КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18.04.07 р.          № 18/171-а

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Студенця  В.І.

суддів:                                          Андрієнка  В.В.

Малетича  М.М.

при секретарі:                              Солонець К.В.

За участю представників:

від позивача 1 - Пристінська Г.М., Васильківський Б.М.;

від позивача 2 – Пристінська Г.М., Борейко В.Є.

від відповідача 1 - Мироненко М.О.

від -          відповідача 2 – Сєтов М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадська екологічно-правова організація "Екоправо-Київ"

на постанову Господарського суду м.Києва від 18.09.2006

у справі № 18/171-а (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Громадська екологічно-правова організація "Екоправо-Київ"

Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр"

до                                                   Державний комітет лісового господарства України

Міністерство охорони навколишнього природного середовища України

про                                                  визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності відповідачів; зобов"язання відповідачів вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Громадська еколого- правова організація „ЕкоПраво – Київ” (надалі ГО„ЕкоПраво – Київ”) та Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва „Київський еколого – культурний центр” ( надалі БФ „Київський еколого – культурний центр”) звернулися до господарського суду м. Києва з позовом до Державного комітету лісового господарства України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

В позовній заяві ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” просили суд:

1. Визнати рішення, дії, бездіяльність кожного з відповідачів при видачі відповідних проектів наказів про затвердження строків, порядку полювання, лімітів та норм видобування ( відстрілу, відлову) мисливських тварин України  щодо перевірки на правомірність та екологічну безпечність неналежними та неправомірними, а також такими, що порушують право на безпечне для життя і здоров’я довкілля, право на екологічну рівновагу та право власності Українського народу на мисливських тварин, право бачити їх в умовах природної волі тощо.

2. Призупинити дію:

наказу Держлісгоспу України „Про проведення полювання в мисливській сезон 2005 – 2006 р.р.” від 28.03.2005 № 259 та його реєстрацію у міністерстві юстиції України 06.04.2005 за № 361/10641;

наказу Мінприроди України „Про затвердження лімітів добування (відстрілу, відлову) диких парнокопитних та хутрових звірів у сезон полювання 2006/2006 років” від 21.04.2005 № 142 та його реєстрацію у міністерстві юстиції України 05.05.2005 за № 473/10753;

до проведення їх державної екологічної експертизи та отримання позитивного висновку цієї експертизи.

Поновити правопорядок, порушені права та охоронювані законом інтереси шляхом зобов’язання кожного із відповідачів проводити на національному рівні державну екологічну експертизу їх проектів наказів про затвердження строків, порядку полювання, лімітів та норм видобування (відстрілу, відлову) мисливських тварин України, а також передбачити в цих актах положення про проведення такої експертизи при прийнятті аналогічних рішень на обласному рівні.

До прийняття рішення по суті спору ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” доповнили позовні вимоги і просили суд:

1.          Визнати рішення дії , бездіяльність Державного комітету лісового господарства України, які полягають у не встановленні строків полювання на норку американську, кроля дикого, рябчика, тетерука та інших тварин – неправомірними.

2.          Зобов’язати Державний комітет лісового господарства України встановлювати строки полювання на норку американську, кроля дикого, рябчика, тетерука та інших тварин, передбачених у Закону Україні „Про мисливське господарство та полювання”.

3.          Визнати рішення, дії, бездіяльність Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не організації та не ведені державного кадастру тваринного світу – неправомірними.

4.          Зобов’язати Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виконувати дії з організації, координації ведення в Україні державного кадастру тваринного світу.

5.          Визнати рішення, дії, бездіяльність Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не встановлені в своїх наказах лімітів видобування норки американської, нутрії вільної та окремо куниці лісової та куниці кам’яної – неправомірними.

6.          Зобов’язати Міністерство охорони навколишнього природного середовища України затверджувати на мисливський сезон ліміти видобування норки американської, нутрії вільної та окремо куниці лісової та куниці кам’яної.

7.          Заборонити полювання на норця великого, курочку водяну, пастушка, кеклика до впровадження в Україні державного обліку цих тварин.

Рішенням господарського суду м. Києва від  18.09.2006 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” подали апеляційну скаргу, в якій просили постанову господарського суду м. Києва від 18.09.2006 у справі № 18/171-А скасувати, а позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова господарського суду м. Києва від 18.09.2006 прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права.

Державний комітет лісового господарства України та Міністерство охорони навколишнього природного середовища України проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили постанову господарського суду м. Києва від 18.09.2006 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ГО „ЕкоПраво – Київ” є добровільним об’єднанням громадян, створеним для задоволення своїх законних, соціальних, економічних, творчих, вікових та професійних спільних інтересів та захисту своїх прав (п. 1.1 Статуту ГО „ЕкоПраво – Київ”).

Відповідно до п. 2.1 Статуту ГО „ЕкоПраво – Київ” метою діяльності громадської організації є задоволення та захист своїх спільних інтересів шляхом участі у збереженні безпечного для існування живої природи стану довкілля, досягненні гармонійної взаємодії суспільства і природи, сприянню охоронні, раціональному використанню і відтворенню природних ресурсів, захисті свого життя і здоров’я від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища.

Статут ГО „ЕкоПраво – Київ” зареєстровано Управлінням юстиції в м. Києві 18.09.1997, реєстраційний № 0144-97 Г.О.

БФ „Київський еколого – культурний центр” є добровільним об’єднанням фізичних та юридичних осіб. Фонд засновано з метою здійснення, зокрема, благодійної діяльності, спрямованої  на підтримку охорони навколишнього природного середовища, екології, культури, мистецтва, освіти, науки, спорту, видавничої діяльності ( п.1.1 Статуту БФ „Київський еколого – культурний центр”).

Предметом діяльності Фонду є здійснення благодійної діяльності, спрямованої на сприяння охороні природи і розвитку культури (п. 2.1 Статуту БФ „Київський еколого – культурний центр”).

Статут БФ „Київський еколого – культурний центр” зареєстровано розпорядженням Голови Дніпровської районної державної адміністрації від 17.04.1996, реєстраційний № 245.

Положення про Державний комітет лісового господарства України, затверджено Указом президента України від 14.08.2000 № 969/2000.

Державний комітет лісового господарства України (Держкомлісгосп України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України ( п. 1 Положення про Державний комітет лісового господарства України).

Відповідно до п. 2 Положення про Державний комітет лісового господарства України Держкомлісгосп України у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Згідно п. 4 Положення про Державний комітет лісового господарства України Держкомлісгосп України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

- готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері лісового і мисливського господарства;

- бере участь у розробленні проектів Державного бюджету України, Державної програми економічного і соціального розвитку України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України;

- бере участь у розробленні лімітів та норм використання мисливських тварин, доводить затверджені у встановленому порядку зазначені ліміти до відома користувачів мисливських угідь;

- встановлює відповідно до законодавства строки полювання, сезонні строки початку і закінчення заготівлі другорядних лісових матеріалів і здійснення побічних лісових користувань.

Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України ( далі Положення), затверджено Указом Президента України від 10.02.2004 № 176/2004.

Відповідно до п. 1 Положення Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (Мінприроди України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, заповідної справи.

Діяльність Мінприроди України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Положення Мінприроди України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

У межах своїх повноважень Мінприроди організовує виконання актів законодавства і здійснює контроль за їх реалізацією.

В силу п. 4 Положення Мінприроди України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

- готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, забезпечення екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки;

- бере участь у розробленні проектів Державної програми економічного і соціального розвитку України та Державного бюджету України;

- координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, відтворення та охорони природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки;

- здійснює відповідно до законодавства державний контроль за додержанням правил, нормативів, норм, лімітів, квот у сфері використання та охорони природних ресурсів, вимог екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки, в тому числі у пунктах пропуску через державний кордон України, режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, у сфері поводження з відходами;

- організовує та здійснює відповідно до законодавства державну екологічну експертизу;

- організовує в межах своїх повноважень проведення моніторингу навколишнього природного середовища, створення та функціонування екологічних та інших інформаційних систем;

- забезпечує ведення державних кадастрів рослинного і тваринного світу, бере участь у веденні державного водного кадастру;

- бере участь у вдосконаленні системи обліку, звітності та державної статистики з питань, що належать до його повноважень;

- затверджує або погоджує в установленому порядку правила, нормативи, норми з охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, поводження з відходами, аналізує практику їх застосування, в межах своєї компетенції бере участь у розробленні інших правил, нормативів і норм;

- здійснює в межах своїх повноважень заходи щодо адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу та імплементації в національне законодавство норм відповідних міжнародно-правових актів, стороною яких є Україна.

Відповідно до ст.13 Закону України „Про тваринний світ” до повноважень спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу належить, зокрема:

- прийняття рішення про припинення використання об'єктів тваринного світу у випадках, передбачених цим Законом;

- встановлення лімітів, норм використання об'єктів тваринного світу, вирішення в межах своїх повноважень питань щодо регулювання здійснення полювання, рибальства та інших видів використання об'єктів тваринного світу;

- визначення за погодженням із центральним органом виконавчої влади з питань фінансів вартості відповідних дозволів чи інших документів на право добування об'єктів тваринного світу;

- подання в установленому порядку документів з питань надання у користування мисливських угідь та рибогосподарських водних об'єктів органам, які уповноважені приймати рішення про надання у користування таких угідь та об'єктів;

Згідно ст.. 16 Закону України „Про мисливське господарство та полювання” полювання на парнокопитних тварин, куниць лісову та кам'яну, норку американську, тхора лісового, бобра, нутрію вільну, ондатру, бабака, білку здійснюється відповідно до лімітів, що затверджуються на мисливський сезон спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання на підставі пропозицій користувачів мисливських угідь, погоджених з місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання.

Полювання на інших мисливських тварин регулюється нормами відстрілу, що встановлюються на мисливський сезон спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища разом із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання за поданням їх органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Строки полювання (конкретна дата відкриття та закриття полювання на той чи інший вид мисливських тварин, дні полювання) та порядок його здійснення визначаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища, з іншими заінтересованими центральними і місцевими органами виконавчої влади, що доводиться до відома користувачів мисливських угідь і громадськості ( ч. 3 ст. 19 Закону України „Про мисливське господарство та полювання”).

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 21.04.2005 № 142, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2005 за № 473/10753 „Про затвердження лімітів добування (відстрілу, відлову) диких парнокопитних та хутрових звірів у сезон полювання 2005/2006 років” затверджено ліміти добування ( відстрілу, відлову) диких парнокопитних та хутрових звірів у сезон полювання 2005/2006 років.

Наказом Державного комітету лісового господарства України від 28.03.2005 № 259, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2005 за № 361/10641 „Про проведення полювання в мисливський сезон 2005/2006 року” установлено строки полювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України та Державний комітету лісового господарства України діяли в межах повноважень, що передбачені зазначеними Положеннями та у спосіб, що передбачений Законом України „Про тваринний світ” та Законом України „Про мисливське господарство та полювання”.

Згідно ст. 12 Закону України „Про екологічну експертизу” в Україні здійснюються державна, громадська та інші екологічні експертизи.

Висновки державної екологічної експертизи є обов'язковими для виконання. Приймаючи рішення щодо подальшої реалізації об'єктів екологічної експертизи, висновки державної екологічної експертизи враховуються нарівні з іншими видами державних експертиз.

Висновки громадської та іншої екологічної експертизи мають рекомендаційний характер і можуть бути враховані при проведенні державної екологічної експертизи, а також при прийнятті рішень щодо подальшої реалізації об'єкта екологічної експертизи.

Відповідно до ст. 13 Закону України „про екологічну експертизу” державна екологічна експертиза організується і проводиться еколого-експертними підрозділами, спеціалізованими установами, організаціями або спеціально створюваними комісіями спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органів на місцях із залученням інших органів державної виконавчої влади.

До проведення державної екологічної експертизи можуть у встановленому порядку залучатися фахівці інших установ, організацій і підприємств, а також експерти міжнародних організацій.

Здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Проведення додаткових державних екологічних експертиз здійснюється за ініціативою заінтересованих осіб на підставі договору про надання еколого-експертних послуг або за рішеннями Кабінету Міністрів України, уряду Автономної Республіки Крим, місцевих Рад чи їх виконавчих комітетів.

Кабінет Міністрів України відповідно до ст. 13 Закону України „Про екологічну експертизу” постановою від 27.07.1995 № 554 „Про перелік видів діяльності та об’єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку” затвердив перелік видів діяльності та об’єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

З урахуванням того, що полювання на мисливські види тварин та птахів не віднесено до Переліку видів діяльності та об’єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, який затверджений Кабінетом Міністрів України то колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що здійснення державної екологічної експертизи при видачі Державним комітетом лісового господарства України та Міністерством охорони навколишнього природного середовища України відповідних наказів „Про затвердження лімітів добування (відстрілу, відрову) диких парнокопитних та хутрових звірів у сезон полювання та „Про проведення полювання в мисливський сезон” не є обов’язковим.

Також, колегія суддів приймає до уваги і те, що ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” оспорюючи рішення, дії, бездіяльність Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Державного комітету лісового господарства України при видачі проектів наказів не надали доказів того, що наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 21.04.2005 № 142, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2005 за № 473/10753 „Про затвердження лімітів добування (відстрілу, відлову) диких парнокопитних та хутрових звірів у сезон полювання 2005/2006 років” та наказ Державного комітету лісового господарства України від 28.03.2005 № 259, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2005 за № 361/10641 „Про проведення полювання в мисливський сезон 2005/2006 року” визнані в судовому порядку недійсними чи скасовані.

Відповідно до ст. 51 Закону України „Про тваринний світ”, який втратив чинність 13.12.2001 для забезпечення охорони й організації раціонального використання тваринного світу проводиться державний облік тварин та облік обсягів їх добування, а також ведеться державний кадастр тваринного світу, який містить систематизовану сукупність відомостей про географічне поширення видів (груп видів) тварин, їх чисельність і стан, характеристики середовища їх перебування і сучасного господарського використання та інші необхідні дані.

Порядок ведення обліку тварин та обсягу їх добування встановлюється Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України.

Також ст. 56 Закону України „Про тваринний світ” в редакції від 13.12.2001 встановлено, що для забезпечення охорони та організації раціонального використання тваринного світу ведуться державний облік тварин, облік обсягів їх добування, а також державний кадастр тваринного світу, який містить систематизовану сукупність відомостей про географічне розповсюдження видів (груп видів) тварин, їх чисельність і стан, характеристики середовища їх існування і сучасного господарського використання та інші необхідні дані.

Порядок ведення обліку тварин та обсягу їх добування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань статистики, заінтересованими органами виконавчої влади та відповідними науковими установами.

Форма звітів про державний облік тварин та облік обсягів їх добування, порядок їх заповнення та періодичність подання затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань статистики за поданням спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади з питань мисливського господарства та полювання, рибного господарства, погодженим із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів.

Порядок ведення державного кадастру тваринного світу визначається Кабінетом Міністрів України.

Положення про порядок ведення державного кадастру тваринного світу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 № 772 (далі – Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державний кадастр тваринного світу - систематизована сукупність відомостей про географічне поширення видів (груп видів) тварин, їх чисельність і стан, характеристики середовища їх перебування і сучасного господарського використання, а також інших даних необхідних для забезпечення охорони і раціонального використання тваринного світу.

Державний кадастр тваринного світу ведеться за окремими видами (групами видів) тварин, із застосуванням єдиних, установлених для кожної конкретної групи видів тварин методології та уніфікованих форм звітної кадастрової документації. Інструкції щодо ведення державного кадастру тваринного світу, які встановлюють вимоги до здійснення кадастрових робіт, склад кадастрової документації та даних, що до неї входять, розробляються і затверджуються Мінприроди за участю Мінлісгоспу, Держрибгосппрому і Національної академії наук (п. 3 Положення).

Згідно п. 5 Положення організація ведення державного кадастру тваринного світу, координація діяльності, пов'язаної з виконанням кадастрових робіт, а також державний контроль за якістю і вірогідністю даних, що включаються до кадастру, здійснюються Мінприроди та його органами на місцях.

Відповідно до п. 6 Положення Мінприроди та його органи на місцях визначають головні і базові наукові організації та установи, на які покладається ведення державного кадастру тваринного світу і які відповідають за виконання кадастрових робіт за окремими видами (групами видів) тварин.

Визначення головних наукових організацій та установ з ведення державного кадастру тваринного світу здійснює Мінприроди за погодженням з Національною академією наук та міністерствами і відомствами, у віданні яких вони перебувають.

Головні наукові організації та установи здійснюють розроблення інструкцій щодо ведення державного кадастру тваринного світу, координацію роботи базових організацій та установ, оброблення і узагальнення одержаної інформації, її підготовку до розгляду в Мінприроди.

Базові наукові організації та установи здійснюють поточне проведення кадастрових робіт, збір і оброблення первинних даних на закріплених за ними територіях за певними видами (групами видів) тварин і передають ці дані для узагальнення відповідним головним науковим організаціям чи установам.

Наукові організації та установи, які не залучені до ведення кадастрових робіт, але виконують наукові дослідження, що фінансуються з державного бюджету або позабюджетних фондів охорони навколишнього природного середовища, зобов'язані надавати одержану під час виконання цих досліджень інформацію науковим організаціям і установам, які ведуть державний кадастр тваринного світу. Користувачі об'єктами тваринного світу відповідно до статті 26 Закону України “Про тваринний світ” зобов'язані проводити первинний облік чисельності і використання диких тварин, вивчати їх стан, характеристики угідь, де перебувають дикі тварини, та подавати цю інформацію базовим організаціям та установам, які ведуть державний кадастр тваринного світу (п. 7 Положення).

Відповідно до п. 8 Положення Державний кадастр тваринного світу видається один раз на п'ять років. За рішенням Мінприроди дані про зміни кадастрових показників окремих видів тварин можуть видаватись через коротший проміжок часу.

Також, підпунктом 9 п. 4 Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого Указом Президента України від 10.02.2004 № 176/2004 передбачено, що Мінприроди України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує ведення державних кадастрів рослинного і тваринного світу, бере участь і ведені державного водного кадастру.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про противоправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, яке є суб’єктом владних повноважень, та заперечуючи проти позову не надало належних та допустимих доказів того, що міністерство веде державний кадастр тваринного світу в порядку, передбаченому Положенням про порядок ведення державного кадастру тваринного світу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 № 772.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачам в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не організації та не ведені державного кадастру тваринного світу неправомірними та зобов’язання Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виконувати дії з організації ведення в Україні державного кадастру тваринного світу і вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В частині позовних вимог щодо визнання рішення дії, бездіяльність Державного комітету лісового господарства України, які полягають у не встановленні строків полювання на норку американську, кроля дикого, рябчика, тетерука та інших тварин неправомірними, та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не встановлені в своїх наказах лімітів видобування норки американської, нутрії вільної та окремо куниці лісової та куниці кам’яної неправомірними колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в їх задоволені з огляду на те, що ГО „ЕкоПраво – Київ” та БФ „Київський еколого – культурний центр” не зазначили, в яких саме наказах відповідачів не встановлено строків на полювання на норку американську, кроля дикого, рябчика, тетерука та інших тварин та лімітів на видобування норки американської, нутрії вільної та окремо куниці лісової та куниці кам’яної.

Що ж стосується позовних вимог в частині зобов’язання Державного комітету лісового господарства України встановлювати строки полювання на норку американську, кроля дикого, рябчика, тетерука та інших тварин, передбачених у Законі Україні „Про мисливське господарство та полювання” та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України затверджувати на мисливський сезон ліміти видобування норки американської, нутрії вільної та окремо куниці лісової та куниці кам’яної, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивачі не вказали на які мисливські сезони необхідно встановлювати ліміти на видобування та строки полювання та в чому полягають порушення з боку відповідачів.

Відповідно до ст. 38 Закону України „Про тваринний світ” з метою збереження і відтворення тварин здійснення окремих видів використання об’єктів тваринного світу, а також вилучення з природного середовища тварин може бути обмежено або повністю заборонено на певній території чи на певні строки в порядку, передбаченому цим законом та іншими нормативно – правовими актами.

Підстави заборони щодо здійснення полювання встановлено ст. 20 Закону України „Про мисливське господарство та полювання”.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, з яких відмовлено в задоволенні позову в частині заборони полювання на норця великого, курочку водяну, пастушка, кеклика до впровадження в Україні державного обліку цих тварин.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова господарського суду м. Києва від 18.09.2006 у справі № 18/171-А підлягає зміні в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не організації та не ведені державного кадастру тваринного світу неправомірними та зобов’язання Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виконувати дії з організації ведення в Україні державного кадастру тваринного світу і вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду м. Києва від 18.09.2006 у справі № 18/171-А змінити.

2. Постанову господарського суду м. Києва від 18.09.2006 у справі № 18/171-А в частині визнання дій Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не організації та не ведені державного кадастру тваринного світу неправомірними та зобов’язання Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виконувати дії з організації ведення в Україні державного кадастру тваринного світу скасувати та в цій частині прийняти нове рішення.

3. Визнати дії Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, які полягають у не організації та не ведені державного кадастру тваринного світу неправомірними.

4. Зобов’язати Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виконати дії з організації ведення в Україні державного кадастру тваринного світу.

5. В іншій частині постанову господарського суду м. Києва від 18.09.2006 у справі № 18/171-А залишити без зміни.

6. Постанова набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з дня її складення в повному обсязі.

7. Постанова в повному обсязі складена 23.04.2006.

8. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя          Студенець  В.І.

Судді

Андрієнко  В.В.

Малетич  М.М.