Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2007 р.                                                           Справа № 49/205-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Карпенко Ж.М.

за участю представників сторін:

прокурора - Мірошниченко М.Л.

позивача - Жигала О.С.

відповідача -  Галагуз М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1019Х/3-7) та апеляційне подання прокурора (вх.№ 1083Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 07.02.07 р. по справі № 49/205-06

за позовом Київський транспортний прокурор м. Київ в інтересах держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства транспорту та зв"язку України, м. Київ та Державного теріторіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця", м. Київ

до ТОВ "Регіон-Стандарт" м. Харків

про стягнення 9800 грн.

встановила:

В грудні 2006 р. Київський транспортний прокурор в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, м. Київ звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача –ТОВ „Регіон-Стандарт”, м. Харків 9800 грн. штрафних санкцій за неправильне зазначення у накладній коду вантажоодержувача.

В процесі розгляду справи позивач на підставі ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь 9800 грн. штрафних санкцій за неправильне зазначення маси вантажу. Прокурор вказані вимоги підтримав в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.02.07 р. (суддя Кононова О.В.) по справі № 49/205-06 в позові відмовлено. Рішення мотивовано з тих підстав, що комерційний акт № БК 844324/ІІ/3 представниками залізниці складено без дотримання порядку його складання та з порушенням вимог, встановлених Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства Транспорту України від 28.05.2002 р. № 334 та ін..

2-й позивач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та в повному обсязі задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог 2-й позивач посилається на те, що комерційний акт № БК 844324/ІІ від 27.07.2006 р. представниками залізниці складено по формі ГУ-22 на російській мові, а підставою його складення став акт загальної форми № 1456 відповідно до якого і були зафіксовані порушення статуту залізниць, і про складання якого зазначено в графі № 5 накладної № 32374832; що після виявлення перевантаження вагонів вантажоодержувач отримав основний вантаж і виявлений надлишок та ін.

Прокурор також не погоджується з рішенням господарського суду, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, подав апеляційне подання в якому просить рішення господарського суду скасувати, посилаючись на дійсність комерційного акту № БК 844324/ІІ від 27.07.2006 р., та (у зв’язку з цим), на допустимість його як доказу порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України та ін..

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що комерційний акт № БК 844324/ІІ від 27.07.2006 р. складено не на бланку встановленої форми без додержання вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства Транспорту України від 28.05.2002 р. № 334; що 1-й позивач не надав технічний паспорт вагонів, на яких зважувався вантаж та ін.

1-й позивач в судове засідання не з’явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, відзивів чи пояснень по скарзі не надав, про причини неприбуття не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 2-й позивач надавав відповідачу послуги з перевезення вантажу. Відповідно до залізничної накладної № 43967871 зі ст. Золотнишине  Південної залізниці відповідачем відправлені вагони №№ 60934833, 67671180, 66028853, 67876086, 67898338, 65301343, 67901744, 64446354, 65695173, 65771743 до станції Київ - Петрівка Південно - Західної залізниці з вантажем - щебінь.

При переважуванні вагонів № 60934833 та № 67671180 на станції Дарниця Південно-Західної залізниці 26.07.2006 року працівниками залізниці було встановлено, що вантаж завантажено більше вантажопідйомності проти маси вказаної в накладній, про що  складено акт загальної форми № 3706. Зазначені вагони були направлені на переважування. А 27.07.06 р. при переважуванні цих же вагонів на 150 т. вагах було зафіксовано факт їх перевантаження, а саме - вагон № 60934833 на 4050 кг. більше ніж вказано відправником в накладній, та вагон № 67671180 на 2200 кг., про що працівниками залізниці складено комерційний акт № БК 844324/ІІ та акт загальної форми № 1456 від 28.07.2006 р.

Прокурор на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 9800 грн. за невірно зазначену ним в накладній масу вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення крім іншого виходив з того, що комерційний акт № БК 844324/ІІ/3 представниками залізниці складено без дотримання порядку його складання та з порушенням вимог, встановлених Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства Транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, в зв’язку з чим, суд вважав, що даний акт не може слугувати належним доказом факту перевантаження вагонів.

Однак, на думку судової колегії, викладені вище висновки господарського суду не відповідають фактичним обставинам справи, а доказам, що містяться в матеріалах справи не надана правильна та належна правова оцінка, в зв’язку з чим є підстави для скасування прийнятого по справі рішення та задоволення апеляційної скарги та апеляційного подання.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 ГПК України цього ж кодексу  господарський суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457, під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній - основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу. За правилами статті 24 Статуту залізниць залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначені вантажовідправником у накладній, а статтею 122 Статуту залізниць встановлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту залізниць, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Наказом № 113 Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.99 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 затверджено форму та зміст акту загальної форми.

Як вже зазначалось вище при переважуванні вагонів № 60934833 та № 67671180 на станції Дарниця Південно-Західної залізниці 26.07.2006 року працівниками залізниці встановлено, що вантаж завантажено більше вантажопідйомності проти маси вказаної в накладній, в зв'язку з чим, працівниками залізниці було складено Акт загальної форми № 3706.

Крім того, при переважуванні вказаних вагонів та виявленні їх перевантаження працівниками залізниці також складалися комерційний акт № БК 844324/ІІ та акт загальної форми № 1456 від 28.07.2006 р.

Враховуючи по-перше те, що відповідно до Статуту Залізниць України підставою для матеріальної відповідальності відправника крім іншого може бути також складений у встановленому законом порядку акт загальної форми, по-друге те, що акт загальної форми № 1456 від 28.07.2006 р. працівниками залізниці складено у відповідності до норм чинного Законодавства України (зокрема Правил складання актів та наказу Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.99 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 що діяли на час його складання), та ним засвідчено порушення Статуту, які допустив відправник при транспортуванні товару і які можуть бути підставою для застосування до нього відповідних штрафних санкцій, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9800 грн. штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в комерційному акті № БК 844324/ІІ відображено всі вказівки та дані які засвідчили порушення відправником вимог Статуту Залізниць, і занесення яких вимагається Правилами складання актів до акту який по формі та змісту необхідно було скласти, тобто комерційний акт № БК 844324/ІІ містить тіж відомості, що відображені в акті загальної форми № 1456.

За змістом ст. 49 ГПК України при частковому задоволенні позовних вимог сплата державного мита покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Держмито, від сплати якого позивач в установленому законом порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вказаного держмито за подачу позову в сумі 102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держбюджету; 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача на користь Судового інформаційного центру; 51 грн. держмита по скарзі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявників скарги, з яких вони оспорюються можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Апеляційну скаргу та апеляційне подання задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.02.2007 р. по справі № 49/205-06 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Стягнути з ТОВ "Регіон-Стандарт" (61177, м. Харків, вул. Залютинська, 4; р/р 0001 у відділенні Харківського ГРУ "Приватбанк" м. Харків, МФО 351533, Код ) на користь Державного теріторіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", (м. Київ, вул. Лисенка, 6; р/р 4 в Київському відділенні АБ "Експрес-Банк" МФО 322959; ) 9800 грн. штрафу, та 51 грн. держмита по скарзі, а також в прибуток держбюджету (одержувач - УДК у м. Харкові, банк - ГУДКУ у Харківській області, код банку 851011, № рахунку 0002) 102 грн. держмита, та в прибуток державного бюджету 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  ( Державне казначейство, код класифікації доходів бюджету 22050000 "Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ в судах").

Наказ доручити видати господарському суду Харківської області.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін Ю.О.

Судді                                                                    Пушай В.І.

Плужник О.В.