ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.05.07 р.                                                                               Справа № 6/55пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіной Л.Д.

При секретарі  Шабановой Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ, Донецької області

до відповідача:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс» м.Донецьк в особі філіалу збагачувальної фабрики “Дзержинська” м.Дзержинськ

третьої особи ____________________________________________________________________

про прийняття пунктів договору №07/3у на транспортне обслуговування між Державним підприємством “Дзержинськвантажтранс” і ТОВ “Енергоімпекс” від 28.12.2006р. у редакції позивача

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Сивцова Г.М. - представник по довіреності  №1 від 01.01.2007р.

Рашина Л.С. – представник по довіреності №2 від 01.01.2007р.

Язикова В.А. – представник по довіреності №3 від 01.01.2007р.

від відповідача –  Фролов Д.Є. – представник по довіреності від 12.04.2007р.

Шевченко Н.В. – представник по довіреності від 01.12.2006р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ, Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс» м.Донецьк в особі філіалу збагачувальної фабрики “Дзержинська” м.Дзержинськ про прийняття пунктів 2.1., 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у на транспортне обслуговування між Державним підприємством “Дзержинськвантажтранс” і ТОВ “Енергоімпекс” від 28.12.2006р. у редакції позивача.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог та вважає, що позивачем не було дотримано вимог процесуального законодавства щодо змісту позовної заяви та порядку її подання. Крім того вважає, що вимоги позивача не відповідають положенням законодавства України. А також вказує на те, що позивачем не надано належних доказів в обгрунтування заявлених вимог.

27 квітня 2007р. відповідач звернувся до суду з клопотанням у порядку ст.22 ГПК України, про витребування у позивача документів, які підтверджують розмір видатків, а також документів, які підтверджують порядок розрахунків за всіма статтями видатків, наведених у письмових калькуляціях. Суд задовольнив дане клопотання та ухвалою від 27.04.2007р. витребував у позивача ряд документів необхідних для вирішення  спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд

встановив:

відповідно листа №01/01 від 04.01.2007р. позивач направив відповідачу проект договору №07/3у  від  28.12.2006р. на транспортне обслуговування між Державним  підприємством  “Дзержинськвантажтранс”   та   ТОВ “Енергоімпекс”.

Відповідач підписав направлений  проект договору №07/3у  від  28.12.2006р. на транспортне обслуговування між ДП “Дзержинськвантажтранс” та ТОВ “Енергоімпекс” з протоколом розбіжностей та повернув його позивачу листом  без номеру та числа за вхідним  позивача від 30.01.2007р. № 51.

З метою необхідності досягнення згоди щодо всіх умов, зазначених в протоколі розбіжностей, позивач 15.02.2007р. надіслав відповідачу протокол погодження розбіжностей до договору, але відповідач повернув протокол погодження розбіжностей до договору залишений останнім без підпису.

Тому позивач звернувся до  господарського суду з позовною заявою про прийняття пунктів договору на транспортне обслуговування №07/3у від  28.12.2006р., по яким не досягнуто згоди, у редакції запропонованій ним в протоколі узгодження розбіжностей.

Як вбачається з матеріалів справи при укладанні договору на транспортне обслуговування №07/3у від 28.12.2006р. ДП “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ та  ТОВ “Енергоімпекс” не досягли погодження відносно  пунктів 2.1, 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р

Позивач виклав п.2.1 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “Здійснювати своїми засобами, по своїм шляхам за плату, встановлену “Транспортом”, послуги по доставці та відправленню вантажів від (до) ст.Кривий Торець до (від) фронтів вантаження-вивантаження”.

В обгрунтування своєї редакції п.2.1 позивач вказує на те, що підставою для цього є п.4.1 договору №07/3у від  28.12.2006р., тому наполягає на прийнятті   п.2.1 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс”.

Позивач виклав п.4.1 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “За перевезення вантажів, що поступають у адресу “Підприємства” та що відправляються “Підприємством”, останній сплачує “Транспорту” транспортні послуги по наступним тарифам:

-          вартість одного тоно-кілометра складає 0,66грн. (без ПДВ);

-           маневрова робота локомотива “Транспорту” (перестановка вагонів з одного вантажного фронту на іншій, подача навантажених вагонів на залізничні терези, підштовхування тощо) яка підлягає виконанню по окремій письмовій заявці “Підприємства” сплачується по плановій вартості локомотива- години за кожні 15 мінут (неповні 15мінут сплачуються як повні). Планова вартість 1 локомотива-години складає 269,20грн. (без ПДВ).  Зміна ціни проводиться “Транспортом” шляхом направлення у адресу “Підприємства” додаткового узгодження.

В обгрунтування своєї редакції п.4.1 позивач вказує на те, що зміна ціни провадиться “Транспортом” після узгодження з Міністерством вугільної промисловості, а ні з  “Підприємством” як того вимагає відповідач.  Даний пункт  заснований на “Розрахунку вартості одного тоно-кілометра на 2007р.  ВП “Вантажно-транспортне управління” ДП “Дзержинськвугілля”, який узгоджений першим заступником Міністра вугільної промисловості Зюковим Ю.Є. від 21.12.2006р. та “Калькуляції вартості 1 локомотива-години по ДП “Дзержинськвугілля””, затвердженої в.о. директора ДП “Дзержинськвугілля” Мещеряковим В.В. від 29.12.2006р., тому наполягає на прийнятті   п.4.1 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс”.

Відповідач проти прийняття п.2.1 та п.4.1 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс” заперечує, оскільки згідно із заявою від 15.01.2007р. позивач вимагає встановлення таких умов договору (п.п.2.1., 4.1) за якими останній буде наділений правом самостійно, без погодження з іншою стороною угоди, встановлювати тарифи на транспортне обслуговування. Відповідач з правомірністю такої вимоги не  погоджується так як згідно ч.4 ст.9 ЗУ “Про залізничний транспорт”, ст.58 Статуту Залізниць України розрахунки за роботи і послуги, пов”язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Вважає що діюче законодавство України не передбачає  здійснення державного регулювання тарифів на розглядані види транспортного перевезення. Отже, на думку відповідача, оскільки згідно з нормативними приписами встановлення тарифів за договором має відбуватися лише за взаємною домовленістю сторін, вимоги позивача про прийняття п.п.2.1, 4.1 договору у запропонованій ним редакції, яка передбачає можливість транспортної організації самостійно встановлювати тарифи на власні послуги без погодження з іншою стороною, є неправомірними та не підлягають задоволенню.

Позивач  виклав п.3.16 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “Перераховувати “Транспорту” попередні платежі за майбутні послуги та плату за користування вагонами відповідно з п.4.5. По закінченню декади або місяця, у бухгалтерії “Транспорту” здійснювати  звірку платежів сторонами”.

В обгрунтування своєї редакції п.3.16 позивач вказує на те, що підставою є поточні витрати “Транспорту” та внесення передоплати Укрзалізниці, яка керується “Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом” (п.2.5 розділу 11). Інші підприємства,  надаючі позивач послуги також пред”являють передоплату, що підтверджується договором №26001 від 01.12.2005р. укладеним між ДП “Донецька залізниця” та ДП “Дзержинськвантажтранс”, а також договорами на електроенергію та радіочастоти, тому наполягає на прийнятті п.3.16 договору №07/3у від 28.12.2006р. у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс”.

Позивач  виклав п.4.5 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “Усі платежі за транспортне обслуговування, у т.ч. й плата за користування вагонами, “Підприємство” здійснює по даному договору на умовах 100% передоплати. Сума оплати розраховується згідно наданої заявки “Підприємства”, виходячи з  очікуваного обсягу перевозок”.

В обгрунтування своєї редакції п.4.5 позивач вказує на те, що усі поточні витрати позивача та внесення передоплати Укрзалізниці та іншим підприємствам здійснюється шляхом 100% передоплати, що підтверджується вищевказаним договором №26001 від 01.12.2005р. укладеним між ДП “Донецька залізниця” та ДП “Дзержинськвугілля”, а також договорами на електроенергію та радіочастоти.

Позивач  виклав п. 4.6 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “Своєчасність внесення передоплати контролюється “Транспортом”, як по величині  передоплати, так й по  часу.  У випадку не перерахування “Підприємством” грошових коштів, “Транспорт” має право, попередив “Підприємство”, зупинити його транспортне обслуговування до надходження грошових коштів. “Транспорт” припиняє транспортне обслуговування, попередив “Підприємство” в  одноденний строк.

В обгрунтування своєї редакції п.4.6 позивач посилається на те, що усі поточні витрати позивача та внесення передоплати Укрзалізниці та іншим підприємствам здійснюється шляхом 100% передоплати, що підтверджується вищевказаним договором №26001 від 01.12.2005р. укладеним між ДП “Донецька залізниця” та ДП “Дзержинськвугілля”. Довідкою про передоплату, а також договорами на електроенергію та радіочастоти, телеграмою від 07.03.2007р. №47 “про передоплату електроенергії”.

Відповідач проти прийняття п.3.16, п.4.5, п.4.6 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс” заперечує, оскільки  вважає, що слід застосувати попередню оплату у обсязі 50% від запланованого об”єму послуг. Положеннями ст.13 Конституції України встановлена рівність всіх форм власності. Отже сторони договору є рівними як за обсягом  своїх прав та і за обсягом відповідних обов”язків. Відповідач вважає, що вимога позивача про застосування до відповідача 100% передоплати є порушенням принципу рівності сторін угоди оскільки ставить останнього у невигідне та економічно необгрунтоване становище. Замість цього, з огляду на склад витрат позивача, відповідачем було запропоновано внесення авансового платежу у розмірі 50%. Дійсно, у складі витрат позивача значну частину займають платежі, що перераховуються не одразу ж і не в повному обсязі після початку транспортного обслуговування, а по закінченню певних періодів (у т.ч.: заробітна плата, нарахування на заробітну плату, амортизація, накладні видатки, рентабельність, електроенергія, вода, послуги зв”язку, податки та ін.). Тому, на думку відповідача, цілком обгрунтованим вдається внесення авансового платежу, що повністю покриває оперативні витрати, та остаточний розрахунок після надання послуг. Така пропозиція  повною мірою враховує принцип рівності сторін та не завдає шкоди інтересам жодної з сторін, натомість як запропонований позивачем порядок розрахунків цілком та без належних підстав забезпечує інтереси лише однієї сторони, та завдає суттєвої шкоди інтересам іншої. Таким чином, відповідач вважає, що пропозиція позивача щодо прийняття в запропонованій ним редакції п.3.16, п.4.5, п.4.6 про 100% попередню оплату вартості запланованих послуг, підлягає відхиленню як неправомірна.

Позивач виклав п.4.3 договору №07/3у від  28.12.2006р. у такій редакції: “”Підприємство” відшкодовує “Транспорту” плату за користування вагонами залізничної дороги, встановлену Міністерством транспорту України, з моменту прийому вагонів “Підприємством” від “Транспорту” до моменту здачі їх “Підприємством” “Транспорту” та транспортні операції 4,1 год., відповідно зі ст.119 Статуту залізниць України та Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99р. №113.

За користування вагонами власності “Транспорту” “Підприємство” вносить плату за 1вагоно-годину з розрахунку:

-          полувагони –1,74грн. (без ПДВ);

-          хоппер- вуглевози – 1,58грн. (без ПДВ);

-          думпкар – 1,18грн. (без ПДВ).

Плата за вагони власності “Транспорту” нараховується з моменту подачі до моменту  прибирання вагонів з (на) фронтів  вантаження-вивантаження.

При  вантаженні та вивантаженні вагонів, які належать іншим державам, спосіб   обліку находження вагонів на  під'їзному шляху та плата за користування вагонами встановлюється відповідно з порядком та в розмірі визначеному Міністерством транспорту України згідно  ПКМУ від 28.10.96р. №1312.

Документом по нарахуванню плати за користування вагонами є пам”ятка користувача.

На підставі вищевказаних документів складається “Відомість плати за користування вагонами (контейнерами)”.

В обгрунтування своєї редакції п.4.3. позивач  вказує на те, що підставою є “Калькуляція вартості 1 вагоно-години”, затверджена в.о директора ДП “Дзержинськвантажтранс” Мещеряковим В.В. від 29.12.2006р.

Відповідач проти прийняття п.4.3 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс” заперечує, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.10.2004р. № 706-р  було встановлено ставки плати за користування вантажними вагонами Укрзалізниці (для всіх типів вагонів). Встановлені цим розпорядженням тарифи істотно відрізняються від розрахункових позивачем. Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про прийняття п.4.3 договору у запропонованій ним редакції яка передбачає застосування тарифів за користування вагонами, що розраховані ДП “Дзержинськвантажтранс” не відповідає положенням законодавства України та не підлягає задоволенню.

Позивач виклав п.4.4 договору №07/3у від 28.12.2006р. у такій редакції: “Щомісячно “Підприємство” відшкодовує “Транспорту” витрати  на утримання шляху з розрахунку 7 750грн. (без ПДВ).  Відстань для сплати за ремонт та утримання експлуатованого шляху    №5 – 0,487км.

В обгрунтування своєї редакції п.4.4 позивач вказує на те, що наказом  Міністерства вугільної промисловості №383 від 30.08.76р. затверджені “Правила  транспортно-експедиційного обслуговування підприємств” в яких визначені розрахунки за транспортні послуги з підприємствами та організаціями.

Відповідач проти прийняття п. 4.4 договору №07/3у від  28.12.2006р.  у редакції ДП “Дзержинськвантажтранс” заперечує посилаючись на те, що згідно з загальними приписами законодавства України видатки по утриманню об”єкту власності покладаються на власника та не можуть бути безпідставно покладені на третю особу. Згідно ч.3 ст.13 ЗУ “Про захист економічної конкуренції” зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається обумовлення укладання угод прийняттям суб”єктом господарювання додаткових зобов”язань, які за своєю природою або згідно з  торговими та іншими чесними звичями у підприємницькій діяльності не стосуються предмету договору. Таким чином, відповідач вважає, що вимога позивача про залишення у договорі п.4.4, яким передбачено покладання на відповідача додаткових зобов”язань що не стосуються предмету договору, є неправомірною та не підлягаючою задоволенню, оскільки містить в собі ознаки порушення правил економічної конкуренції, та суперечить вимогам ч.4 ст.9 ЗУ “Про залізничний транспорт”, ст. 58 Статуту Залізниць України.

Суд вважає, що усі заперечення відповідача нічим не підтверджені та не мають ніяких доказів, що редакція умов договору позивача є безпідставною.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні та підлягають задоволенню, оскільки як на підставу своїх вимог про прийняття пунктів 2.1., 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у на транспортне обслуговування між Державним підприємством “Дзержинськвантажтранс” і ТОВ “Енергоімпекс” від 28.12.2006р. у редакції  ДП “Дзержинськвантажтранс” позивач посилається на Статут залізниць України, Калькуляцію вартості 1 вагоно-години”, наказ Міністерства вугільної промисловості №383 від 30.08.76р., яким затверджені Правила  транспортно-експедиційного обслуговування підприємств” в яких визначені розрахунки за транспортні послуги з підприємствами та організаціями.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита  та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.181 ГК України, ст.649 ЦК України  та керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82,  84, 85  ГПК  України,   суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ, Донецької області до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс» м.Донецьк в особі філіалу збагачувальної фабрики “Дзержинська” м.Дзержинськ про прийняття пунктів 2.1., 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у на транспортне обслуговування між Державним підприємством “Дзержинськвантажтранс” і ТОВ “Енергоімпекс” від 28.12.2006р. у редакції позивача  задовольнити повністю.

Викласти п.2.1 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “Здійснювати своїми засобами, по своїм шляхам за плату, встановлену “Транспортом”, послуги по доставці та відправленню вантажів від (до) ст.Кривий Торець до (від) фронтів вантаження-вивантаження”.

Викласти п.4.1 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “За перевезення вантажів, що поступають у адресу “Підприємства” та що відправляються “Підприємством”, останній сплачує “Транспорту” транспортні послуги по наступним тарифам:

-          вартість одного тоно-кілометра складає 0,66грн. (без ПДВ);

-           маневрова робота локомотива “Транспорту” (перестановка вагонів з одного вантажного фронту на іншій, подача навантажених вагонів на залізничні терези, підштовхування тощо) яка підлягає виконуванню по окремій письмовій заявці “Підприємства” сплачується по плановій вартості локомотива- години за кожні 15 мінут (неповні 15мінут сплачуються як повні). Планова вартість 1 локомотива-години складає 269,20грн. (без ПДВ).  Зміна ціни проводиться “Транспортом” шляхом направлення у адресу “Підприємства” додаткового узгодження.

Викласти п.3.16 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “Перераховувати “Транспорту” попередні платежі за майбутні послуги та плату за користування вагонами відповідно з п.4.5. По закінченню декади або місяця, у бухгалтерії “Транспорту” здійснювати  звірку платежів сторонами”.

Викласти п.4.5 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “Усі платежі за транспортне обслуговування, у т.ч. й плата за користування вагонами, “Підприємство” здійснює по даному договору на умовах 100% передоплати. Сума оплати розраховується згідно наданої заявки “Підприємства”, виходячи з  очікуваного обсягу перевозок”.

Викласти п. 4.6 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “Своєчасність внесення передоплати контролюється “Транспортом”, як по величині  передоплати, так й по  часу.  У випадку не перерахування “Підприємством” грошових коштів, “Транспорт” має право, попередив “Підприємство”, зупинити його транспортне обслуговування до надходження грошових коштів. “Транспорт” припиняє транспортне обслуговування, попередив “Підприємство” в  одноденний строк”.

Викласти п.4.3 договору №07/3у від  28.12.2006р. у наступній редакції: “”Підприємство” відшкодовує “Транспорту” плату за користування вагонами залізничної дороги, встановлену Міністерством транспорту України, з моменту прийому вагонів “Підприємством” від “Транспорту” до моменту здачі їх “Підприємством” “Транспорту” та транспортні операції 4,1 год., відповідно зі ст.119 Статуту залізниць України та Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99р. №113.

За користування вагонами власності “Транспорту” “Підприємство” вносить плату за 1вагоно-годину з розрахунку:

-          полувагони –1,74грн. (без ПДВ);

-          хоппер- вуглевози – 1,58грн. (без ПДВ);

-          думпкар – 1,18грн. (без ПДВ).

Плата за вагони власності “Транспорту” нараховується з моменту подачі до моменту  прибирання вагонів з (на) фронтів  вантаження-вивантаження.

При  вантаженні та вивантаженні вагонів, які належать іншим державам, спосіб   обліку находження вагонів на  під'їзному шляху та плата за користування вагонами встановлюється відповідно з порядком та в розмірі визначеному Міністерством транспорту України згідно  ПКМУ від 28.10.96р. №1312.

Документом по нарахуванню плати за користування вагонами є пам”ятка користувача.

На підставі вищевказаних документів складається “Відомість плати за користування вагонами (контейнерами)”.

Викласти п.4.4 договору №07/3у від 28.12.2006р. у наступній редакції: “Щомісячно “Підприємство” відшкодовує “Транспорту” витрати  на утримання шляху з розрахунку 7 750грн. (без ПДВ).  Відстань для сплати за ремонт та утримання експлуатованого шляху    №5 – 0,487км.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс» м.Донецьк в особі філіалу збагачувальної фабрики “Дзержинська” (85205, м.Дзержинськ, вул.Леніна,11, п/р № 9491 у ЦМВ ПІБ м.Горлівки, МФО 334464, ЗКПО 30962337) на користь Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс” (85200, м.Дзержинськ, Донецької області, вул.Леніна,9, п/р№ 9651 у філії ЦМВ ПІБ м.Горлівки, МФО 334464, ЗКПО 34686338)  витрати по сплаті держмита у сумі 85грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

У судовому засіданні 11.05.2007р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний   14.05.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя