ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2007
Справа №2-24/18764-2006

За адміністративним позовом – Прокурора м. Євпаторії в інтересах держави в особі ДПІ в м. Євпаторії ( м. Євпаторія, вул.Дм.Ульянова, 240)

До відповідачів  -1.  ТОВ «Долоніт» ( м. Київ,вул.. 40-річчя Жовтня,1002)

2. ПП ПКФ «Авангард» (АР Крим, м.Євпаторія, вул.Маяковського,24)

про визнання недійсними   угод

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Безверха Ю.А., гол.держ.подат.інспектор, дов. у справі.

Від відповідачів–  1. не з’явився.

2.не з’явився

За участю прокурора –Домнікової Я.І., посвідчення № 05364.

Обставини справи:

Прокурор звернувся до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі ДПІ в м. Євпаторії до відповідачів про визнання  недійсними угод, укладених між ними по купівлі-продажу  послуг на загальну суму  1017198,08грн. та ПДВ у сумі 203439,58грн. за нормами ГПК України.

Згідно резолюції  Першого заступника Голови ГС АРК Ковтун Л.О. в зв’язку з переходом судді Маргарітова  М.В. до іншого суду  справа передана на розгляд судді Колосової Г.Г. з присвоєнням № 2-2418764-2006.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи  юридичних  осіб  із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оскільки Державна податкова інспекції є суб’єктом владних повноважень, спір підлягає розгляду за правилами КАС України.

Ухвалою  ГС АР Крим від 22.01.2007р. справа прийнята суддєю Колосовою до свого провадження та відкрито провадження за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судове засідання 12.02.2007р. прокурор надав уточнення позовних вимог щодо  їх законодавчого обґрунтування.

Позивач та прокурор у судовому засіданні підтримують позовні вимоги.

Відповідачі явку представників до судового засідання не забезпечили, Про день слухання справи були надіслані судові повістки, які повернуті поштовими відділеннями  з позначкою пошти, що такої організації за вказаною адресою не існує.

Згідно ст.. 39 КАС України якщо місце фактичного проживання (перебування) відповідача, третіх осіб, свідків невідоме, суд може здійснити їх виклик через засоби масової інформації за останнім відомим місцем їхнього проживання (перебування) на території України. В зв’язку з чим  газеті «Євпаторийская здравница»  від 14.04.2007р. № 70(17356) опубліковано оголошення про час слухання справи.

Згідно з п. 6 ч. 3 розділу V11 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представника позивача та прокурора, суд, -

встановив:

Приватне  підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Авангард» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності -юридична особа виконкомом Євпаторійської міської ради 31.03.2004р. та узято на податковий облік в ДПІ в м. Євпаторії.

В результаті  проведеної планової  документальної  перевірки  ДПІ в м. Євпаторії  ( акт № 2 від 23.01.2006р.) встановлені взаємовідносини між ПП ВКФ «Авангард» м. Євпаторії та ТОВ «Долоніт» м. Києва , згідно з якими  в період з липня 2004р. по лютий включно 2005 року ТОВ «Долоніт» здійснював послуги та продавав товари, а  ПП «ВКФ «Авангард» оплатив  їх у загальній сумі  1220637грн., в тому числі ПДВ 203439,58грн. У доказ надані  14 податкових накладних (а.с.12-26)

З метою підтвердження цих взаємовідносин ДПІ в м. Євпаторії здійснений запит в ДПІ в Голосіївському району м. Києва на проведення  зустрічної перевірки ТОВ «Долоніт».

Позивачем в обгрунтування своїх вимог надане рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2005р.  по справі № 2-14813 2005р., згідно з яким визнано недійсними статут і установчий  договір ТОВ «Долоніт» з моменту реєстрації -27.07.2003р., а  також свідоцтво платника податку на додану вартість з дати його видачі - 01.10.2003р.

В зв’язку з чим прокурор на підставі ст.ст. 207 та 208 Господарського кодексу України просить визнати угоди недійсними, як такі, що укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави  і суспільства.

Дослідивши наданий документ,  суд  не приймає його до уваги як належний доказ за наступних підстав.

Згідно п.11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» однією з функцій державних податкових  інспекцій в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонних  та  об`єднаних  державних податкових інспекцій є звернення до судів з позовами  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок   їх майна.

Частиною 1, 3 статті 207 Господарського кодексу України передбачено: господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, чи зроблено з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, чи укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції, може бути за вимогою однієї зі сторін, чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним цілком чи частково. Виконання господарського зобов’язання, визнаного судом недійсним цілком чи часткового, припиняється цілком або частково з дня вступу рішення суду в законну силу як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Статтею  208 Господарського кодексу України передбачено, що якщо господарське зобов’язання визнане недійсним як здійснене з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, то при наявності наміру в обох сторін – у випадку виконання зобов’язання обома сторонами – у доход держави за рішенням суду стягується все отримане ними по зобов’язанню. У випадку наявності наміру лише в однієї зі сторін все отримане нею повинно бути повернуте іншій стороні, а отримане останньої чи приналежне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Аналізуючи норми Закону України «Про державну податкову службу в України» та  Господарського кодексу України суд вважає, що  ДПІ має право звертатись до суду з позовами про визнання угод недійсними лише у разі, якщо вони суперечать інтересам держави та суспільства.

Позивач у позові  не вказав  та  у засіданнях не представив доказів, підтверджуючих, що угода, укладена відповідачами з метою, є  свідомо протиправною  інтересам держави та суспільства і цією угодою спричинені які-небудь збитки або шкода.

В позові позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України, тоді як ця  норма взагалі не передбачає можливість визнання угоди недійсною.

Відповідно  ч. 1 ст. 9 КАС України та ч. 2 ст. 19 Конституції України  органи  державної влади  та органи місцевого  самоврядування,  їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не має повноважень, встановлених Законом України « Про державну податкову службу в Україні» та ст. 19 Конституції України, на пред’явлення позовів з підстав , вказаних в   позовній заяві.

Також необхідно вказати на те, що відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу  України правочином є дія особи, спрямована на придбання, зміну або припинення цивільних прав та  обов’язків.

Таким правочином між відповідачами є укладений договір купівлі-продажу товарів та послуг (л.спр.12-26)

Позивач у позові не обґрунтовує та  не доводить якої саме нормі закону не відповідає  ця угода.

А визнання недійсними установчих документів юридичної особи та свідоцтва платника податку на додану вартість  само по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту  державної реєстрації такої особи і до моменту  виключення з Державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Тим більш позивачем не надані докази виключення ТОВ «Доломіт» з Державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України  кожна сторона   повинна  довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, тоді як  ДПІ таких доказів не представило.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі   18 травня. 2007року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України  до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.