ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.
№ 13/24 (05-5-8/14127)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2007 року

у справі
№ 13/24 (05-5-8/14127) господарського суду м.Києва

за позовом
Державного підприємства “Дельта-Лоцман”

до

про
Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”
спонукання до виконання дій

за участю представників сторін:

позивача
Миронюк К.Г.

відповідача

Гаврилюк В.М.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2006 р. (суддя: Катрич В.С.) позовну заяву ДП “Дельта-Лоцман” повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2007 року (судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П., Розваляєва Т.С.) зазначену ухвалу скасовано, а справу направлено до господарського суду м. Києва для розгляду.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив скасувати постанову апеляційного господарського суду, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом неправильно застосовані норми процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд, позивач звернувся з позовом до АСК “Укррічфлот” про спонукання до виконання певних дій.

На виконання вимог ст. 57 ГПК України позивач додав до позовної заяви документ, який підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі, а саме: платіжне доручення № 3730 від 13.11.2006 року, яким перераховано до Державного бюджету України 85 грн. державного мита та платіжне доручення № 3731 від 13.11.2006 р., яким сплачено 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Місцевий господарський суд повернув позовну заяву без розгляду посилаючись на те, що позивач не надав доказів сплати державного мита у встановленому порядку, оскільки у платіжному дорученні № 3730 від 13.11.2006 р. про сплату державного мита не вказано символ звітності 095.

Відповідно до п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до вірного висновку про те, що подане позивачем платіжне доручення № 3730 від 13.11.2006 р. про сплату державного мита оформлено відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, адже на його звороті є надпис про те, що державне мито зараховано до державного бюджету в сумі 85 грн.  13.11.2006 року. Водночас, цей напис скріплено підписами уповноважених осіб банку та відтиском печатки даної кредитної установи.

При цьому, господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що  відповідно до ст. 32 ГПК України платіжне доручення № 3730 від 13.11.2006 р. є належним доказом сплати державного мита.

Крім того, місцевий господарський суд у разі наявності у нього сумнівів у достовірності цього доказу не позбавлений права витребувати додаткові докази на підтвердження зарахування сплаченого державного мита до державного бюджету.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційним господарським судом правильно застосовано норми процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2007 року у справі № 13/24(05-5-8/14127) залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                   Л. Невдашенко

Судді:                                                                         М.Михайлюк

Н.Дунаєвська