донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.05.2007 р.                                                                            справа №40/298

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Стойка  О.В.

суддів
Діброви  Г.І. , М'ясищева  А.М.

за участю представників сторін:

від позивача:
Сурженко О.В за довіреністю,

від відповідача:
третя особа
Калитвянський О.І. за довіреністю
не з»явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
14.12.2006 року

по справі
№40/298

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю " Донецьке АТП-061" м.Донецьк

до

третя особа
Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області
Товариство з обмеженою  відповідальністю «Ольпак»м.Донецьк

про
стягнення 380380грн.основного боргу, 3% річних в сумі 18543,62грн,інфляційних  в сумі 74684,68грн

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю " Донецьке АТП-061" м.Донецьк (позивач) із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про  стягнення  заборгованості  по орендній платі в сумі 180180 грн. та  стягнення  моральної  шкоди в сумі 200000грн., а також просив  вжити заходи забезпечення  позову.

В процесі  розгляду справи позивач змінив   позовні  вимоги та просив  стягнути з відповідача   заборгованості  по орендній платі в сумі 380380 грн, інфляційних  в сумі  74684,68грн. та 3% річних в сумі  18543,62 грн.

Вказана зміна  позовних  вимог  прийнята господарським  судом  до  розгляду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.12.2006р. позовні  вимоги    задоволені  частково та з відповідача  стягнуто заборгованість в сумі 380380грн., 3% річних в сумі 18543,62грн,інфляційних  в сумі 74684,68грн. В задоволені іншій частини позовних  вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати  зазначене рішення господарського суду.

В  обгрунтування  своїх  вимог відповідач  посилається на порушення  норм  матеріального та процесуального права  та не повне з»ясування  обставин справи.

Позивач  вважає  рішення  господарського  суду  законним та  обґрунтованим.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського  суду до участі  у справі  було  залучено  у якості  третьої особи ТОВ «Ольпак» м.Донецьк.

Відповідно  до  довідки з  Головного  управління  статистики  у Донецькій  області, яка  була  витребувана  судом,  ТОВ «Ольпак»м.Донецьк  вилучено  з  державного реєстру.

Ухвалою заступника  голови Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.07р.  строк   вирішення спору  було  продовжено  на  1  місяць.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ «Донецьке АТП-11461» та відповідачем  було  укладено Договір  оренди нежитлового  приміщення   від 10.02.98р. (далі-Договір),  відповідно до якого ВАТ «Донецьке АТП-11461»зобов’язалося надати відповідачу  у тимчасове  користування  приміщення, яке  розташовано за  адресою  м.Донецьк,  вул. Економічна 34, загальною  площею  3575 кв.м.

Пунктом 2.1 Договору сторони встановили  вартість оренди, включаючи оплату електричної  енергії  та  комунальних  послуг, в розмірі 2,80 грн. за 1 м.кв.з посиланням на відповідний розрахунок, який є частиною Договору.

Виходячи із вказаного розрахунку, сторони дійшли згоди  про те, що відповідна сума складається, зокрема, з оплати електроенергії із розрахунку 0,21 грн. за кожний м.кв. та комунальних послуг в розмірі  0,05 грн. за кожний м.кв. площі,  яка орендується.

Відповідно до п. 2.3 Договору розрахунки за орендною платою між сторонами на протязі 2-х років здійснюються шляхом проведення взаємозаліку, а саме: за надані послуги щодо охорони об’єкту; за передані товарно-матеріальні цінності; за погашення заборгованості за електроенергію та комунальні послуги.

Також сторонами встановлено, що  форма  оплати за спливом  двох років оренди  має  бути обумовлена  окремо, шляхом укладання   письмової угоди.

Відповідно до  умов  Договору  орендна  плата  нараховується  з моменту  підпису  обома  сторонами акта приймання-передачі  орендуємих  приміщень та  інших  цінностей. Строк  розрахунку -  15  числа  місяця, якій  слідує  за  звітним.

Між зазанченими сторонами 15.02.98р. був  підписаний акт прийому-передачі, відповідно до якого відповідачем  прийняті  в оренду нежитлові приміщення загальною  площею 3575,0 кв.м.

Сторонами  15.02.00р. була  укладена Додаткова  угода, якою сторони  внесли  зміни до розділу 2, а саме доповнили  Договір  пунктами 2.8  та 2.9, якими  встановили, що  розрахунки  по орендній платі здійснюються тільки  грошовими коштами  та  обов»язком  відповідача є також забезпечення за свій рахунок приміщення  опаленням,  електричною  енергією та  водою, з укладенням  договорів з  відповідними установами.

Судова колегія  не  приймає  доводи  відповідача  про те, що надана  нотаріально  завірена ксерокопія додаткової  угоди не може вважатися  належним  доказом  укладення  цієї угоди, оскільки необхідність її  укладення у відповідний строк передбачено  п.2.4. Договору  оренди, а доказів  іншого  змісту цієї  угоди  відповідачем  не надано.

Відповідно  до ухвали господарського суду  Донецької  області від 22.02.02р. по справі №1/483 ВАТ «Донецьке  автотранспортне  підприємство 11461»було зобов»язано передати  третій особі  майно, що розташовано за  адресою  м.Донецьк,  вул. Економічна 34 у  власність.

Право  власності  третьої ообси на спірні приміщення було  зареєстровано  в КП  БТІ м. Донецька 12.03.02р. за  реєстром № 6668 у реєстрової   книги  №5дкв-65, отже з  даного моменту власником  спірного  приміщення  стало Товариство з обмеженою  відповідальністю «Ольпак»м.Донецьк.

Відповідно до договору  купівлі-продажу  майна від  12.01.05р. третя  особа  продала  позивачу  приміщення, яке  розташовано за  адресою  м.Донецьк,  вул. Економічна 34, вказане право власності зареєстровано належним чином 14.02.2005 року.

За приписами  п.1 ст.283 Господарського  кодексу України, за  договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п.6  ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

За приписами ст.770 ЦК України у  разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже  з  вищенаведеного  вбачається, що  з 14.02.2005 року орендодавцем за  договором оренди  нежитлового  приміщення  б/н від 10.02.98р. є  позивач.

Постановою  Донецького апеляційного  господарського  суду від 10.01.07р.  по справі №9/174пд  спірний  договір  було  розірвано через несплату  орендних  платежів за  період 15 місяців та  зобов»язано  відповідача  звільнити  приміщення.

Позивач  в обґрунтування  заявлених  вимог  посилається на те, що Відповідач  свої  зобов»язання  щодо сплати  орендних  платежів не виконував, через що склалася заборгованість за Договором оренди перед позивачем з 14.02.2005 року   по 01.12.2006 року    в сумі  380380грн.  виходячи з розрахунку  загальної  площі 3575 кв. м по 2.80 грн за 1 кв.м.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на проведення взаимозаліку  за надані ним послуги за Договором від 01.01.1998р., що укладений    між ВАТ  "Донецьке АТП-11461" на  забезпечення  охорони  громадського  порядку на підприємстві останього, та розділом 5 якого сторони  передбачили, що  розрахунки за  послуги  замовник  виконує  шляхом  надання  послуг  по оренді   приміщень.

Відповідно до п.4 вказаного Договору від 01.01.1998 року, він укладений  строком на  один рік з наступною  пролонгацією за обоюдною  згодою  сторін.

Доводи   відповідача  про те, що  дію договору на забезпечення  охорони  суспільного  порядку  було продовжено з позивачем   судовою  колегією  не  приймаються, оскільки  належних  доказів  цього  відповідачем  не  надано, а позивачем  даний  факт  оспорююється.

Судова колегія вважає також недоведеними доводи відповідача про те, що він  займає  іншу  площу  орендуємого  приміщення ніж  та, що    зазначена  у договорі та  акті  прийому-передачі, оскльки належних доказів повернення ним частини площі позивачу не надано.

Докази, що складені ним в однобічному порядку, таковими визнати бути не можуть.

Разом з тим, судова колегія вважає безпідставним включення до розміру орендної плати нарахування за комунальні послуги та електричну енергію через складення сторонами Додаткової угоди від  15.02.00р.

Як вбачається зі змісту додаткової  угоди до  договору  оренди, сторонами  до    спірного Договору    були  внесені  зміни, якими встановлено, що відповідач  зобов»язується  за свій рахунок забезпечити   приміщення  опаленням,  електричною  енергією та  водою, уклавши  з  відповідними установами договори.

Предметом  позовних   вимог  позивача є  вимоги  про  стягнення  лише  орендної  плати,  а не витрат за    комунальні  послуги, тому судова колегія   вважає  за необхідне  виключити  з  розрахунку  вартості  орендної  плати суму  комунальних  послуг ( вода, каналізація)  у  розмірі 0,05грн.,  електричної  енергії  у сумі 0,21 грн.

З урахуванням розрахунку 10% рентабельності та  20% НДС, що визначено у розрахунку (а.с9 т.1),  сплаті  підлягає : (2,80 грн -0,05грн-0,21 грн +10% (рентабельність)  + 20% НДС) Ч3575 кв.м. =8824,53грн. за  місяць, а  всього за період з  14 лютого 2005р. по грудень 2006р. підлягає сплаті  189727,40грн.

Доводи   позивача про  те, що  комунальні  послуги  повинні  були  сплачуватися відповідачем понад  встановленої  вартості орендних  платежів  у  сумі  2, 80 грн. є  безпідставними, оскільки  відповідно  до  п.2.1. Договору оренди -  вартість  оренди, містить оплату  електроенергії та  комунальних  послуг та  складає 10010грн., а відповідно до змін, які були  внесені  додатковою угодою  до договору, вартість  комунальних  платежів відповідач  повинен  вносити  окремо.

Відповідач  оплату  електричної  енергії,  відповідно  до  внесених  змін  до Договору, здійснював  за  свій  рахунок, що підтверджується  матеріалами  справи та не оскаржується позивачем. Вимоги  про відшкодування витрат, пов”язаних з водопостачанням та каналізацією, а також  інших комунальних  послуг позивач не  заявляє.

Як  вбачається з  матеріалів  справи, позивач   в процесі  розгляду  справи змінив  підставу  та  предмет  позову  та просив стягнути  заборгованість по орендній  платі за договором   уступки  права  вимоги  боргу за  період з 10.02.00р. до 14.02.05р., а з 14.02.05р.-  як орендодавець  за договором оренди  від 10.02.98р., що складає 380 380грн. Також  у зв»язку з  простроченням  виконання  грошового зобов»язання  позивач  наполягає на  стягненні   інфляційних  у сумі  74684,68грн. та 3% річних  у сумі 18543, 62грн.

Відповідно  до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Отже відповідною  заявою  позивач заявив  додаткові  позовні  вимоги, а суд першої  інстанції прийняв   до  розгляду  в порушення  процесуального  закону.

Оскільки господарський  суд  прийняв  та  розглянув  заяву по суті,  судова  колегія позбавлена процесуальної можливості вирішити питання щодо прийнятті до розгляду відповідної заяви, а тому  також перевіряє правільність вирішення судом спору в цій частині по суті.

В обгрунтування своїх вимог про сятгнення відповідної суми за вказаною заявою, позивач посилається на укладений між ним та ТОВ „Ольпак” Договір  відступлення  права  вимоги від 14.02.2005 року,  відповідно  до  якого  він  має  право стягнути  заборгованість з боку  відповідача на  користь позивача за  період  з  10.02.00р. до  14.02.05р.

За змістом  даного Договору позивачу  було передано  основний  борг  відповідача  у  сумі 840840 грн. до відповідача за Договором оренди, що укладений між відповідачем та ВАТ „Донецьке АТП-1146. У якості документів, що підтверджують права на стягнення боргу, в Договорі зазначені: завірена копія договору  від  10.02.98р., завірена копія акта приймання-передачі  приміщення від 15.02.98р., завірена копія додатка до Основного договору  від  10.02.98р., завірена копія додаткової  угоди від 15.02.00р., акт заборгованості  відповідача  перед ТОВ «Ольпак», рахунки на  оплату  орендної  плати ТОВ «Донецьке АТП - 11461»та ТОВ «Ольпак», які  підтверджують  заборгованість  відповідача, договір відступлення  права  вимоги б/н від 12.03.02р. між ТОВ «Донецьке АТП - 11461»та ТОВ «Ольпак».

Вищевказані документи, що перечислені в Договорі та завірені належним чином попередним кредитором в матеріалах справи відсутні.

З їх найменування не вбачається, що вони підтверджують наявність боргу за вказаною сумою відповідача перед третьою особою, а також за який період та на якій  підставі вона нарахована.

З наданого єдиного оригіналу –листа від  18.02.05р. ТОВ «Ольпак»також відсутнє посилання на будь-яку заборгованість,  або  вимогу про  ії сплату.

Відповідачем факт наявності вказаної заборгованості  перед  ТОВ „Ольпак” не визнається.

Також  постановою господарського  суду Донецької  області  від 02.06.05р. по справі №5/91Б ТОВ «Ольпак» визнано  банкрутом. Відповідно до  довідки з ЄДРПОУ від 19.04.07р.  зазначене  підприємство  вилучено з  державного реєстру з  08.09.05р.

Отже можливості  викликати  представників  третьої  особи до  суду для  надання  пояснень  по суті  справи не є  можливим.

Крім того, з наданих відповідачем фотокопій (а.с.103 Т.2) акту приймання-передачі бухгалтерських  документів  ТОВ «Ольпак»за період з 01.01.03р. по 31.06.04р. вищевказна заборгованість відповідача перед третьою собою відсутня.

За приписом  ст. 512, 513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже вимоги  позивача  про  стягнення  заборгованості  по орендним  платежам за  договором уступки  права вимоги є  безпідставними, оскільки  позивачем факт наявності такої заборгованості  з боку відповідача перед третьою особою у відповідній сумі не доведений.

За приписами ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже з урахуванням  вищенаведеного,  сума  основного боргу  складає  189727,40грн., тому нарахована позивачем суми інфляційних та 3% річних підлягають зменшенню, та складають відповідно 31527,47грн. та  9512,36грн. за період заборгованості з  15.03. 2005р. по  01.12.06р. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо   вимог  про стягнення  моральної  шкоди  у  сумі 200000грн., судова  колегія  вважає, що  господарський   суд  дійшов  правильного  висновку  відмовивши у  їх задоволені, оскільки заявлені  вимоги  є  необґрунтованими. Сторонами  в апеляційній інстанції  рішення суду в цій частині не оспорюється.

За таких підстав рішення Господарського суду Донецької  області від 14.12.06року по справі за №40/298 підлягає скасуванню в частині  стягнення  суми основного боргу,  суми  інфляційних  та 3% річних, а також розподілу судових витрат на підставі  п1, 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України через неповне з»ясування  обставин, що мають значення  для справи та  недоведеність обставин, що мають  значення для  справи, які  місцевий  господарський суд  визнав встановленими.

У відповідній   частині слід прийняти нове рішення, яким  стягнути  з  відповідача  на  користь  позивача  189727,40 грн. суми основного  боргу, суму  інфляційних   у розмірі 31527,47грн.,   3% річних у розмірі   9512,36грн.

В іншій  частині   рішення господарського  суду Донецької  області  від 14.12.06р. по справі  40/298  залишити  без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові  витрати  покласти  на  сторони  пропорційно  задоволених  вимог.

З урахуванням  фактично  понесених  витрат, слід стягнути  з  відповідача  на  користь  позивача 2307,67  грн.  судових  витрат за  подання  позовної  заяви, 61грн. за  інформаційно технічне  забезпечення  судового  процесу, а за  подання  апеляційної  скарги  з  позивача  на  користь  відповідача підлягає відшкодуванню 1153 грн. судових витрат.

Отже з урахуванням  вищенаведеного  з  відповідача  на  користь  позивача  підлягає  стягненню  1215,67 грн. судових  витрат  по справі.

Крім  того,  з товариства з обмеженою відповідальністю "Донецьке АТП-061" м.Донецьк на користь державного бюджету України  слід  стягнути 85грн., як недоплачену частину державного  мита при  поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 81, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду  Донецької області  від 14.12.06року по справі  №40/298   скасувати в частині  стягнення  суми  основного боргу,  суми  інфляційних  та 3% річних, розподілу судових витрат.

В цій  частині прийняти нове рішення, яким  стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Донецьке АТП-061" м.Донецьк 189727,40 грн. суми основного  боргу, суму  інфляційних   у розмірі 31527,47грн.,   3% річних у розмірі   9512,36грн

В іншій  частині  рішення  Господарського  суду від 14.12.06року по справі  №40/298    залишити  без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Донецьке АТП-061" м.Донецьк на користь державного бюджету України 85грн. державного мита.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на  користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Донецьке АТП-061" м.Донецьк  1215,67 грн. судових  витрат.

Доручити  господарському  суду  Донецької  області  видати  наказ, а в частині стягнення  державного  мита до Державного бюджету видати та надіслати  наказ на виконання до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецьку.

Головуючий          О.В.  Стойка

Судді:          Г.І.  Діброва

А.М.  М'ясищев

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС