ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
січня 2007 р.

№
31/136-47/175

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок
В.С. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

Державного
підприємства “Летичівське лісове господарство”

на
рішення

господарського
суду міста Києва від 04.10.2006р.

у
справі

господарського
суду міста Києва

за
позовом

Прокурора
Летичівського району Хмельницької області в інтересах Державного комітету
лісового господарства України в особі Державного підприємства “Летичівське
лісове господарство”

до

Державного
територіально-галузевого об'єднання “Південно-Західна залізниця”

про

стягнення
69987, 12 грн.

за
участю представників:

позивача:
1) Втерковський Я.Ю.
-дов. від 09.01.2007р. №1/01; 2) Ніколайчук В.С. -дов. від 09.01.2007р. №2/01

прокурора
ГПУ: не з'явився

відповідача: 1) Жигало О.С. -дов. від 19.09.06р.
№1198-НЮ; 2) Лагода О.А. - дов. від 19.09.06р. №1203-НЮ

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
звернувся до господарського суду міста Києва в порядку ст.2 ГПК України з
позовом в інтересах Державного комітету лісового господарства України в особі
Державного підприємства “Летичівське лісове господарство”  до Державного територіально-галузевого
об'єднання “Південно-Західна залізниця” про стягнення списаних з особового
рахунку вантажовідправника - ДП “Летичівське лісове господарство” - коштів в розмірі
69987,12 грн. за перестановку колісних пар по всіх відправках у травені-серпені
2005 року.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідачем було неправомірно списано з особового
рахунку позивача 69987,12 грн. за перестановку колісних пар на станції переходу
Чоп по всіх відправках за травень - серпень 2005 року всупереч Правилам
розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року,договору №177 від 13.04.2005 року
про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та
надані залізницею послуги та п. З статті 15 Угоди “Про міжнародне залізничне
вантажне сполучення”.

Рішенням
господарського суду міста Києва від 04.10.2006р. у даній справі  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення  мотивовано положеннями Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від 15.11.1999р. N 551,  згідно
якого  збір за перестановку
завантажених вагонів, завантажених контейнерів з вагонів чи вагонів з
контейнерами з візків широкої колії на візки іншої колії (європейської або
вузької) і навпаки - є складовою частиною провізної плати за перевезення
вантажів залізничним транспортом України, а тому  підлягає
списанню  з  особового рахунку позивача.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням, ДП “Летичівське лісове господарство”
звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій
просить  рішення скасувати та прийняти
нове  про
задоволення позовних вимог, мотивуючи скаргу тим, що вказане
рішення  прийнято з порушенням норм
матеріального  і  процесуального  права, а саме ст. 526 ЦК України, ст. 175,
193 ГК України та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від
01.11.1951 р.

Прокурор
ГП України не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду
касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в
задоволенні  касаційної скарги відмовити,
враховуючи наступне.

Господарським
судом попередньої інстанції встановлено, що між ДП “Летичівське лісове
господарство” та ДТГО “Південно-Західна залізниця” було укладено Договір про
організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та
надані залізницею послуги №177 від 13.04.2005р., згідно п. 1.1 якого предметом  договору є надання ДТГО “Південно-Західна
залізниця” ДП “Летичівське лісове господарство” послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

Згідно
п. 2.3 зазначеного Договору сторони погодили, що ДТГО “Південно-Західна
залізниця” зобов'язується проводити розрахунки безготівкові та готівкою з ДП
“Летичівське лісове господарство” за перевезення вантажів і надавати додаткові
послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та
надавати ДП “Летичівське лісове господарство” відповідні розрахункові документи
через станцію Деражня і для проведення розрахунків і обліку сплачених сум ДТГО
“Південно-Західна залізниця” відкриває для ДП “Летичівське лісове господарство”
особовий рахунок з присвоєнням коду №7280370 після попередньої оплати.

Судом встановлено, що ДТГО “Південно-Західна
залізниця” надало, а ДП “Летичівське лісове господарство” оплатило послуги з
перевезення протягом травня - серпня 2005р. 52 вагонів деревини для Фіми “Деко
Біомаса” по залізничних накладних (у справі) де у графах 4 “Особливі заяви
відправника (позивача)” зазначено про перестановку колісних пар на станції
Єсень.

Перевезення
та оплата здійснені у відповідності до п. 7.1 Договору про організацію
перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані
залізницею послуги №177 від 13.04.2005р., згідно якого сторони погодили, що
ДТГО “Південно-Західна залізниця” надає ДП “Летичівське лісове господарство”
послуги на станціях Жмеринської дирекції за умов наявності коштів на його
особовому рахунку.

У п.
3.1 Договору про організацію перевезення вантажів сторони погодили, що плата за
перевезення, проїзд провідників, супроводження та охорону вантажів, додаткові
операції, на які наведено готові плати, визначається у відповідності до
тарифного керівництва №1 з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею.

Відповідно до пункту 3.2, 3.3 Договору про
організацію перевезення вантажів у міру виконання перевезень та надання послуг
відповідач має право списувати відповідні суми (перевізну плату, додаткові
збори, штрафи) з особового рахунку позивача на підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами
і т. ін, після чого не пізніше третього робочого дня після списання коштів
надає ДП “Летичівське лісове господарство” через станцію  перелік списаних сум.

Відповідно до пункту 5 Тарифної політики
залізниць України на 2005 фрахтовий рік, Львівська залізниця здійснює
перестановку вагонів з вантажами по станції Єсень в Словаччину, Угорщину і т.
д.

Згідно п. 1 (Тарифне керівництво №1 Загальні
положення) Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом
України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999р.
N551(далі - Збірник тарифів) тарифи на перевезення, розмір зборів і штрафів,
наведені в цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої,
європейської та вузької колій загальної мережі залізниць України, що включені в
постійну експлуатацію, для всіх відправників і одержувачів вантажів.

Згідно п. 2 (Тарифне керівництво №1 Загальні
положення) Збірника тарифів тарифи на перевезення вантажів у міжнародному
сполученні встановлюються відповідно до міжнародних договорів та чинного
законодавства.

Згідно п. 7.4 Збірника тарифів для
експортно-імпортних вантажів у всіх випадках плата за перевезення нараховується
згідно з Правилами застосування тарифів,
відповідно  до РРозділу 1 яких
після визначення плати за перевезення необхідно визначити суму додаткових
зборів, порядок  розрахунків яких,
зокрема  за перестановку завантажених
вагонів, завантажених контейнерів з вагонів чи вагонів з контейнерами з візків
широкої колії на візки іншої колії (європейської або вузької) і навпаки,
наведено у п.п. 14.7 п. 14 Правил застосування тарифів, який в свою чергу встановлює
порядок визначення   плати за
перевезення  вантажів.

Зважаючи,
що спір між сторонами у справі виник з перевезення вантажів у міжнародному
сполученні, місцевим господарським судом застосовано Угоду про міжнародне
залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р., у відповідності  із службовою Інструкцією до якої (п. 13.3)
обов'язок з перевірки та виправлення здійснених станціями відправлення та
проміжними станціями    розрахунків
платежів за перевезення покладено на прикордонні станції, а згідно п. 13.2
зазначеної Інструкції провізні платежі, які виникають на шляху  слідування вантажу від станції відправлення
до прикордонної залізничної  станції
відправлення і які додатково стягуються з відправника, оформляються  згідно внутрішніх правил, що діють на цій
залізниці.

Як встановлено судом, з огляду на те, що
працівниками станцій відправлення Південно-західної залізниці збір за
перестановку колісних пар не було стягнуто з позивача, то вихідною станцією
було виявлено недобір тарифу,  з
огляду  на  що позивачу були направлені переліки № 28 від
07.09.2005р., № 29 від 23.09.2005р., № 33 від 27.09.2005р., № 37 від
29.09.2005р., № 40 від 03.10.2005р., № 49 від 06.10.2005р. та № 50 від
07.10.2005р. в яких вказується, що з особового рахунку позивача, як вантажовідправника,
знято 69 987,12 грн.  недобору за
перестановку колісних пар на станції переходу Чоп по всіх відправках за
травень-серпень 2005 року.

Враховуючи встановлене, колегія  погоджується з висновками  місцевого господарського суду, що ДТГО “Південно-Західна
залізниця” діяла у  відповідності до норм
чинного законодавства не складаючи накопичувальних карток, а стягуючи
безпосередньо збір за перестановку колісних пар за основним перевізним
документом (залізничною накладною СМГС), у відповідності з ч.2 п.п. 2.6 Правил
розрахунків за перевезення вантажів та у відповідності до умов Договору про
організацію перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та
надані залізницею послуги № 177 від 13.04.2005 р., де у п. 3.3 сторони
погодили, що ДТГО “Південно-Західна залізниця” не пізніше третього робочого дня
після списання коштів надає ДП “Летичівське лісове господарство” через станцію
перелік списаних сум.

З
урахуванням наведеного колегія суду вважає, що місцевим  господарським судом встановлені обставини
справи, що підтверджуються певними доказами, яким суд попередньої інстанції дав
належну оцінку,     правом переоцінки
яких касаційна інстанція не наділена, з'ясовано дійсні права  і обов'язки сторін та правильно застосовано
матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини сторін, і, як наслідок,
прийняте судом рішення відповідає положенню ст. 84 ГПК України та вимогам, що
викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. N 11
“Про судове рішення”.

Твердження
заявника касаційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм
матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження під час
касаційного перегляду справи, в зв'язку з чим підстав для скасування законного  та обґрунтованого  судового
акту  колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Рішення господарського суду міста
Києва від 04.10.2006р. у справі № 31/136-47/175
залишити без змін.

Головуючий
суддя
В.С. Божок

Судді:                                                                                          Т.Ф.
Костенко

Г.П. Коробенко