ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.07 р.                                                                               Справа № 1/73пд

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ в особі Донецької філії Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, м. Донецьк

до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерквант”, м. Маріуполь

про врегулювання розбіжностей, що виникли під час укладення господарського договору.

Суддя                                    Азарова З. П.

При секретарі судового засідання:  Розум А.С.

Представники :

Від позивача  –  Сандул. М.О.- представ за дов.

Від відповідача – Ворона  Ю.С. – представ. за дов.

В засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

В судовому засіданні 05.06 року оголошено перерву для виготовлення та оголошення рішення.

Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком”,  м. Київ в особі Донецької філії Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, м. Донецьк звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерквант”, м. Маріуполь про врегулювання розбіжностей, які виникли під час  укладання господарського договору №47-14-43 про надання телекомунікаційних послуг на місцевому рівні. Розбіжності виникли з одинадцяти пунктів.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав копію проекту до договору №47-14-43 від 01.02.2007 року, копію протоколу розбіжностей, копії правоустановчих документів.

Ухвалою від  20.03.2007 року порушено провадження у справі, яка призначена до розгляду.

В судовому засіданні  26.04.2007 року  сторони заявили клопотання  про надання строку для врегулювання спору. Клопотання задоволено. В судовому засіданні оголошено перерву.

В наступному судовому засіданні сторони заявили клопотання про продовження строку розгляду справи згідно ст. 69 Господарського процесуального кодексу України для можливого врегулювання неузгоджених розбіжностей. Клопотання  задоволено. Розгляд справи був відкладений.

Заявами від  05.04.2007 року, 23.04.2007 року позивач уточнив пункти договору, за якими виникли розбіжності  до договору, а в судовому засіданні 05.06.2007 року сторони пояснили, що частково спір врегульований,  про що наданий протокол узгодження. Розбіжності залишені по пунктам 2.1.13,  3.6,  4.2,  7.1 та додатку №9.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив, що при укладенні договору № 47-14-43 від 01.02.2007 року про надання телекомунікаційних послуг між сторонами виникли розбіжності по окремим пунктам  договору.

Відповідно до ст. 649 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України позивач звернувся з позовом про вирішення переддоговірного спору.

При розгляді спору сторони частково узгодили розбіжності, залишивши неузгодженими пункти 2.1.13, 4.2, 3.6, 7.1 та додаток №9, а саме:

1)          протоколом розбіжностей відповідач доповнив договір пунктом 2.1.13 наступного змісту: “Провести остаточний розрахунок за телекомунікаційні послуги доступу до  телекомунікаційних мереж на місцевому рівні надані у період з 01.02.2007 року до 30.04.2007 року з урахуванням остаточно визначених розрахункових такс, в яких буде враховано собівартість завершення від телекомунікаційної мережі Укртелекому на телекомунікаційній мережі Оператора через точки взаємоз”єднання” вважаючи, що вказані доповнення має бути, так як розрахункова такса у розмірі 0,01 грн. – це лише  мінімальна вартість послуги  доступу до мережі оператора телекомунікацій в той час, як реальна вартість такої послуги відповідно до п. 2 ст. 57 Закону України “Про телекомунікації”.

Позивач вважає, що оскільки порядок розрахунків за надані послуги передбачені пунктами 3.1.-3.8 договору та  додатком №3, необхідність  доповнення        пунктом 2.1.13  відсутня.

Суд розглянув вказану розбіжність і вважає, що розділом 2 договору передбачені права та обов’язки сторін, тому вказаний розділ не може бути доповненим   порядком розрахунків, який пропонує відповідач  у п. 2.2.1.13. Порядок розрахунків передбаченим розділом 3 та додатком №3, з яким сторони погодилися. Крім того, відповідач  вказаним пунктом пропонує провести остаточний розрахунок за період з 01.02.2007 року до 30.04.2007 року, в той час, як спір за даним пунктом розглядається за межами вказаного строку.  Суд вважає недоцільним доповнити договір  пунктом 2.1.13  і пропозиція відповідача  не приймається.

2)          пунктом 4.2 договору позивач передбачив відповідальність оператора (відповідача) за несвоєчасну оплату послуг у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний день затримки платежу, включаючи день оплати.

Відповідач протоколом розбіжностей передбачив таку відповідальність у виді пені в розмірі облікової ставки НБУ,  посилаючись на п.2 ст. 36 Закону України “Про телекомунікації”. Позивач вважає, що вказаною статтею передбачена відповідальність споживачів телекомунікаційних послуг, а відповідач за договором є оператором, відповідальність якого передбачена статтею 40 Закону. За порушення грошового зобов’язання відповідальність слід встановити за редакцією п. 4.2 договору.

Разом з тим, згідно Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 року за прострочку грошового зобов’язання, суб’єктами якими є підприємства, установи та організації незалежно від форми власності та господарювання, а також фізичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності, боржники сплачують кредиторам пеню в розмірі, що встановлена договором та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5 ст. 231 Господарського кодексу України у разі  недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов’язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Норма пункту 6 вказаної статті регулює виключно правовідносини між сторонами щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань і встановлений новий граничний розмір штрафних санкцій. Він нарахований у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ за весь час користування грошовими коштами, якщо іншій розмір не встановлений законом або договором.  А відтак, оскільки сторони пунктом 4.2. не дійшли до згоди щодо розміру пені, то суд враховує вищевикладене і приймає редакцію відповідача і пеня, повинна визначатися обліковою ставкою НБУ.

3)          пунктами договору 3.6. та 7.1 сторони не дійшли згоди до строку настання зобов’язань та строку дії договору.

Позивач пропонував пунктом 3.6. передбачити настання зобов’язань щодо надання та оплати послуг з дати взаємоз”єднання телекомунікаційних мереж сторін, з набуттям чинності договору з 01.01.2007 року до 31.12.2007 року (п.7.1).

Відповідач пропонував встановити строк з 01.02.2007 року, обґрунтовуючи це пунктом 2 ст. 631 Цивільного кодексу України, який передбачає, що договір набирає чинності з моменту його укладення.

Позивач посилається на пункт 3 вказаної статті, яка передбачає, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

Заслухавши представників сторін, господарський  суд не може погодитися з доводами позивача, оскільки пунктом 1 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пунктом 2 ст. 631 вказаного кодексу передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення. Пункт 3 вказаної статті надає сторонам можливість встановити інші строки, але це   можливо за згодою сторін. В даному спорі сторони не домовилися про застосування відносин до укладення договору, тому у суду відсутні підстави для затвердження вказаного пункту за пропозицією позивача.

Крім того, слід зазначити, що між  сторонами 01.12.2006 року був укладений договір №79-14-16, строк дії якого був передбачений пунктом 7.1. Договір набув чинності з дати його підписання та діє протягом одного року. Пунктом 7.2. договору сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє протягом одного календарного року з можливою подальшою пролонгацією на кожен наступний рік за умови наявності у споживача прав на АТС (власник, орендар тощо). Сторони не надали будь-які докази про  розірвання вказаного договору, тому  до 01.02.2007 року він діяв і правовідносини між ними були за  вказаним договором.

Щодо розбіжностей по додатку №9 до укладаємого договору, то вказаний додаток в ньому відсутній. Відповідач у протоколі розбіжностей пропонував до договору додаток №9 номерний ресурс Укртелекому у місті Макіївка, але редакція додатку відсутня. Тому вказаний додаток не може бути предметом розгляду спору.  Сторони не позбавлені внести будь-які зміни до договору, укласти додаткові угоди до нього в порядку, передбаченому ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 33,43,49,77,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Договір № 47-14-43 від 01.02.2007 року про надання телекомунікаційних послуг на місцевому рівні Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком”, м. Київ в особі Донецької філії  Товариству з обмеженою відповідальністю “Інтерквант”, м. Маріуполь вважати укладеним з 01.02.2007 року з врахуванням протоколу узгодження від 15.05.2007 року.

Пункти 3.6, 4.2, 7.1 прийняти в редакції відповідача.

Пропозицію відповідача щодо доповнення договору пунктом 2.1.13 та додатку №9  – відхилити.

Судові витрати покласти на обидві сторони.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю  “Інтерквант”, м. Маріуполь ( 87500, м. Маріуполь, пр. Леніна,68, , Індивідуальний податковий номер юридичної особи 13, свідоцтво №100010962 про реєстрацію платника податку на додану вартість п/р 0771 у МФ АКБ “Укрсоцбанк” МФО 334185) на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” (01030, м. Київ,б. Шевченко, 18 від імені якого на підставі Положення діє Донецька філія ВАТ “Укртелеком” 83000, м. Донецьк, вул.. Артема,74, р/р № 5171 в Укрсоцбанку м. Донецька, МФО 334011, код ЗКПО 01183764) судові витрати по сплаті державного мита в сумі 42 грн. 50 коп. та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 59 грн. 00 коп.

Рішення  оголошено  в  засіданні  та  набуває  законної  сили  після  закінчення десятиденного  строку   з  дня  його  прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд  Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня  прийняття або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя