СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

31 травня 2007 року

Справа № 20-5/004

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Бризгалова О.Ф., дов. № 5 від 11.01.2007 року; Єлісєєва О.С. дов. № 8 від 17.02.2007 року;

відповідача: (Севастопольська міська державна адміністрація) - Головін М.В. дов. № 409/24/2-07 від 07.02.2007 року;

відповідача: (Фонд комунального майна Севастопольської міської ради) - Сарахман С.О. дов. б/н від 22.05.2007 року;

третьої особи: (КП "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна") - не з`явився;

третьої особи: (Севастопольська міська рада) Чикало О.О. дов. № 0315 від 10.01.2007 року;

третьої особи: (Державне комунальне підприємство "Вещевой и мелкооптовый рынок") - не з`явився;

третьої особи: (комунальне підприємство "Городское рыночное хозяйство") - Мельниченко Т.С. дов. № 3 від 15.01.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Євдокімов І.В.) від 10 квітня 2007 року у справі № 20-5/004

за позовом          Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) (вул. Самокіша, 30, м.Сімферополь, 95000)

до Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Леніна, 2, м.Севастополь, 99011)

до Фонду комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

3-ті особи:

1.  Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської Ради  (вул. Хрустальова, 83, м.Севастополь, 99040)

2. Севастопольська міська рада  (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

3. Державне комунальне підприємство "Вещевой и мелкооптовый рынок" (м.Севастополь, 5-км.Балаклавського шосе);

4. комунальне підприємство "Городское рыночное хозяйство" (99011, м.Севастополь, вул. Леніна, 20).

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Кримська республіканська спілка споживчих товариств України звернулась до господарського суду міста Севастополя з позовом до Севастопольської міської державної адміністрації, третя особа - Державне комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської МДА про визнання права власності на будинки і спорудження ринку, розташованого на 5 км Балаклавського шосе м. Севастополя.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 10.04.2007 року у справі № 20-5/004 у задоволенні позову Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) до Севастопольської міської державної адміністрації, Фонду комунального майна Севастопольської міської ради про визнання права власності відмовлено.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували право власності позивача на спірний об`єкт.

Не погодившись з рішенням господарського суду міста Севастополя, позивач - Кримська республіканська спілка споживчих товариств (Кримспоживспілка) звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як винесене при неповному дослідженні обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права, позов про визнання права власності задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодились, вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.05.2007 року до участі у справі у якості третіх осіб було залучено Державне комунальне підприємство „Вещевой и мелкооптовый рынок” та комунальне підприємство „Городское рыночное хозяйство”.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 29 по 31 травня 2007 року.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

Рішенням Севастопольського міськвиконкому № 15/934 від 18.10.1988 року Севастопольському управлінню колгоспними ринками, було дозволено проведення проектно-вишукувальних робіт для будівництва речового ринку та автостоянки на 5 км автодороги Севастополь-Ялта (Балаклавського шосе).

На підставі вказаного рішення, 02.01.1989 року між Севастопольським управлінням колгоспними ринками та Севастопольською філією Кримнііпроект було укладено договір № 8914 на виконання проектно-вишукувальних робіт та проектно-кошторисної документації будівництва речового ринку.

Відповідно до договору № 23 від 20.04.1989 року, укладеного між  Севастопольським управлінням колгоспними ринками –Замовник, та ДБУ-46 „Юждорстрой” –підрядник, було проведено будівельно-монтажні роботи першої черги будівництва ринку.

На підставі договору № 29 від 21.08.1990 року, укладеного між Севастопольським управлінням колгоспними ринками та кооперативом „Сподвижник”, було проведено реконструкцію павільйонів на речовому ринку.

26.09.2001 року Кримська республіканська спілка споживчих товариств України, яка є правонаступником Севастопольського управління колгоспними ринками, звернулась до Севастопольської міської державної адміністрації із заявою про видачу свідоцтва про право власності на будинки і спорудження ринку, розташованого на 5 км Балаклавського шосе м. Севастополя.

26.10.2001 року за вих. № 41-40/6769 Кримській республіканській спілці споживчих товариств України було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що, відповідно до пункту 4.1 Інструкції „Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб”, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності та здійснюється при наявності акта державної комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Факт відмови у видачі свідоцтва про право власності з`явився підставою для звернення Кримської республіканської спілки споживчих товариств України до господарського суду міста Севастополя з відповідним позовом до Севастопольської міської державної адміністрації про визнання права власності на будинки і спорудження ринку, розташованого на 5 км Балаклавського шосе м. Севастополя.

Вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” встановлено, що офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень охоплюється поняттям державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, є: державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; акти прийому нерухомого майна до експлуатації; інші акти  органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що, згідно з пунктом 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

При цьому, пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

За таких обставин, виходячи із змісту наведених вище норм закону та підзаконного нормативного акту, господарським судом міста Севастополя було вірно встановлено, що необхідною умовою визнання права власності на об`єкт нерухомості є:

- акт про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети;

- акти прийому нерухомого майна до експлуатації.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами.

Ухвалою від 31.01.2007 господарським судом міста Севастополя було витребувано у позивача акт комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію (а.с.112).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, позивачем у підтвердження обгрунтованості позовних вимог не надавалось суду у якості доказів акт комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію, а також акт про право власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного, є правомірним висновок суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на останній підпункт пункту 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно судова колегія не може визнати обгрунтованим, оскільки вказана норма передбачає можливість оформлення права власності на об`єкт нерухомості також на підставі документів передбачених законодавством.

Також судова колегія не може погодитись з посиланням в апеляційній скарзі на Рішення Конституційного суду України № 16-рп/2004 від 11.11.2004 року у справі за конституційним зверненням Центральної спілки споживчих товариств України про офіційне тлумачення положень пункту 1 статті 9, пункту 1 статті 10 Закону України „Про споживчу кооперацію”, частини четвертої статті 37 Закону України "Про кооперацію" (справа про захист права власності організацій споживчої кооперації), оскільки предметом розгляду у даній справі є право здійснення споживчою кооперацією щодо переданого майна правочинностей власника (володіння, користування та розпорядження),  внаслідок безоплатної передачі їй державою майна на підставі раніше чинних законодавчих та інших нормативних актів. Тобто, тлумаченню підлягали правовідносини за яким споживча кооперація вже набула право власності та здійснює правочинності як власник майна. У даному випадку право власності не є визнаним та являється предметом спору.

У судовому засіданні 31.06.207 року  представником позивача було заявлено клопотання про витребування з архівів АР Крим та міста Севастополя інформації про рух грошових коштів з рахунку платника - Севастопольського управління колгоспними ринками.

Однак, відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази приймаються апеляційним господарським судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх надання до суду першої інстанції з причин, що від нього не залежать. Оскільки позивачем не надано суду належного обгрунтування неподачі такого клопотання під час вирішення спору в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що правові підстави для витребування додаткових доказів на стадії апеляційної розгляду справи відсутні, у зв`язку з чим, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кримської республіканської спілки споживчих товариств (Кримспоживспілка) залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Севастополя від 10 квітня 2007 року у справі № 20-5/004 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді