СУД
УХВАЛА

04.05.2007

Справа №2-7/4464.1-2007

За
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська торгова компанія”,
Донецька область, м. Макіївка

До
відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, Сімферополь

Про
стягнення 50708,28 грн.

Суддя
І. І. Дворний

представники:

Від
позивача - не з'явився.

Від
відповідача - ОСОБА_2, предст., дов. від 26.03.2007 р.

Суть
спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Українська торгова компанія”
звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 50708,28  грн.

Ухвалою ГС АР Крим від 14.10.2006 р.
справа була прийнята до провадження суддею Шкуро В.М. із привласненням номеру
2-6/16514-2006.

Рішенням ГС АР Крим від 20.11.2006 р.
в позові було відмовлено.

07.03.2007 р. ТОВ „Українська торгова
компанія” звернулось до ГС АР Крим з заявою про перегляд вищевказаного судового
рішення за нововиявленими обставинами.

Заява позивача мотивована тим, що за
результатом направленого до ДПІ в м. Сімферополі запиту від 14.12.2006 р. ТОВ
„Українська торгова компанія” була отримана відповідь НОМЕР_2, в якій ДПІ в м.
Сімферополі підтвердила факт наявності фінансово-господарських відносин і факт
поставки продукції підприємством СПД ОСОБА_1 в 2003 р. Саме на акт перевірки
НОМЕР_1 позивач посилається як на підставу для перегляду рішення по справі за
нововиявленими обставинами.

Відповідач проти поданої ТОВ
„Українська торгова компанія” заяви заперечував та пояснив, що рішенням ГС АР
Крим від 20.11.2006 р. в позові було відмовлено з тих підстав, що позивач не
надав суду доказів отримання відповідачем продукції у зв'язку з відсутністю
договору про поставку сиру. На думку СПД ОСОБА_1 акт перевірки ДПІ в м.
Сімферополі, на який позивач посилається як на підставу для перегляду рішення
за нововиявленими обставинами, не є належним доказом поставки відповідачу
продукції, оскільки у вказаному акті відсутня інформація про договір поставки
продукції.

Відповідно до ст. 112
Господарського процесуального кодексу України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові.

Згідно з п. 1 Роз'яснень Президії
Вищого господарського суду України № 04-5/563 від 21.05.2002 р. «Про деякі
питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами» до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти,
на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час
розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові
на час розгляду справи.

Відповідно до пунктів 3.6-3.7
Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/563 від
21.05.2002 р. прийняття заяви (подання) про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни
рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки
доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї
оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх
істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими
обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку
обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Законом не передбачено
здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному
обсязі. Отже господарський суд вправі переглянути судове рішення за
нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на
суть рішення.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що в
якості підстави для перегляду рішення ГС АР Крим від 20.11.2006 р. позивач
зазначив на акт перевірки ДПІ в м. Сімферополі НОМЕР_1, яким, нібито,
підтверджується факт фінансово-господарських взаємовідносин СПД ОСОБА_1 та ТОВ
„Українська торгова компанія”. Проте, всупереч положенням ст. 33 ГПК України,
позивач не надав суду зазначений акт перевірки, витребуваний судом ухвалами від
12.03.2007 р. та від 05.04.2007 р.

Крім того, суд зазначає, що у
відповіді УПМ ДПА в АРК НОМЕР_2 не вказано, що господарські правовідносини, які
встановлені та зафіксовані в акті перевірки НОМЕР_1, безпосередньо пов'язані з
поставкою відповідачу сиру на суму 84913,99 грн., яка є предметом розгляду
даної справи.

Суд також звертає увагу на те, що
відповідно до Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової
адміністрації України №327 від 10.08.2005 р., акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта
господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог
податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Отже, в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу України, акт перевірки НОМЕР_1 не може
бути належним доказом у цій справі, оскільки вказаний акт фіксує безпосередньо
лише факти порушення платником податків норм чинного законодавства України.
Належними доказами можуть бути лише відповідний договір, товарно-супровідні
документи (накладні, податкові накладні, вантажні документи, інші первинні
документи), які, як було встановлено рішенням від 20.11.2006 р., не були
підписані відповідачем. Інших доказів існування домовленості з відповідачем на
поставку сирів позивач не надав.

За таких обставин, у суду відсутні
правові підстави для скасування або зміни рішення ГС АР Крим від 20.11.2006 р.
у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 112, 114, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська торгова компанія” про
перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.11.2006 р. у справі №2-6/16514-2006 залишити без
задоволення.

2.
Залишити рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.11.2006
р. у справі №2-6/16514-2006 без змін.

Ухвалу
суду направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією:

-          Товариство з обмеженою
відповідальністю „Українська торгова компанія” - 86156, Донецька область, м.
Макіївка, вул. Чайковського, 85;

-          Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 - м. Сімферополь, Євпаторійське шосе, 7.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.