ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.02.07                                                                                           Справа№ 1/1206-14/339А

Господарський суд Львівської області у складі:

судді  Мороз Н.В.

при секретарі Н. Ходачкевич

За позовом Державного територіально-галузевого об’єднання "Львівська залізниця", м. Львів

До відповідача  Чернівецької міської ради, м. Чернівці

про визнання протиправним та скасування п. 47 рішення 7 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради №115 від 28.09.2006 р.

за участю представників сторін:

позивача –Воронка І.А., Сидоренко М.Р.

відповідача - Сухар Т.В. –заст.нач.юрид.упр.

Суть спору:

Позовну заяву подано Державним територіально-галузевим об’єднанням "Львівська залізниця", м. Львів, до Чернівецької міської ради, м. Чернівці, про визнання протиправним та скасування п. 47 рішення 7 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради №115 від 28.09.2006 р. "Про надання в оренду та користування земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну та внесення змін в раніше прийняті рішення".

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.11.2006 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.12.2006 р. Розпорядженням заступника голови господарського суду Львівської області від 20.12.2006 р. дану справу передано судді Мороз Н.В. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 21.12.2006 р., 17.01.2007 р.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2007р.

У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами. Представникам сторін роз’яснено їх права згідно  ст. ст. 49, 51 КАС України.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві, листах. Зокрема зазначили, що позивачу в особі структурного підрозділу - пасажирського вагонного депо Чернівці належить нежитлова будівля санаторію-профілакторію, розташована у м. Чернівці по вул. Римського-Корсакова, 3а. Як державне підприємство, позивач звернувся до відповідача за наданням земельної ділянки за вказаною адресою для обслуговування будівлі в постійне користування. Однак, оспорюваною частиною рішення відповідач відмовив позивачу, посилаючись на невирішення питання про відселення мешканців. Вважають таку підставу для відмови у наданні земельної ділянки незаконною та  просять позов задоволити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні.  Зазначив, що у зв’язку із невирішенням питання про відселення мешканців будівлі по вул. Римського-Корсакова, 3а у м. Чернівці, надання земельної ділянки для обслуговування будівлі позивачу порушуватиме права інших мешканців будівлі. Ствердив про право міської ради самостійно розпоряджатись земельними ділянками комунальної власності. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Державне територіальне об’єднання "Львівська залізниця" засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України, що підтверджується п. 1.1. статуту позивача, зареєстрованого у новій редакції 20.06.2006 р. Згідно із п. 1.2. статуту, до складу залізниці входять структурні та відокремлені підрозділи.

З довідки №2952 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що до складу Державного територіального об’єднання "Львівська залізниця" в якості відокремленого підрозділу без права юридичної особи входить пасажирське вагонне депо Чернівці Державного територіально-галузевого об’єднання "Львівська залізниця".

На праві державної власності в оперативному управлінні Пасажирського вагонного депо Чернівці перебуває нежитлова будівля санаторію-профілакторію загальною площею 1199,70 кв.м., розташована за адресою м. Чернівці, вул. Римського-Корсакова, 3а, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2003 р. Належних доказів наявності у інших осіб, крім позивача, права власності чи користування зазначеною нежитловою будівлею суду не надано. З ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 08.11.2006 р. по справі №22ц-760 2006 р. вбачається, що частину приміщень зазначеної нежитлової будівлі протиправно використовувала для проживання фізична особа - Зозульчак Я.К., у зв’язку з чим останнього було зобов’язано усунути перешкоди Державному територіально-галузевому об’єднанню "Львівська залізниця" в користуванні зазначеною будівлею шляхом виселення, що підтверджується виконавчим листом по справі №2-268 2006 р.

Згідно зі ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;  громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При цьому, при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда (ч. 5).

Однак, пунктом 47 оспорюваного рішення №115 від 28.09.2006 р. 7 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради "Про надання в оренду та користування земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну та внесення змін в раніше прийняті рішення", Державному територіально-галузевому об’єднанню "Львівська залізниця" відмовлено у наданні земельної ділянки площею 0,5247 га, розташованої за адресою м. Чернівці, вул. Римського-Корсакова, 3а в постійне користування для обслуговування будівлі у зв’язку із невирішенням питання про відселення мешканців.

Відповідно до ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Ч. 9 цієї статті передбачає, що відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Однак, з тексту оспорюваного рішення не вбачається посилання  на положення, зокрема, нормативно-правових актів, які б за даних обставин надавали підстави для відмови у наданні позивачу земельної ділянки в постійне користування. Не зазначено у рішенні й інших підстав для відмови, відповідач не стверджував про їх наявність в судових засіданнях.

Посилання відповідача на право самостійно приймати рішення щодо надання земельних ділянок не стосується суті спору, оскільки вимог про спонукання відповідача до прийняття позитивного рішення щодо надання земельної ділянки у постійне користування позивач не заявляв. Права відповідача, передбачені ЗК України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", не звільняють його від обов’язку розглянути подані звернення, прийняти мотивоване рішення, яке, у даному випадку, повинно містити мотивовані пояснення, передбачені у ч. 9 ст. 123 ЗК України.

Згідно зі ст. 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, законами України. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй  діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим –також нормативно-правовими актами  Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно із п. п. 34, 42 ст. 26 вказаного закону, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У відповідності до ч. 10 вказаної статті, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, ст. 21 ЦК України, права та інтереси можуть захищатись шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів місцевого самоврядування, якщо вони суперечать законодавству, порушують права або інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд вправі прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування чи визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати за згодою сторін, залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.92,120,123 Земельного Кодексу, ст.ст.24,59 ЗУ „Про місцеве самоврядування”, ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати протиправним та скасувати п. 47 рішення 7 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради №115 від 28.09.2006 р. "Про надання в оренду та користування земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками, відміну та внесення змін в раніше прийняті рішення".

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України і може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                       Мороз Н.В.