ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.

№ 16/175

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя

Муравйов О.В.,

судді

Полянський А.Г.,

Ходаківська І.П.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу

Акціонерного комерційного банку "Національний кредит"

на  постанову

від 15.03.2007р. Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

у справі

№ 16/175 господарського суду
Кіровоградської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

1. Акціонерного комерційного
банку "Національний кредит" в особі філії в м. Світловодськ, 2.
Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції
України

про

стягнення 200000грн. шкоди

За участю представників сторін:

позивача:              ОСОБА_2 дов. від 16.07.2005р.,

відповідача-1:      Кудрицький Р.П. дов. від 26.01.2007р.,

Лаєнко П.П. дов.
від 26.01.2007р.,

відповідача-2:      Панасюк О.В. дов. від 18.10.2006р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 12.12.2006р. у справі № 16/175 (суддя Коротченко
Л.С.) в задоволені позову Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Акціонерного
комерційного банку "Національний кредит" в особі філії АКБ
"Національний кредит" в м. Світловодськ та до Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства юстиції України в особі
Кіровоградської філії про стягнення 200 000грн., відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року (судді: Євстигнеєва О.С.,
Лотоцька Л.О., Бахмат Р.М.) вказане рішення місцевого господарського суду
скасовано. Позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з  Акціонерного комерційного банку
"Національний кредит" від імені якого діє філія АКБ
"Національний кредит" у м. Світловодську на користь фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 200 000грн. збитків, 3000грн. державного мита (у тому числі
за перегляд судового рішення в апеляційному порядку), 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У позові до  Державного підприємства "Інформаційний
центр" Міністерства юстиції України відмовлено.

Акціонерний комерційний банк
"Національний кредит" звернувся до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 15.03.2007 року у справі № 16/175 скасувати, а рішення
Господарського суду Кіровоградської області від 12.12.2006 року у справі №
16/175 залишити без змін, мотивуючи касаційну скаргу тим, що  постанова прийнята з порушенням та
неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач -2 у відзиві на
касаційну скаргу просить постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 15.03.2007 року у справі № 16/175, в частині що
стосується відмови в задоволенні позовних вимог пред'явлених до нього залишити
без змін.

Позивач відзив на касаційну скаргу
суду не надав.

Розпорядженням Заступника Голови
Вищого господарського суду України від 04.06.2007 року, у зв'язку з відпусткою
судді Фролової Г.М. для перегляду в касаційному порядку справи № 16/175,
призначеної до розгляду на 05.06.2007 року, утворено колегію суддів у складі:
головуючий - Муравйова О.В., судді -Полянського А.Г., Ходаківська І.П.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи 22.07.2004 року на
Українській товарній біржі між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Приватним
сільськогосподарським підприємством "Агро-Інвест" було укладеного
договір купівлі-продажу транспортного засобу (комбайну) ДОН-100Б,
д.н.з.НОМЕР_1, 2003 року випуску, № двигуна НОМЕР_2, за номером НОМЕР_3 .

На підтвердження купівлі комбайну  Приватним сільськогосподарським підприємством
"Агро-Інвест" було видано Приватному підприємцю ОСОБА_1, видаткову
накладну НОМЕР_4 від 22.07.2004 року та податкову накладну НОМЕР_5 від
22.07.2004 року.

Позивач, в свою чергу 22.07.2004
року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордену НОМЕР_6 до каси
Приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-Інвест" вніс 200
000грн. за придбаний комбайн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
машини, позивач 27.07.2004 року здійснив реєстрацію комбайну ДОН-1500.

11.11.2004 року між Приватним
підприємцем ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством  "Агро-Січ" було укладено договір
НОМЕР_7 на оренду комбайна, згідно якого позивач за актом прийому-передачі від
11.11.2004 року передав останньому комбайн в оренду на строк до 30.12.2004 року
з можливою пролонгацією договору оренди.

01.03.2005 року Відкрите акціонерне
товариство  "Агро-Січ"
надіслало на адресу позивача листа, в якому повідомив про те, що комбайн, що
знаходиться в оренді вилучений працівниками Приватбанку та виконавчої служби,
місцезнаходження комбайну невідомо, у зв'язку з чим є намір звернутися до
правоохоронних органів із відповідною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких відомостей або доказів
того, що позивач 22.07.2004 року звертався до Реєстратора з запитом щодо
надання витягу з Реєстру застав рухомого майна відносно Приватного
сільськогосподарського підприємства "Агро-Інвест"  до матеріалів справи не надано, а витяг з
Державного реєстру, на який посилається позивач у позові, виданий без
дотримання процедури його видачі, встановлений пунктом 3.1 Інструкції.

Крім того, суд першої інстанції
дійшов висновку, що між діями відповідача -1 та збитками позивача відсутній
причинний зв'язок.

При цьому апеляційний господарський
суд переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку зазначив,
що відсутність письмового запиту у позивача не спростовує факт звернення
останнього з даним запитом, оскільки витяг міг бути наданий лише на підставі
відповідного запиту.

Також, суд апеляційної інстанції
зазначив, що наявність шкоди в сумі 200 000грн. підтверджена матеріалами
справи, протиправна поведінка працівників реєстратора виражається в
неправильному завданні параметрів пошуку (по фізичним особам), причинний
зв'язок виразився в укладенні позивачем на підставі виданого витягу договору,
який в подальшому визнаний недійсним саме з цих підстав, вина банку у формі
необережності (тобто у зв'язку з помилкою особи, яка здійснювала запит реєстру).

Враховуючи викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
між Державним підприємством "Інформаційний центр" та АКБ
"Національний кредит" в особі ФАКБ "Національний кредит" в
м. Світловодськ  було укладено Угоду №
2011 про здійснення реєстратором реєстрації застав майна від 13.11.2002 року.

Відповідач -1 22.0.2004 року видав
витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером № 1458221 з якого
вбачається, що у Державному реєстрі застав рухомого майна станом на 22.07.2004
рік не зареєстровані записи про заставу, у яких є наступні дані, а саме:  заставодавці, код платника податків
-32355130.

Витяг підписано реєстратором та
засвідчено підписом виконуючого обов'язки керуючого ОСОБА_3 та печаткою
Реєстратора.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з витягу № 1458221 до параметрів пошуку вносились такі
дані, як код платника податків -32355130, що відповідає коду ЄДРПОУ Приватного
сільськогосподарського підприємства "Агро-Інвест".

Згідно із пунктом 5 прикінцевих та
перехідних положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" (із змінами та доповненнями) ведення Державного
реєстру застав рухомого майна, створеного відповідно до Закону України "Про
заставу", припинено після початку діяльності Державного реєстру обтяжень
рухомого майна 02.08.2004 року.

У зв'язку з припиненням діяльності
Державного реєстру застав рухомого майна всі записи з реєстру були перенесені
до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Інструкцією про порядок реєстрації
застав рухомого майна в Державному реєстрі застав рухомого майна, затвердженої
в Міністерстві юстиції України 26.02.1999 року за № 123/341, а саме підпунктом
3.1 пункту 3, передбачено, що витяг з Державного реєстру, з якого вбачається
про наявність або відсутність запису про реєстрацію застави рухомого майна в
Державному реєстрі, фізичні та юридичні особи можуть одержати шляхом подання
письмового запиту адміністратору або реєстратору державного реєстру.

Відповідно до пункту 2 розділу
"Загальні положення" ведення Державного реєстру застав рухомого
майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1185 від 30.07.1998
року та чинного станом на 22.07.2004 року, запит -документ, складений будь-якою
фізичною або юридичною особою, який засвідчує їх бажання одержати витяг з
Державного реєстру про наявність або відсутність такого запису.

Пунктом 3.2 Інструкції передбачено,
що у запиті за підписом заявника зазначається одна з таких відомостей, як:
реєстраційний код запису в Державному реєстрі застав рухомого майна,
найменування та код ЄДРПОУ для юридичної особи, що є заставодавцем,  прізвище, ім'я, по батькові або
ідентифікаційний номер у Державному реєстрів фізичних осіб для фізичної особи,
що є заставодавцем, серійний номер транспортного засобу, назва моделі, якщо
предметом застави є транспортний засіб.

Відповідно до частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на виконання вимог даної
статті не надано доказів звернення до Реєстратора з відповідним запитом
передбаченим Інструкцією.

Згідно із статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак, позивачем також не доведено
, які саме дії відповідача - 1 мають протиправний характер та не зазначено,
яким саме нормативним документам протирічать його дії.

Відповідно до статті 1166
Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна)
відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при
існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода,
протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою,
вина.

Враховуючи викладене, колегія судді
Вищого господарського суду вважає за необхідне зазначити, що позивач не виконав
вимоги зазначеної вище норми статті, тобто, не довів наявність чотирьох
елементів правопорушення, а саме, не довів факт протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності) іншої особи, шкідливий результат такої поведінки, причинний
зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, його вину.

Разом з цим,  матеріали справи свідчать про те, що
господарський суд апеляційної інстанції невірно застосував норми матеріального
права, що призвело до помилкового скасування рішення господарського суду першої
інстанції, який всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та надав юридичну оцінку
обставинам справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні
позову.

Апеляційним господарським судом при
розгляді справи не було достатньо враховано вимог законодавства. Як наслідок,
прийнята у справі постанова не відповідає статті 105 Господарського
процесуального кодексу  України та
вимогам, що викладені в постановах Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”.

У зв'язку із вищевикладеним колегія
суддів вважає, що приймаючи постанову, апеляційний господарський суд надав
невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушив і неправильно застосував
норми матеріального права, в зв'язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в
касаційній інстанції (ст. 1117 ГПК України) та положення п. 6 ст.
1119, ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального
кодексу  України, постанова підлягає
скасуванню, а законне та обґрунтоване рішення залишенню без змін.

Відповідно до ст.ст.85, 1115
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою
присутніх представників сторін
оголошена  вступна та резолютивна
частини постанови.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст.  1115, 1117,
п.6 ч.1 статті 1119, ч.1 статті 110, стаття 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного
комерційного банку "Національний кредит" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року у справі №16/175
скасувати.

Рішення Господарського суду
Кіровоградської області від 12.12.2006р. у справі № 16/175 залишити без змін.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді
Полянський А.Г.

Ходаківська І.П.