ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.07 р.                                                                               Справа № 45/42

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський заводферосплавів”, , м.Нікополь

до відповідача:  Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром”, , м.Єнакієве

про стягнення 1 180 грн. 89 коп.

Суддя     Б.Д. Плотніцький

При секретарі судового засідання Івашури О.А.

Представники:

Від позивача: Горбань О.Є. – довір.

Від відповідача:  Гравова Н.В. – юрисконс.

В засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром”, м.Єнакієве про стягнення суми вагової недостачі коксової продукції у сумі 1 180 грн. 89 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір №685/4592 від 20.12.2004р., акти №3903/1 від 29.08.2005р., №3902/2 від 29.08.2005р., залізничні накладні №52410950, №52410983, №52410924, рахунок - фактуру, довіреність на Сорокіну Т.Ф. та посвідчення на Алексєєнко В.І. та факт виявлення недостачі, яка сталась внаслідок неправильного зазначення маси вантажу у залізничних накладних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №014-724 від 21.02.2007р. та доповненнях до відзиву №014-1273 від 02.04.2007р. позовні вимоги не визнає.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивачем під час складання актів порушені вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості П-6, відсутність доказів, які б підтверджували б збереженість вантажу за період з 12.10год. до 14-16год. 29.08.2005р., відсутність належним чином підтверджених повноважень представника Сорокіної Т.Ф. та порушення позивачем вимог п.4.3 ДСТУ322-12-2-94 в частині проведення контрольної перевірки масової долі загальної вологи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом було встановлено наступне:

Між Відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь, та Закритим акціонерним товариством „Єнакіївський коксохімпром”, м.Єнакієве був укладений договір №685/4592 від 20.12.2004р.

За умовами вказаного договору відповідач повинен поставити, а позивач прийняти та сплатити вартість коксової продукції, асортимент, ціна та кількість якої вказуються в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є невід’ємною його частиною.

Між сторонами були складені протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей щодо п.6.1 договору №4592/685 від 20.12.2004р., зокрема за згодою сторін п.6.1 р.6 договору №4592/685 від 20.12.2004р. був доповнений наступним змістом: „Виклик представника Поставника здійснюється шляхом факсимільного зв’язку з подальшим підтвердженням телеграмою, яка направляється Поставнику в строки, встановлені Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості”, затвердженої постановою Держарбітражу №П-6 від 15.06.1965р. з доповненнями та змінами від 14.11.1974р.”

На виконання умов договору №4592/685 від 20.12.2004р. відповідачем на адресу позивача були вагони №64437965, №67571134 та №65399735 з  коксовим горішком.

У відповідності із залізничною накладною №52410950 вагон №65399735 з коксовим горішком 10-25 був направлений на адресу позивача насипом у кількості 45500 кг, при цьому, вага брутто – 67000кг, вага тари 21 500кг.

Залізнична накладна №52410983, яка складена на вагон №64437965 говорить, що вантаж – коксовий горішок 10-25 перевозився насипом у вагою нетто 42 000кг, при вазі брутто – 62 500кг та вазі тари 20 500кг.

За змістом залізничної накладної №52410924 вагон №67571133 направлений з вагою нетто 42 900кг, вага тари зазначена 21 600кг, вага брутто – 64 500кг.

Вагон №65399735 (залізнична накладна №52410950) був прийнятий до перевезення 25.08.2005р., був поданий для вивантаження засобом одержувача 29.08.2005р.; вагон №64437965 (залізнична накладна №52410983) був прийнятий до перевезення 26.08.2005р.та поданий для вивантаження 29.08.2005р.; вагон №67571133 (залізнична накладна №52410924) був прийнятий до перевезення 25.08.2005р.та поданий для вивантаження 29.08.2005р.

В даних залізничних накладних зазначено, що видача вантажу була здійснена 29.08.2005р., при цьому була зроблена відмітка про те, що вантаж прибув у справних вагонах, виданий 29.08.2005р. без ознак втрати на підставі ст.52 Статуту залізниць України.

Судом встановлено, що 29.08.2005р. об 14-16год комісією у складі Рекова С.В. (начальник зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), Марченко О.О. (ваговщика ЖДЦ ВАТ „НЗФ” та за участю представника громадськості Алексєєнко В.І. (працівник складання потягів ЖДЦ ВАТ „НЗФ”) було розпочато приймання вантажу, який прибув у вагонах №№64437965, №67571133 та №65399735, згідно із залізничними накладними №№52410983, 52410924 та 52410950 від Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” та складені два акти про приймання продукції по кількості за №3903/1 від 29.08.2005р. та №3903/1 від 29.08.2005р.

Приймання вантажу було припинене об 14-25год. 29.08.2005р. оскільки була виявлена недостача у вагоні №64437965 на 0,8т, №67571133 на 0,9т. та №65399735 на 1,3т., для виклику представника продавця та вантажовідправника для спільного приймання вантажу.

29.08.2005р. комісією у складі Рекова С.В. (начальник зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), Марченко О.О. (ваговщика ЖДЦ ВАТ „НЗФ” та Сорокіної Т.Ф. (представника ЗАТ „Єнакіївський коксохімпром” по довіреності №012-29 від 24.01.2005р.) об 18-00год. було продовжене приймання вантажу, про що складені два акти про приймання продукції по кількості №3903/2 від 29.08.2005р. та №3902/2 від 29.08.2005р.

В 18-09год. приймання вантажу було закінчене.

Як убачається із актів про приймання продукції по кількості №3902/2 від 29.08.2005р. у вагоні №64437965 (залізнична накладна №52410983) виявлена вагова недостача у кількості 0,8 т. При цьому, вага брутто в залізничній накладній зазначена 62,5т., тара 20,50т., нетто 42,00т., а фактично встановлено: вага брутто – 61,70т., тара – 20,50т. та нетто 41,20т.

По акту про приймання продукції по кількості №3902/2 від 29.08.2005р. у вагоні №67571133 (залізнична накладна №52410924) вагова недостача становить 0,9т., при наступних показниках, які зазначені у залізничній накладній: вага брутто – 64,50т., тара – 21,60т., нетто – 42,90т., при фактично встановлених: брутто – 63,60т., тара 21,60т. та нетто 42,00т.; у вагоні №65399735 (залізнична накладна №52410950) недостача виявлена у кількості 1,3 т., при наступних показника х в накладній: вага брутто 67,00т., тара 21,50т, нетто 45,50т, а фактично встановлено: вага брутто – 65,70т., тара – 21,50т. та нетто 44,20т.

Як встановлено судом із актів №3903/1 від 29.08.2005р. та №3903/1 від 29.08.2005р.та №3903/2 від 29.08.2005р. та №3902/2 від 29.08.2005р. зважування проводилось на вагонних вагах типу тензометричні 100тн.

Комісія дійшла до висновку про те, що причиною недостачі є невірне зазначення ваги вантажовідправником, тобто відповідачем за цим позовом.

Позивач стверджує, що при визначенні маси коксової продукції застосовувались вимоги додатку А.І. до ДСТУ 322-12-2-94, згідно з яким маса коксу (нетто) визначається як різниця маси навантаженого складу (брутто), визначеної на вагах одержувача та маси порожніх вагонів (тари), вказаних на їх трафаретах, що відповідає ч.1 п.14 Інструкції П-6 та абз.6 п.10 Правил приймання вантажів до перевезення (наказ Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. із змінами та доповненнями).

Вага недостачі по спірним вагонам складає 3т.

З урахуванням норми природної втрати і граничної погіршеності показників вагів (1% маси нетто у вагоні) відповідальна недостача становить 1,33т.

При цьому, позивачем були розраховані збитки у сумі 1 180 грн. 89 коп., які були розраховані відповідно до Правил приймання коксу кам’яновугільного ДСТУ 322-12-94, зокрема абз. п. п.4.3 шляхом визначення сухої маси отриманої партії коксу частки загальної вологості з використанням даних, які зазначені вантажовідправником – Закритим акціонерним товариством „Єнакіївський коксохімпром”.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідачем були порушені умови договору поставки в частині поставки товару в належній кількості, яка виявилась меншою, ніж зазначено у перевізних документах.

Враховуючи, що відповідачем була здійснена поставка товару в меншій кількості, ніж була здійснена проплата з боку позивача, Відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів” стверджує, що на підставі ст.24 Статуту залізниць України відповідач як вантажовідправник повинен нести відповідальність за неправильне зазначення у накладних ваги вантажу у кількості, яка не відповідає фактичній вазі.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вартості вагової недостачі коксової продукції у сумі 1 180 грн. 89 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнає. У відзиві на позов №014-724 від 21.02.2007р. та доповненнях до відзиву №014-1273 від 02.04.2007р. Закрите акціонерне товариство „Єнакіївський коксохімпром” заперечує проти позову та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В підтвердження своїх заперечень відповідач стверджує про порушення позивачем вимог Інструкції П-6, зокрема встановлення недостачі без переважування шляхом порівняння ваги нетто продукції, яка зазначена у накладних, з вагою нетто, яка обчислена позивачем при вирахуванні тари по трафарету на кожному із вагонів від ваги брутто”.

Також відповідач стверджує про те, що вагони прибули на станцію 29.08.2005р. та видані позивачу об 12-10 год. (що зафіксовано у актах №3903/1 від 29.08.2005р. та №3903/1 від 29.08.2005р., №3903/2 від 29.08.2005р. та №3902/2 від 29.08.2005р.) при цьому приймання вантажу було розпочате в 14-16год.29.08.2005р. Відповідач звертає увагу, що позивач не надає докази місця перебування вантажу після його отримання до початку приймання вантажу.

Крім цього, відповідач посилається на п.21 Інструкції П-6, згідно з якою представнику, який приймає участь в прийманні вантажу по кількості, видається належним чином оформлене та завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства. Видача посвідчень на будь-який інший період не допускається.

З урахуванням зазначеного, відповідач стверджує, що повноваження представника вантажовідправника повинно підтверджуватись разовим посвідченням на вчинення конкретної дії, а не довіреністю.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач також стверджує про те, що позивач при виявленні недостачі не провів контрольну перевірку масової долі загальної вологи, тому на підставі власних даних здійснив розрахунок маси сухого косу, що суперечить  вимогам п.4.3 ДСТУ 322-12-2-94, відповідно до якого відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватись на підставі ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу із вагонів.

Саме з цих підстав, відповідач просить суд не задовольняти позовні вимоги позивача.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 20.12.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №685/4592, у відповідності з яким відповідач зобов'язався поставляти позивачеві коксову продукцію, а позивач - прийняти і оплатити її вартість.

Пунктом 6 умов вищеназваного договору (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей) сторони встановили, що здійснення приймання продукції по кількості у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою Держарбітражем при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965 (із змінами і доповненнями). Даним пунктом договору сторонами також узгоджено, що у випадку виявлення нестачі товару при прийманні його вантажоотримувачем виклик представників продавця та вантажовідправника є обов'язковим.

На виконання умов зазначеного договору №685/4592 від 20.12.2004р. 19.08.2005р. на адресу позивача від вантажовідправника надійшла коксова продукція у вагонах №64437965, №67571134 та №65399735.

Судом встановлено, що вантаж прибув на станцію призначення в справному стані, без ознак втрати, розкрадання і виданий залізницею в порядку ст.52 Статуту залізниць України без перевірки, що підтверджується залізничними накладними, долученими до матеріалів справи.

При прийманні вантажу за кількістю позивачем виявлена нестача продукції у вказаних вагонах у кількості 1,33 тони, з урахуванням норми природної втрати за сухою вагою, на загальну суму 1 180 грн. 89 коп., про що комісією позивача за участю представника вантажовідправника – відповідача за цим позовом Сорокіної Т.Ф., діючої на підставі довіреності №012-29 від 24.01.2005р., були складені акти №3903/2 від 29.08.2005р. та №3902/2 від 29.08.2005р. та продовжене приймання вантажу.

Відповідно до вказаного акту при зважуванні на 100 тонних вагах (п.8 актів) виявлена нестача продукції у кількості 3,0т., а з урахуванням норми природної втрати за сухою вагою у кількості 1,33т. на суму 1 180 грн. 89 коп., причиною нестачі якої зазначено неправильне визначення маси вантажу відправником (п.12 актів).

Пунктом 14 Інструкції П-6 встановлюється порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари, визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції.

Результати перевірки оформляються актами.

Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється.

Господарським судом встановлено, що позивачем не здійснено переваження тари вагону для визначення ваги нетто, тобто, з акту приймання продукції  не вбачається, що позивач визначив вагу вантажу зазначеним в Інструкції способом.

Посилання позивача на ДСТУ 322-12-2-94, яким встановлений порядок визначення маси нетто по різниці маси навантаженої групи вагонів (брутто) і маси порожніх вагонів (тари), зазначеній на їх трафаретах, та за яким допускається використовувати для визначення маси при надходженні партії коксу масову долю загальної вологи, визначену у постачальника і вказану в сертифікаті якості, судом не приймається до уваги, з огляду на наступні приписи законодавства.

Пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пековий і термоантрацит. Правила приймання” передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватись за ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів. Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу.

Відповідно до Методики контрольної перевірки маси партії коксу, що надходить до споживача (в перерахунку на суху речовину), наведеної в додатку А до ДСТУ 322-12-2-94, масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженої групи вагонів (брутто), визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів - тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі при надходженні партії відбирають та готують пробу за ДСТУ 22083. В пункті А.3 додатку А наведено формулу, за якою розраховується маса сухої речовини, а в пункті А.5 – формула, за якою визначається величина розбіжності маси сухої речовини коксу, розрахованої за документом про якість, та результати контрольної перевірки її у споживача.

З врахуванням викладеного, господарський суд вважає, що у випадку виявлення нестачі продукції, позивач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксової продукції, розрахувати масу сухої речовини або надати обґрунтований розрахунок нестачі продукції згідно з актом приймання продукції за кількістю, однак, доказів проведення такої перевірки, а також належного розрахунку нестачі кожної партії спірної продукції позивачем не надано.

Крім цього, господарський суд зазначає, що обов’язок виклику представників продавця та вантажовідправника для приймання продукції за кількістю обумовлений п.6.1 договору №685/4592 від 20.12.2004р. і такий обов’язок позивача узгоджується з вимогами п. 17 Інструкції № П-6.

Проте всупереч умовам договору та приписів Інструкції П-6 позивачем не було викликано належним чином представників відповідача для участі у прийманні продукції за кількістю.

При цьому, господарським судом прийняте до уваги твердження відповідача, що повноваження представника вантажовідправника повинні підтверджуватись разовим посвідченням, а не довіреністю.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позивачем документально не було доведено ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог у відповідності зі ст. 33 ГПК України у повному обсязі, документально обґрунтовані підстави для покладення відповідальності на відповідача відсутні, та, як наслідок, є недоведеним факт спричинення позивачеві збитків у вигляді нестачі продукції, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №685/4592 від 20.12.2004р.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, господарський суд вважає, що позивачем безпідставно пред’явлені вимоги про стягнення з відповідача вагової недостачі у сумі 1 180 грн. 89 коп., тому в позову позивачу відмовлено.

З урахуванням вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь до Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром”, м.Єнакієве відмовити.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення підписаний 06.04.2007р.

Суддя                                                                         Плотніцький Б.Д.

І.О.А.