праві власності, і які знаходилися у ВАТ “Енергогідромеханізація” в оренді на підставі Договору оренди № 01-ОА від 26.11.2003 р.  Підтверджує дійсну волю та настання реальних правових наслідків від укладеної спірної угоди. Вважає ВАТ “Запоріжсталь” добросовісним набувачем майна, а тому зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач 3 в судові засідання не з’явився, витребувані  ухвалою суду  документи і матеріали не надав, про причини неявки  суд не повідомив. Про час і місце  розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судові засідання  не з’явився, витребувані ухвалою суду документи не надав , про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце  розгляду справи  позивач повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін за первісним позовом і зустрічним позовом, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до умов договору купівлі—продажу №202004718 від 24.02.2004р. та додаткової угоди до нього від 27.02.2004р., укладених між  ПП «Комос»(продавець, далі-- відповідач 2 за первісним позовом) та ВАТ «Запоріжсталь»( покупець, далі-- відповідач 1 за первісним позовом) продавець продав покупцю  товар згідно специфікації , що є невідємною частиною договору, на загальну суму 990000тис.грн.

Згідно специфікації товару до вищевказаного договору предметом договору було наступне: земснаряд 350-50Л 1972р.вип., інв.№395, станок універсальний 2Н125 зав.№ 39092, станок токарний  комбінований  1Е-95 зав.№2254, пульпопровід плавающий, тимчасові побутові приміщення, тимчасові вагончики, насосна станція на загальну суму 990000грн.

Вказане майно було передане покупцю 26.02.2004р., що підтверджується актом  приймання –передачі обладнання по договору купівлі-продажу №202004718 від 24.02.2004р.

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 01.07.2004р. у справі № 14142 за позовом  ВАТ «Енергогідромеханізація»до ТОВ «Техпром», яке набуло законної сили у встановленому законодавством порядку –26.08.2004р.,  визнано недійсним  на підставі ст.50 ЦК УРСР договір купівлі-продажу  обладнання №67 від 25.04.2003р. , укладений між ВАТ «Енергогідромеханізація» та ТОВ «Техпром»

Предметом купівлі –продажу , відповідно до умов договору № 67  від 25.04.2003р., що визнаний недійсним, було наступне: земснаряди  ЗРС-Г-ЛС-27 інв. №423, 350-50Л інв. №3015, 350-50Л інв.№123,350-50Л інв.№ 3033, 350-50Л інв.№394, 350-50Л №395 , ЛС-27 інв.330.

Отже, земснаряд 350-50Л інв.№395  є предметом  купівлі --  продажу  за умовами спірного договору, укладеного між відповідачем 1 і відповідачем 2 за первісним позовом.

Позивач вважає, що визнання недійсним договору №67 від 25.04.2003р., підтверджує що право власності на земснаряд залишилось за ВАТ “Енергогідромеханізація”. Як на підставу визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу посилається на невідповідність  його вимогам законодавства,  а саме ст.225 ЦК УРСР, згідно якою право продажу , належить власнику.

В обґрунтування посилається на наступні обставини.  Рішенням господарського суду Дніпропетровської області  по справі №1719 від 28.02.2006р. за позовом  Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області до ПП “Комос”  та ПП ”Санрайз”  визнано недійсною угоду купівлі –продажу майна №25071 від 25.07.2003р., за якою ПП “Комос” придбало спірний земельний снаряд 350-50Л інв.№395, який в подальшому був відчужений ВАТ “Запоріжсталь”.    Це, на думку позивача , є підтвердженням   відсутності права власності  у ПП “Комос”   на  спірний земснаряд, на момент укладення договору купівлі-продажу  №20/2004/718  від 24.02.2004р., укладеного з ВАТ “Запоріжсталь”.

Суд вважає, що первісні позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу  №202004718 від 24.02.2004р. укладеного між ПП “Комос” та ВАТ “МК “Запоріжсталь”  не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.203 ЦК України, що був чинний на час укладення спірної угоди, зміст угоди не може суперечити  вимогам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства.

Згідно зі ст.216 ЦК України  за недійсною угодою  кожна з сторін  зобов’язана повернути іншій  стороні все одержане за угодою, а у разі неможливості  повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди  не передбачені Законом.

Визнаючи недійсним договір №67 від 25.04.2003р. (у справі №14142) суд не застосував наслідки недійсності угоди. На момент ухвалення судового рішення майно було відчужене третім особам.

Статтею 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за плату придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) , то власник вправі витребувати  це майно від набувача  лише в разі коли майно  загублене власником або особою, якій майно було передане власником  у володіння, або викрадене у власника або особи, у якої воно знаходилось у володінні,  або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею .

Законодавець визначив, що  захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий  шляхом пред’явлення  віндикаційного  позову  , якщо є підстави встановлені ст.388 ЦКУ.

Права такої особи не підлягають  захисту  шляхом  задоволення позову  про визнання угоди недійсною , стороною  в якій така особа не є, незалежно від того  чи відповідає спірна угода вимогам закону, оскільки задоволення заявленого позову  вимагає  застосування судом  наслідків  недійсності угоди, які стосуються сторін угоди і не поширюються на  права  позивача, який вважає  себе власником  майна, відчуженого за спірним договором.

На підставі викладеного, позовні вимоги заявлені у такий спосіб задоволенню не підлягають.

Щодо первісних позовних вимог про визнання права власності на земельний снаряд 350-50Л інв.№395 за ВАТ “Енергогідромеханізація”. Як на підставу для визнання права власності позивач посилається на рішення господарського суду Дніпропетровської області  по справі № 14142, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу  спірного земельного снаряду, за яким позивач  продав його на користь ТОВ “Техпром”.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності  виникає з підстав не заборонених Законом, перш за все з угод.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ВАТ “Енергогідромеханізація” створене шляхом корпоратизації на базі  Дніпродзержинського  спеціалізованого  підприємства “Енергогідромеханізація” та є його правонаступником. В процесі приватизації позивач придбав право власності на майно спеціалізованого підприємства, в тому числі на земснаряд 350-50Л  інв №395, що підтверджується відомостями  розрахунку  вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв, що є невід’ємною частиною до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, що  був переданий позивачу в ході приватизації (копії залучені до матеріалів справи).

З рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 01.07.2004р. по справі №14142  встановлено, що  позивачем  за договором купівлі –продажу №67 від 25.04.2003р. був здійснений добровільний продаж  майна, в тому числі спірного земельного снаряду, за  плату  на користь ТОВ “Техпром”. Як відображено в рішенні суду , договір продажу  майна був укладений належним чином , керівником підприємства –головою правління, обраним в передбаченому Законом порядку спостережною  радою, який мав повноваження на укладення  відповідної угоди. Підставою для визнання недійсною угоди №67 від 25.04.2003р. стала невідповідність угоди статутній меті позивача.

Таким чином, твердження позивача за первісним позовом  про те, що спірне майно  вибуло з його володіння поза його волею  не підтверджується матеріалами справи,  як і твердження до того що право власності на спірне майно у ВАТ «Енергогідромеханізація»не вибувало..

На час звернення позивача  з позовом про визнання недійсним договору №67 від  25.04.2003р.  ( ця дата відображена в рішенні суду по справі  № 14142 –28.04.2004р.) право власності на майно  перейшло до третіх осіб.  Його почергово набули : ПП “Санрайз” на підставі договору №324-С від 24.03.2003р. (з відомостей зазначених в техпаспорті земснаряду  350-50л інв.№395), ПП “Комос”  на підставі договору купівлі-продажу № 25071 від 25.07.2003р,  ВАТ “МК Запоріжсталь” на підставі  договору № 20/2004/718 від 24.02.2004р.

Отже, останнім власником спірного земельного снаряду є  ВАТ “ЗМК ”Запоріжсталь”, який набув право власності  на підставі договору купівлі-продажу, який не визнаний судом недійсним .

На виконання договору купівлі-продажу  від 24.02.2004р. № 20/2004/718 між  ПП “Комос” та ВАТ “Запоріжсталь”  була здійснена фактична передача земельного снаряду 350-50Л інв.№ 395, 1972р.вип., що підтверджується актом приймання –передачі від 26.02.2004р.  За договором була проведена повна оплата отриманого майна.

Твердження позивача за первісним позовом про те, що ПП “Комос”  не мало права продажу спірного майна, оскільки угода про якій  ПП “Комос” придбало спірний земснаряд у ПП “Санрайз” визнана недійсною, не приймаються судом.

Так, Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2006 р. по справі № 17/19 (набрала законної сили 06.02.2007 р.) визнано недійсним договір купівлі-продажу № 2507/1, укладений ПП “Санрайз” та ПП “Космос” 25.07.2003 р. та стягнуто з ПП “Комос” на користь держави 3384000 грн., відповідно до ст. 49 ЦК УРСР. При цьому, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ПП “Комос” та ПП “Санрайз” здійснено укладання та виконання договору від 25.07.2003 р. № 2507/1 на загальну суму 3384000 грн. Актом перевірки ДПІ встановлено факт формування підприємством “Комос” податкового кредиту на підставі накладних, виписаних ПП “Санрайз”, при цьому останнє податку на додану вартість до бюджету не сплачувало, тобто здійснювало фіктивну підприємницьку діяльність (що не є тотожнім фіктивній угоді). З сукупності обставин, встановлених у справі № 17/19 суди прийшли до висновку  про намір підприємства “Санрайз” на здійснення господарської діяльності з метою, яка була спрямована на приховування отриманих за договором  грошових коштів від оподаткування. Крім того, судами у справі № 17/19 спростовані та відхилені як необґрунтовані доводи підприємства “Санрайз” щодо фіктивності угоди № 2507/1.

Таким чином, вказаним рішенням суду не встановлено факту, що до ПП «Комос» не набуло права власності за договором  №25071 від 25.07.2003р. , проте встановлено факт, що   укладення та виконання договору відбулось.  Суд вважає, що позивач за первісним позовом не довів, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 24.02.2004р. №202004718 ПП “Комос” не було власником відчужуваного майна.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності за договором набувається з  моменту передачі  майна.

На момент укладення договору   24.02.2004р. ВАТ “Запоріжсталь” не знало і не могло знати  про оспорювання права власності попереднього власника  ПП “Комос” , оскільки на момент купівлі майна  будь-які судові спори щодо нього були відсутні. З першим позовом ВАТ “Енергогідромеханізація” звернулось 28.04.2004р.

Крім того, перед придбанням спірного земельного снаряду ВАТ “Запоріжсталь” були зроблені відповідні запити, на які отримані наступні відповіді.

Так, листом від 12.02.2004р. № 02-45 голова правління ВАТ “Енергогідромеханізація” І.В. Годованюк повідомив  ВАТ “МК “Запоріжсталь”, що спірний земельний снаряд знаходиться в оперативному управління ВАТ “Енергогідромеханізація”  на підставі договору оренди обладнання №01--0А від 01.08.2003р.  Листом від 28.01.2004р. № 28012 директор ПП “Комос” А.В.Завгородній  підтвердив ВАТ “Запоріжсталь”,  що є  власником земельного снаряду 350-50Л.

До матеріалів справи залучено, копію договору від 01.08.2003р. № 01-ОА  та перелік обладнання, яке здається в оренду, з якого встановлено, що ПП “Комос” передало у тимчасове  володіння і користування ВАТ “Енергогідромеханізація”, в тому числі і спірний земельний снаряд . Строк оренди складав 1 рік.

26.11.2003р. між ПП “Комос” та ВАТ “Енергогідромеханізація” був укладений новий договір № 01-0А оренди обладнання, за яким спірний земельний снаряд був переданий позивачу  у тимчасове володіння і користування  строком на 1 місяць , тобто до 26.12.2003р.

Отже, враховуючи вищевикладене,  на момент продажу ПП “Комос” спірного земельного снаряду ВАТ “МК”Запоріжсталь” позивач за первісним позовом не був власником спірного земельного снаряду.  Не надав позивач за первісними позовними вимогами доказів у підтвердження його права власності  на спірне майно, і на момент ухвалення рішення у цій справі.

Проте суд приймає до уваги, що 26.04.2006р. відповідно до вимог  Кодексу торговельного мореплавства  України судновласником  земснаряду  № 350-50Л було зареєстровано  ВАТ “Запоріжсталь” у Державному  судновому реєстрі  України, на підставі чого  видано Свідоцтво про право власності на судно №РV 00434

Тому суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання права власності на земельний снаряд 350-50Л інв.№395 за ВАТ “Енергогідромеханізація”.

Згідно зі ст.392 ЦК України  власник майна може  заявити позов  про визнання його права власності  , у разі якщо його право оспорюється або не визнається  іншою особою.

З огляду на те, що позивачем за первісним позовом оспорюється право ВАТ “ЗМК”Запоріжсталь” на земельний снаряд №350-50Л інв №395 1972 р.вип.., на підставі ст..ст.. 328,330,334,388ЦК України суд вважає, що ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” є добросовісним набувачем спірного майна,  за результатами розгляду справи підстав передбачених для витребування майна від добросовісного набувача не встановлено, тому зустрічні позовні вимоги  про визнання права власності на вищезазначений земельний снаряд за ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про витребування майна від ВАТ “Запоріжсталь”, а саме земельного снаряду 350-50Л інв.№395 та зобов’язанні повернути  його на користь ВАТ “Енергогідромеханізація”, то суд вважає що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності зі  ст.387,388 ЦК України  правом витребування майна як від недобросовісного так і від добросовісного набувача, наділений  тільки власник майна.

Позивач за первісним позовом  не надав доказів у підтвердження його  права власності на спірне майно, а тому суд вважає ,що у нього відсутнє право на витребування майна.

Щодо вимоги позивача встановити правовий статус ВАТ “Запоріжсталь” як добросовісного або недобросовісного набувача  земснаряду 350-50Л інв.№395, то суд зауважує на те, що за такою вимогою  спір не може бути розглянуто в позовному провадженні, оскільки спори про встановлення факту, відповідно до ст.12 ГПК , не підвідомчі господарському суду. Тому, суд припиняє провадження у справі в цій частині на підставі ст..80 ч.1 п.1 ГПК України. Проте оцінка зазначеному факту надана судом в мотивувальній частині рішення.

Судові витрати покладаються на позивача за первісним позовом. Зайво сплачене державне мито повертається позивачам.

Керуючись ст., ст. 12, 44, 49, п. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          В задоволені первісних позовних вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу  № 20/2004/718 від 24.02.2004 р., який укладений між ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” та ПП “Комос”, про визнання права власності на земельний снаряд № 350-50Л інвентарний № 395                      1972 р. випуску за ВАТ “Енрегогідромеханізація” та про зобовязання ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” передати земельний снаряд № 350-50Л інвентарний № 395 1972 р. випуску ВАТ “Енергогідромеханізація” відмовити.

2.          В частині первісних позовних вимог про встановлення правового статусу ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” як добросовісного або недобросовісного набувача земельного снаряду № 350-50Л інвентарний № 395 1972 р. провадження припинити.

3.          Зустрічний позов задовольнити повністю.

4.          Визнати право власності на земельний снаряд № 350-50Л інвентарний № 395 1972 р. випуску за Відкритим акціонерним товариством “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя.

5.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Енергогідромеханізація”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області на користь Відкритого акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя 85 грн. 00 коп. державного мита і 118 грн. 00 коп. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

6.          Видати Відкритому акціонерному товариству "Енергогідромеханізація”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області довідку на повернення з державного бюджету України  1 360,00 грн. зайво сплаченого державного мита.

7.          Видати Відкритому акціонерному товариству “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя довідку на повернення з державного бюджету України 6 995,00 грн. зайво сплаченого державного мита.

Суддя                                                                                         Н.Г.Зінченко

Рішення оформлено та підписано 4 червня 2007р.