Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" лютого 2007 р.                                                     Справа № 12/4731

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорська Н.А.

за участю представників сторін

від позивача Наумова А.М. - дов. № 323  від 10.10.06р.

від відповідача Гавришко В.С. - директор

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УТЕК будівельна та торгова компанія" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (м.Житомир)

про стягнення 48820 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 48820,00 грн., з яких: 45 000,00 грн. - штрафні санкції та 3 820,00 грн. - збитки.

Представник позивача подала письмове обгрунтування розрахунку штрафних санкцій (а.с. 24), позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив. Подав письмовий відзив на позовну заяву №53 від 01.02.07р. (а.с.44-45), згідно якого відповідач проти позовних вимог заперечує.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про повернення позивачу зайво сплаченого державного мита в розмірі 500,99 грн. (а.с.43).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.06р. між ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія" (позивач) таТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" (відповідач) укладено договір поставки (а.с.11-13), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався, згідно замовлення позивача виготовити і поставити на будівельний майданчик продукцію (бетон) відповідної марки та якості (п.п. 1.1;3.3;4.1;4.5 договору).

Згідно п. 2.1 договору, 12.04.06р. між сторонами укладено Протокол погодження вільної гуртової ціни - 300,00 грн. за м куб (а.с.13) та визначено марку- М300 і вид продукції- бетон, яку відповідач мав виготовити та поставити на замовлення позивача, при умові завчасної подачі замовлення та проведення авансового платежу ( п.п.3,2; 3,3 угоди).

25 квітня 2006 року ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія" перерахувало на відповідні рахунки ТОВ Житомир - Агробудсервіс" 90000,00 грн. в якості попередньої оплати за поставку продукції, відповідно до умов договору від 12.04.06р. та протоколу погодження від 12.04.06р. Факт проплати вказаної суми підтверджується платіжним дорученням № 459 від 25.04.06р.

За даними позивача, відповідач взяті на себе, згідно договору, зобов'язання здійснив частково, оскільки замовлення від 08.06.06р. не виконав та відмовився поставити у визначений термін продукцію відповідного виду та марки, чим порушив п.п. 4.5 угоди.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав зобов'язання щодо поставки продукції, ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія" листами №489 від 03.07.06р. та № 885 від 26.09.06р. (а.с.17-18) просило повернути частину перерахованих, в якості авансового платежу, коштів на загальну суму 50089,69 грн., заборгованість по яких станом на 01.09.06р. підтверджена, підписаним сторонами, актом звірки взаєморозрахунків (а.с.19).

Позивач вважає, що в порушення умов договору від 12.04.06р. ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" в односторонньому порядку відмовилось виконувати зобов'язання, заборгувавши при цьому 50089,69 грн, які станом на 11.12.06р. на рахунки ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія " не були повернуті.

12.12.06р. відповідач перерахував на рахунки ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія'' 50 098,69 грн. - суму основного боргу.

З 09.06.06р. до 11.12.06р. відповідач не поставив до ТОВ "УТЕК Будівельна та торгова компанія " продукцію на загальну суму 50 089.69 грн.

Відповідно до п. 5.3 договору від 12.04.06р. за затримку поставки продукції позивач нарахував до стягнення з відповідача штраф у розмірі 0,5% вартості не поставлених товарів за кожний день затримки, що склав 45000,00 грн.

Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача збитки (упущену вигоду) в сумі 3820,00 грн., які виникли в результаті отримання бетону від інших постачальників за ціною вищою, ніж передбачена у договорі між сторонами по справі.

Відповідач проти позову заперечує. У письмовому відзиві на позовну заяву №53 від 01.02.07р. підтвердив, що згідно договору від 12.04.2006 року ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" зобов'язалося виготовити бетонну суміш для позивача.

Підтвердив, що позивач, згідно п.3.2. договору оплатив аванс в сумі 90000,00 грн., після чого фірма "УТЕК" за квітень-травень 2006 року своїм автотранспортом вивезла бетонної суміші на суму 40 955,01 грн.

Відповідач зауважив, що в подальшому позивач спеціальний автотранспорт до відповідача не направляв і договір не розривав.

Зазначив, що листом за №489 від 3 липня 2006 року фірма "УТЕК" звернулася до ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" з проханням про повернення залишку коштів в розмірі 50098грн.69 коп., як зайво перерахованих, хоча у договорі було зазначено авансовий платіж у розмірі 90 000грн., а строк дії договору закінчувався в кінці грудня 2006 року.

Наступним листом від 26.09.2006 року за №885 фірма УТЕК звернулась до ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" з вимогою про повернення коштів в сумі 50098грн.69коп., тому що останнє відмовилось постачати бетон з тими вимогами, які були йому виставлені.

Відповідач наголосив, що з його сторони ніяких відмов та вимог щодо відпуску не було і на дату вимоги позивача строк дії договору не закінчився.

Оцінивши, надані сторонами документи по справі та пояснення їх представників, господарський суд встановив, що позов заявлено без належних підстав враховуючи наступне.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналізуючи договір від 12.04.06р. суд встановив що:

- за п.1.1. договору "постачальник" (відповідач) виготовляє, а "замовник" (позивач) приймає бетон у відповідності до замовлень "замовника", за цінами, згідно розрахунків "постачальника";

- п.2.1. договору визначено, що кількість, тип та ціна за одиницю бетону вказана в протоколі на підтвердження вільної гуртової ціни від 12.04.06р., який додається до договору; кількість може змінюватись у відповідності до виконаних на будівельному майданчику робіт.

- п.3.3. передбачено, що "замовник" підготовить графік поставки бетону і надасть його "постачальнику";

- за п.п. 4.3., 4.4., 4.5. договору "замовник" повідомляє "постачальника" про потрібну кількість необхідної продукції; "замовник" організовує прийомку продукції; "постачальник" організовує роботу завозу, у відповідності до графіка поставки бетону...

Отже, за умовами довору, поставка бетону мала здійснюватися згідно заявок та у відповідності до графіків поставки, наданих позивачем, згідно яких "постачальник" організовує роботу завозу.

За затримку поставки партії продукції відповідно до замовлення  п. 5.3. договору передбачено штраф у розмірі 0,5% вартості не поставлених товарів за кожен день прострочення, який "постачальник" сплачує "замовнику".

Отже умовою сплати штрафу є  затримка поставки продукції  при наявності замовлення "замовника" (позивача).

За ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності  її  вини  (умислу  або  необережності),  якщо  інше  не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність  своєї  вини  доводить  особа,  яка   порушила зобов'язання.

Як вбачається з наданих сторонами документів, 08.06.06р. позивачем було направлено відповідачу заявку №406 (а.с.16) з проханням на 09.06.06р. приготувати лише 35 м куб бетону.

Графіки поставок  матеріали справи не містять. До того ж, ні в договорі, ні в заявці не зазначено спосіб передачі товару "замовнику".

Як вказано у відзиві відповідача (а.с.44,45) та підтверджується, підписаним сторонами Актом звірки взаєморозрахунків (а.с.19), бетонну суміш за попереднім замовленням на суму 40955,01 грн. було передано позивачу у квітні-травні 2006р. Останній не заперечив, що вивозив товар власними силами спецавтотранспортом.

Відсутність у відповідача спеціального транспорту для здійснення поставки бетонної суміші підтверджується, наданими ним актом державного технічного огляду транспортних засобів від 31.04.06р. та розрахунком суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 30.01.07р. (а.с. 52-53).

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем до відповідача спеціального автотранспорту на отримання бетонної суміші в кількості 35 м куб та інших заявок на товар, що відповідало б умовам договору.

Відсутні в матеріалах справи і докази відмови відповідача виконувати зобов'язання чи повернути на вимогу позивача  50089,69 грн., які було перераховано останнім в якості попередньої оплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у невиконанні ним умов договору щодо поставки бетону як у вказаному в заявці №406 розмірі, так і на перераховану позивачем та повернуту останньому 12.12.06р. суму.

Суд також дійшов висновку, що збитки в розмірі 3820,00 грн., які на думку позивача, завдані йому невиконанням відповідачем умов договору, нараховані безпідставно.

За положеннями ст. 22 Цивільного кодексу збитками є втрати,  яких  особа  зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський   суд,   у  визначеному  законом  порядку,  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору на підставі фактичних даних, тобто доказів.

Надані позивачем накладні на отримання бетону від інших постачальників (а.с.56-60) суд не розцінює як  доказ  понесених позивачем збитків (упущена вигада), оскільки  як було встановлено вище, вина  відповідача у непоставці бетону  відсутня.

Крім того, слід зазначити, що на день зверненення позивача до суду, договір не припинив свою дію, оскільки у відповідності до п.6.1. договору, строк його дії припиняється 31 грудня 2006 року, що додатково підтверджує необгрунтованість вимог позивача як відносно стягнення  з відповідача шрафу так і збитків у заявлених сумах.

Отже, з наданих сторонами доказів вбачається, що штрафні санкції в розмірі 45000,00 грн. та збитки в розмірі 3820,00 грн. нараховані позивачем безпідставно.

Згідно з ст.33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позов не підтверджується належними доказами по справі, тому в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Водночас, судом встановлено, що позивачем по справі сплачено державне мито у більшому розмірі, ніж передбачено Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.93р., а саме 989,19 грн. при ціні позову 48820,00 грн.

У відповідності до п.а ч.2 ст. 3 Декрету із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів ставки державного мита встановлюються в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів  громадян  і  не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За вказаних обставин позивач повинен був сплатити 488,20 грн. державного мита, тому його заява про повернення  500,99 грн. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 22,33,49,69,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Повернути ТОВ "УТЕК будівельна та торгова компанія", м. Київ, вул. Воровського, 23, код 31958298 з Державного бюджету України 500,99 грн. зайво сплаченого держмита.

3. Видати довідку про повернення держмита.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 07 березня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам