ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

29.03.2007                                                           Справа № 11/74-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А. за участю представників сторін:

від позивача: Ібрагімової О.О.- уповн. предст, дов. № 01/60 від 06.03.2007р.

від   відповідача: Довгошеі Л.М.- зав. юр. сект., дор. № 64/07 від 01.02.2007р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Виробничий південний біотехнологічний центр", м. Херсон

до Управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м. Херсона, м. Херсон

про визнання недійсними рішень Управління ПФУ у Дніпровському районі №123 від 28.11.2006р. та №108 від 26.09.2006р.

Провадження у справі відкрито за позовом про визнання недійсними двох рішень відповідача, якими позивачеві визначено штрафи і пеню за порушення термінів сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - внески).

Позивач вказує, що є державним підприємством, підпорядкованим Міністерству аграрної політики України. Несвоєчасність сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з якою контролюючий орган визначив позивачеві штраф і пеню, обумовлена скрутним фінансовим становищем підприємства у 2006 році. Хоча пункти 8 та 9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і передбачають в якості відповідальності за порушення термінів сплати  внесків і пеню і штраф одночасно, застосування пені і штрафу за такі порушення не відповідає ст.61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Позивач серед обґрунтувань  вимог посилається на ст.233 ГК України, за якою передбачено можливість та підстави зменшення санкцій.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення проти позовних вимог, які полягають у наступному.

Відповідно до п.6 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно ч.6 ст.20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для вищезазначеного платника є календарний місяць.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

- 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Штрафні санкції та пеня по рішенню № 108 нараховані за період з 21.03.2006 р. по 20.09.2006р. та з 20.07.2006 р. по 20.09.2006р.; по рішенню № 123 за період з 08.11.2006р. по 20.11.2006 р. та з 31.10.2006р. по 20.11.2006р. із розрахунку  штрафних санкцій - 10%, 20%, 50%.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Оскільки підприємством своєчасно та в повному обсязі не сплачувались страхові внески, управлінням були правомірно винесені рішення про застосування фінансових санкцій та врахування пені.

Згідно з ч.12 ст.20 Закону, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків, також в ч. 6 ст. 18 зазначено, що законодавством  не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або  звільнення від їх сплати.

У відповідності до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішуються відповідним  господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Виходячи зі змісту цієї норми суд розглядає по суті вимоги за предметом про визнання недійсним акту, сформульованим та незміненим позивачем, такі вимоги по суті адміністративно-правові, залишаються підвідомчими і у сформульованому таким чином предметі господарським судам України.

С у д    в с т а н о в и в:

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Херсона № 108 від 26.09.2006р. до Державного підприємства "Виробничий південний біотехнологічний центр" застосовано штраф у сумі 20226,25грн. та пеню в 7305,97грн. Прийняття цього рішення контролюючим органом мотивується застосуванням п.2 ч.9 ст.106 Закону, в судове засідання відповідачем  надано два розрахунки складових вказаних застосованих штрафів і пені, за якими відповідальність застосовано за період прострочки  платежів з 21.03.2006р. по 20.09.2006р.

Іншим рішенням цього ж контролюючого органу - № 123 від 28.11.2006р. до того ж  платника внесків застосовано штраф у розмірі 14911,69грн. та пеню в 4733,03грн. Прийняття цього рішення Управління Пенсійного фонду України  у Дніпровському районі м. Херсоні мотивує застосуванням тих же норм; також в судовому засіданні відповідачем надано два розрахунки складових частин вказаних застосованих штрафів і пені, за якими відповідальність застосовано у зв'язку з прострочкою платежів з 21.06.2006р. по 20.11.2006р.

Позов за заявленим позивачем предметом і підставами підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Пункт другий ч.9 ст.109 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” викладено наступним чином: “за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

- 10% своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20% зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50% зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% цих сум, розрахована за кожний день прострочки платежу".

Тобто, за порушення строків сплати внесків платник за змістом ст.106 Закону має нести одночасно відповідальність і у вигляді пені і у вигляді штрафу.

Контролюючим органом за його позицією у спорі застосовано за порушення термінів оплати страхових внесків одночасно штраф і пеню. Така можливість передбачена  ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Однак за ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Застосовані штраф і пеня є юридичною відповідальністю одного виду, їх застосовано за одне й те саме правопорушення.  Таким чином, за оцінкою суду при застосуванні відповідачем одночасно штрафу й пені не дотримано ст.61 Конституції України, яка є актом прямої дії. Правова позиція суду при вирішенні спору й оцінці змісту ч.8, 9 ст.106 названого Закону та ст.61 Конституції України - на користь ст.61 Основного Закону держави - Конституції України.

Поряд з викладеним безпосередньо наведений текст оспорюваних рішень не містить даних про повний склад економічного правопорушення, у зв'язку з яким до позивача застосовано штраф і пеню. Зокрема не вказано як на об'єктивну сторону порушення (в чому саме воно полягає в фактичних обставинах) так і на суб'єктивну сторону (в чому полягає вина державного підприємства - юридичної особи в порушенні термінів сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування).

Пеня за її правовою природою є відповідальністю за прострочення виконання за кожний день прострочення, відповідно залежить від кількості днів прострочки певного за природою зобов'язання.

Штраф є відповідальністю у вигляді фіксованої суми, що сплачується суб'єктом господарювання в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на викладене, відповідною природі порушення, яке полягає у прострочці оплати внесків, є відповідальність у вигляді пені, відтак, штраф поряд з застосуванням пені є другою відповідальністю цього ж виду за одне й те ж порушення строків оплати внесків.

З огляду на невідповідність ст.61 Основного Закону України, який є актом прямої дії, оспорюваних актів у частині застосування штрафів понад застосовану пеню, суд задовольняє позов щодо вимог про визнання недійсними рішень відповідача в частині застосування до позивача штрафів у сумах 20226,25грн. та 14911,69грн.

Підстав визнавати недійсними оспорювані рішення в частинах застосування 7305,97грн. та 4733,03грн. пені за заявленим позовом суд не вбачає.

Частково задовольняючи позов немайнового характеру, суд порівну розподіляє витрати з судового збору у справі: половину покладає на позивача, половину - на Державний бюджет України.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними рішення Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Херсона № 108 від 26.09.2006р. в частині визначення Державному підприємству "Виробничий південний біотехнологічний центр" 20226грн. 25коп. штрафу та рішення цього ж контролюючого органу № 123 від 28.11.2006р. в частині визначення цьому ж платникові внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування 14911грн. 69копр. штрафу.

3. В решті вимог відмовити.

4.Стягнути з Державного бюджету України (Уповноважений територіальний орган - Управління Державного казначейства у Херсонській області, м. Херсон, вул. Комсомольська, буд. 21, ) на користь  Державного підприємства "Виробничий південний біотехнологічний центр" (код ЄДР 00415468, м. Херсон, вул. перекопська, буд. 168, АТ "Індекс-банк", р/р № 2001, МФО 352703) 1грн. 70коп. витрат зі сплати судового збору.

Виконавчий лист видати за зверненням позивача після набрання постановою законної сили.

5. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня  складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо такої заяви не буде подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційної скарги у визначений строк подано не буде, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                  В.В. Чернявський

У повному обсязі постанову

складено  02.04.2007р.