ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2007                                                                                   Справа № 35/490

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   Прокопенко А.Є. (доповідач),

суддів:  Крутовських В.І., Дмитренко А.К.

При секретарі судового засідання  Врона С.В.

Представники сторін у судове засідання не з"явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Нікопольського району електричних мереж, м. Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  18.01.2007 р.  у справі              № 35/490

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Нікопольського району електричних мереж, м.Нікополь

до  Комунального підприємства "Аква", смт. Червоногригорівка, Нікопольського району

про  стягнення 13 547,29 грн.

У відповідності із ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 05.04.07р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.06р. по справі № 35/490  (суддя Широбокова Л.П.)  відмовлено в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Нікопольського району електричних мереж, м.Нікополь  до Комунального підприємства "Аква", смт. Червоногригорівка, Нікопольського району про стягнення з відповідача 13547грн. 29коп. плати за перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії.

Оскаржуючи рішення господарського суду Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Нікопольського району електричних мереж просить його скасувати, посилаючись на помилкове застосування  судом норм матеріального права, зокрема скаржник зазначає, що суд при прийнятті рішення в його основу поклав той факт, що виходячи із змісту ч. 5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” санкція являється господарсько-правовою відповідальністю за правопорушення в сфері господарювання та за своєю правовою природою являється штрафною.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність  доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників  сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 373 про постачання електричної енергії строком дії до 31.12.200  р. (за текстом договору) та який відповідно п.9.9.1 вважається щорічно продовженим, якщо жодною із сторін не буде заявлено про відмову від нього чи його перегляд. Сторони виконували умови договору, доказів розірвання договору в спірний період суду не надано, отже договір є укладеним та чинним в спірний період.

Сторонами були укладені додатки №1 - 14 до договору,  в яких узгоджено обсяги постачання електроенергії, зокрема, на спірний період  2005р. та додаткові угоди.

Відповідно до умов договору позивач  зобов’язався постачати електричну енергію в обумовлених обсягах, а  відповідач  –оплачувати в строки, встановлені договором (1.1., 2.1.2, 2.2.3 договору).

В пунктах 1.1. та 1.3. Додатку №1 від 07.12.2004р. «Про обсяги постачання електроенергії на 2005р.»сторони встановили, що визначені згідно заявки споживача договірні величини споживання електроенергії та потужності вважаються узгодженими та помісячно доведеними та визначили ці величини. Згідно п. 3 цього додатку №1 за підсумками розрахункового періоду Постачальником електричної енергії коригується договірна величина електроспоживання до рівня фактично сплаченої за цей період величини її споживання. Отже, сторони узгодили в договорі порядок встановлення та коригування  договірних величин енергопостачання.

Відповідно до додатку №1 на травень 2005р. встановлено  обсяг споживання електроенергії 23000 кВт /год, що також підтверджено повідомленням позивача №1048 від 13.04.2005р., відповідачем спожито 17119 кВт/год, що підтверджується звітом відповідача про спожиту електроенергію за цей місяць.

Відповідно до п.4.2. договору (в редакції додаткової угоди №6 від 06.12.2004р.) - остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію здійснюється споживачем  протягом 2-х календарних днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 5-ти операційних днів з дня отримання рахунку.

24.05.2005р. позивач надав відповідачу рахунок на оплату №287 від 26.05.2005р. на суму 4064,18 грн з ПДВ. Відповідач  оплатив вказаний рахунок платіжним дорученням №4  від 30.06.2006р., оплата здійснена банком 07.07.2005р., тобто з простроченням проти умов договору на 39 днів.

Повідомленням №1627 від 15.06.2005р. для відповідача були скориговані договірні (граничні) величини споживання до рівня оплати до 0 кВт/год, позивач склав  акт №1627 від 15.06.2005р. про споживання відповідачем електричної енергії понад граничну (договірну) величину, в яких зазначив, що перевищення скоригованих величин споживання електроенергії склало відповідно  –17119 кВт/год, відповідачу було надано рахунок №455 від 15.06.2005р. на суму 13 547,29 грн.,   який останнім не оплачений.

Згідно ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р. в редакції, що діяла на момент виникнення спірного правовідношення,  (надалі Закон)  споживачі  (крім  населення,  державних  професійно-технічних навчальних  закладів)  у  випадку  споживання  електричної енергії понад договірну   величину  за  розрахунковий  період  сплачують енергопостачальникам   п'ятикратну   вартість   різниці   фактично спожитої  і  договірної  величини.

Як вбачається із тексту вказаної статті законодавець не застосовує терміну штрафна санкція, а вважає, що за зазначене порушення стягується саме вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Таким чином передбачена статтею 26 Закону України “Про електроенергетику” та Правилами користування електричною енергією, п’ятикратна вартість різниці між обсягом фактично спожитої і договірної (граничної) величини не є штрафною санкцією, а є самостійною майновою відповідальністю споживача, яка передбачена спеціальним законодавством, а тому відносно вимог про стягнення п’ятикратної вартості електроенергії застосовується загальний строк позовної давності –три роки.

За таких підстав господарський суд необґрунтовано зменшив заявлену до стягнення суму до двократного розміру (6773грн. 65коп.) пославшись на ст.. 233 Господарського процесуального кодексу України, а потім відмовив у задоволенні  цієї суми, безпідставно застосувавши скорочені строки позовної давності.

Апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Приймаючи  до уваги викладене, рішення господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103 - 105  ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.07р. у справі №  35/490    скасувати.

Стягнути з Комунального підприємства "Аква", смт. Червоногригорівка, Нікопольського району на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Нікопольського району електричних мереж, м.Нікополь  13547грн. 29коп. плати за перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії в травні 2005 року, 136 держмита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 68грн. держмита по апеляційній скарзі.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                            А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                               В.І.Крутовських

Суддя                                                                                              А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                          А.В.Тальян