ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.07 р.                                                                             Справа № 22/105а

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Прядці І. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агротехніка - Україна” м. Донецьк

до: Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції

про скасування податкового повідомлення – рішення від 30.11.2004 р. № /0

за участю

прокурора:

представників сторін:

від позивача: Колесник О. О. – за довір.

від відповідача: Сенніков А. А. – за довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агротехніка - Україна” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення – рішення від 30.11.2004 р. № /0 (судом врахована заява про зміну предмету позову від 03.04.2007 р.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірне податкове повідомлення – рішення, а також акт перевірки своєчасності сплати податку на землю від 16.11.2004 р. № 2746/15-2, який став підставою для його прийняття, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, позивач наполягає на тому, що податковий орган повноважній посадовій особі Донецького обласного акціонерного товариства закритого типу „Агротехніка” м. Донецьк, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „Агротехніка - Україна” м. Донецьк, акт перевірки від 16.11.2004 р. № 2746/15-2 та спірне податкове повідомлення – рішення не вручив, що позбавило підприємство можливості оскаржити їх в адміністративному або судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечує і наполягає на тому, що за приписами ч. 1 ст. 17 Закону України „Про плату за землю” податкове зобов’язання по земельному податку, визначене у податковій декларації на поточний рік, повинно сплачуватися за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю.

Частиною 1 ст. 25 вказаного Закону передбачено, що за прострочення встановлених строків сплати земельного податку стягується пеня. Крім того, відповідно до ст. 26 та ст. 27 за порушення норм цього Закону платники несуть відповідальність, передбачену Земельним кодексом України та законами України.

Таким чином, на думку податкового органу, порушення позивачем встановленого ч. 1 ст. 17 Закону України „Про плату за землю” граничного терміну сплати узгодженого податкового зобов’язання є підставою для застосування до нього передбачених п. п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафних (фінансових) санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

16.03.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Агротехніка - Україна” м. Донецьк було зареєстроване як юридична особа.

Позивач є правонаступником Донецького обласного акціонерного товариства закритого типу “Агротехніка” м. Донецьк, про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг зі Статуту підприємства.

16.11.2004 р. Гірницькою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Макіївки був складений акт перевірки Донецького обласного акціонерного товариства закритого типу “Агротехніка” м. Донецьк № 2746/15-2, яким зафіксований факт порушення вимог п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. 54 Закону України “Про Державний бюджет України на 2001 рік”, ст. 51 Закону України “Про Державний бюджет України на 2002 рік”.

Під час розгляду справи судом було з’ясовано, що зазначене порушення полягає в несвоєчасній сплаті самостійно узгоджених податкових зобов’язань по земельному податку, визначених у податкових розрахунках земельного податку на 2001, 2002 роки.

30.11.2004 р. Гірницькою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Макіївки було прийняте податкове повідомлення – рішення № /0, яким до Донецького обласного акціонерного товариства закритого типу “Агротехніка” м. Донецьк застосовані передбачені п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні (фінансові) санкції в сумі 54 182,87 грн.

Наказом Державної податкової адміністрації у Донецькій області від 30.06.2006 р. № 264 Гірницька міжрайонна державна податкова інспекція м. Макіївки була реорганізована. На її базі створена Макіївська об’єднана державна податкова інспекція, яка є правонаступником прав та обов’язків реорганізованої державної податкової інспекції.

17.07.2006 р. відбулась державна реєстрація Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехніка-Україна” м. Донецьк підлягає задоволенню за наступними підставами.

Проблемою даного спору є правильність застосування норм підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” по відношенню до термінів сплати плати за землю, виходячи з місячного звітного податкового періоду.

Преамбулою Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що зазначений закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює, серед іншого, порядок визначення податкового зобов’язання, базовий податковий період, строки сплати податків,  відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 17.1 статті 17 зазначеного Закону передбачено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства  накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 зазначеного Закону штрафні (фінансові) санкції застосовуються у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим законом.

Статтею 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що під терміном “податкова декларація”, у розумінні цього Закону, є окрім самої декларації також “розрахунок”.

Порядок узгодження сум податкового зобов’язання визначений статтею 5 цього закону, де під самостійним узгодженням податкового зобов’язання розуміється подання платником податку до податкового органу податкової декларації з визначенням в ній податкового зобов’язання. Податкове зобов’язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації вважається  узгодженим з дня подання такої податкової декларації (розрахунку).

Відповідно до ч. 1 п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації (розрахунку), протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації (розрахунку).

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що може, зокрема, дорівнювати календарному року. При цьому, для цілей цього підпункту під терміном “базовий податковий період” слід розуміти перший податковий період звітного року, визначеного законом з питань оподаткування. Тобто, період у якому платник податку зобов’язаний звітувати перед податковим органом шляхом подання декларації з визначенням податкових зобов’язань.

Для земельного податку таким законом є Закон України “Про плату за землю” від 03.07.1992 р. № 2535-12 (із наступними змінами та доповненнями), стаття 14 якого визначає, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Відповідно до п. 2 Порядку подання податкового розрахунку земельного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.10.2001 р. № 434,  розрахунок податку складається на підставі даних державного земельного кадастру за станом на 1 січня поточного року і щороку подається власником землі та/або землекористувачами до органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки до 1 лютого поточного року з розбивкою річної суми земельного податку рівними частками за місяцями.

Базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року, в розумінні підпункту “в” підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, передбачає подання податкової декларації протягом 60-ти календарних днів за останнім календарним днем звітного податкового року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України “Про плату за землю” від 03.07.1992 р. № 2535-XII (зі змінами та доповненнями) податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничні терміни сплати податку на землю визначені Законом України “Про плату за землю” і не є граничними строками, встановленими Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування штрафу стала несвоєчасна, на думку відповідача, сплата земельного податку за 2001 та 2002 року, яка повинна була здійснюватись щомісячно частками.

Судом при розгляді даної справи враховано, що у законодавстві по різному визначені строки сплати земельного податку, що припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов’язків платника податку щодо сплати цього податку.

Підпунктом 4.4.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (із змінами та доповненнями) встановлено, що у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону,  або коли  норми  різних  законів  чи різних    нормативно-правових   актів   припускають   неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків  або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як  платника  податків,  так  і  контролюючого  органу, рішення приймається на користь платника податків.

Статтею 25 Закону України “Про плату за землю” передбачена відповідальність за порушення встановлених строків сплати податку у вигляді пені, інших санкцій не передбачено.

Таким чином, у податкового органу відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати податкових зобов’язань на спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87,94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають присудженню позивачеві з Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,         69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехніка-Україна” м. Донецьк до Макіївської об’єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення – рішення від 30.11.2004 р. № /0  задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення – рішення від 30.11.2004 р. № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехніка-Україна” м. Донецьк судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня підписання постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                              Волошинова Л.В.