ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.

Справа №  6/39/07

м. Миколаїв

за позовом
ТОВ "ДС" м.Миколаїв

до відповідача
ДПІ у Центральному р-ні м.Миколаєва

про
Визнання неправомірними видання наказу, направлення і прибуття на перевірку

Суддя                                                                                                       Ткаченко О.В

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача
Цимбалюк Ю.М., Каменський В.І.

Від відповідача
Васильчиков І.В., Томашевський О.О.

Суть спору: 10 січня 2007 року виконуючим обов'язки начальника ДПІ у Центральному р-ні м. Миколаєва виданий наказ № 16 на проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ „ДС" із зазначенням тривалості перевірки з 10.01.2007р. по 23.01.2007р., і направлення на перевірку за № 7/23-700.

В той же день працівники податкової служби  прибули на перевірку.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Товариство звернулося з позовом про визнання неправомірними видання наказу, направлення і прибуття на перевірку, оскільки перевірка може проводитись тільки з дозволу суду. Крім того, щодо   суб'єктів  малого підприємництва  тривалість перевірки не може перевищувати 5 робочих днів.

Відповідач позов не визнав в тій частині, що перевірка у відповідності до ст.11-1 Закону "Про державну податкову службу в Україні" може проводитись за рішенням керівника податкового органу без рішення суду.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 11-1 Закону №509 "Про державну податкову службу в Україні" передбачено, що позапланова виїзна  перевірка  може  здійснюватися  лише   на підставі  рішення  суду.

В той же час, цією ж статтею передбачено можливість позапланової перевірки на підставі наказу керівника податкового органу.

Отже вказані норми припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків контролюючих органів.

Можливість такого неоднозначного трактування вбачається і з змісту Листа Міністерства Фінансів від 11.05.2005р. № 31-17500-3-3/3250 в якому вказано, що розробляється проект про усунення цієї норми, якою позапланова перевірка може проводитись лише на підставі рішення суду.

Відповідно до пп.4.4.1 п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000  № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виходячи з цього, суд погоджується з доводами позивача і вважає неправомірним проведення перевірки без наявності рішення суду.

Неправомірним є також зазначена податковою службою тривалість перевірки, оскільки відповідно до ч.10 ст.11-1 Закону №509, тривалість позапланової виїзної  перевірки щодо суб'єктів малого підприємництва  не   повинна перевищувати 5 робочих днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неправомірними видання ДПІ у Центральному р-ні м. Миколаєва наказу №16 від 10.06.2006р., направлення на перевірку від 10.06.2006р. за № 7/23-700 і вихід на перевірку 10.06.2006р.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя