КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22.05.07 р.          № 49/272-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кляшторний С.С. - дов.  №5/9/10-025 від 09.01.2007р.

від відповідача - не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 18.01.2007

у справі № 49/272-А

за позовом           Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва

до           Будівельна корпорація "УкрАзіаБуд"

про          зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва (надалі-позивач) звернулась до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити дії щодо надання деталізованого переліку активів, на які розповсюджується право податкової застави з метою подальшої ідентифікації і продажу таких активів для погашення податкового боргу БК “УкрАзіаБуд”.

Постановою Господарського суду міста Києва від 18.01.2007р. у справі № 49/272-А у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданою постановою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 18.01.2007р. по справі № 49/272-А та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтуваннях своїх вимог апелянт стверджує, що суд неповно з’ясував обставини  що мають значення для справи.

Представник апелянта (позивач) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до Будівельної корпорації “УкрАзіаБуд” (надалі-відповідач) з запитом № 5615/10/24-024 від 07.08.2006р. про надання в триденний термін з моменту отримання завірені печаткою переліки рухомого та нерухомого майна, копії балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про обсяги виробництва на момент виникнення податкового боргу та, при наявності договорів оренди, перелік орендарів для виконання опису активів підприємства та реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Листом від 16.08.2006р. відповідач повідомив позивача, що інформацію буде надано до ДПІ в Святошинському районі м. Києва 21.08.2006р., оскільки потрібно вибрати активи, які на даний час не знаходяться в інших заставах: в заставах банків при наданні кредитів, накладено арешти виконавчими службами по рішенням суду, а також активи, які знаходяться не на території України, а саме в Туркменістані.

Листом від 21.08.2006р. відповідач повідомив позивача, що станом на 01.07.2006р. на балансі БК “УкрАзіаБуд” обліковуються такі активи: основні засоби - 22975,0 тис. грн.; виробничі запаси – 6994,0 тис. грн.; товари – 20092,0 тис. грн. Відповідач також зазначив, що розшифровку активів матиме можливість надати лише після виходу головного бухгалтера з відпустки.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Згідно п. 8.2.2 ст. 8  вищенаведеного Закону з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов’язань або податкового боргу. Положення підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 визнано такими, що не відповідають Конституції України, в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу згідно з Рішенням Конституційного суду України від 24.03.2005р. №2-рп/2005.

Абзацом 4 пп. 8.6.5. п. 8.6. статті 8 Закону України встановлено, що податковий керуючий має право здійснювати перевірки стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, провадити опис активів для їх продажу у випадках, передбачених цим Законом, одержувати від боржника повну інформацію про операції із заставленими активами, а в разі їх відчуження без згоди податного органу (за умови коли наявність такої має бути обов’язковою згідно з нормами цього Закону) отримувати пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб.

Таким чином, законодавством не передбачено обов’язок платника податку, активи якого перебувають у податковій заставі, складати опис своїх активів, чи надавати додаткову інформацію податковим органам щодо характеру своїх активів.

Відповідно до Податкового роз’яснення положень статті 8 Закону України від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, затвердженого наказом ДПА України від 6 липня 2006 року №385 активи, які є предметом податкової застави, описуються в акті (за формою, що додається) у день вручення першої податкової вимоги або в інші дні, коли можливо здійснити такий опис. Опис заставних активів здійснюється таким чином, щоб у подальшому такі активи можна було ідентифікувати. Тобто, крім найменування заставних активів вказується їх детальна характеристика: вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо. Платник податків самостійно визначає перелік активів, на які розповсюджується право податкової застави і які в подальшому можуть бути реалізовані в рахунок погашення його податкового боргу в порядку, встановленому законодавством України.

При цьому, якщо платник податків самостійно не визначає перелік таких активів або визначені платником податків активи не можуть бути використані як джерело погашення податкового боргу (не є ліквідними та реальними для продажу), податковий керуючий зобов'язаний самостійно визначити склад активів, на які може бути розповсюджене право податкової застави.

У разі неможливості проведення опису активів у податкову заставу, опис активів такого платника податків може бути здійснений за даними відповідних органів реєстрації.

Самостійне визначення переліку активів, на які розповсюджується право податкової застави і які в подальшому можуть бути реалізовані в рахунок погашення його податкового боргу в порядку, встановленому законодавством України, є правом платника податків, а не його обов'язком.

Таким чином, місцевим судом повно та всебічно досліджено всі обставини справи, з дотриманням норм керуючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись Прикінцевими положеннями та ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, –

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 18.01.2006р. справі № 49/272-А залишити без змін.

2. Справу № 49/272-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її виготовлення в повному обсязі та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді