ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2007 р.                                                           Справа № 13/386-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Зарудяної Л.О.

суддів:                                                                        Вечірка І.О

Ляхевич А.А.

при секретарі                                                            Кравчук Н.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Свенцицька О.Ц. - довіреність № 3733 від 10.01.2007 р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт  В", м. Вінниця

на рішення господарського суду Вінницької області

від "25" жовтня 2006 р.  у справі № 13/386-06 (суддя Тісецький С.С.)

за  позовом Закритого акціонерного товариства  "Житомирські ласощі", м. Житомир

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт   В"

про стягнення 110288,75 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.10.2006 р. усправі №13/386-06 позов Закритого акціонерного товариства "Житомирські  ласощі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт  В" про стягнення 110288,75 грн., (в т.ч. 106 845,26 грн. - основного боргу, 3443,49 грн. - пені)  задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що:

- рішення господарського суду Вінницької області прийняте передчасно з порушенням норм процесуального та матеріального  права;

- суд безпідставно не задоволив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке заявлялось з метою надання доказів про порушення провадження у справі №1/131-д про визнання договору №06 02.01.2006 р. недійсним; також необгрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування від позивача додаткових доказів;

- підставою відвантаження   товарно-матеріальних цінностей позивачем відповідачу є не товарно-транспортна накладна, а в розумінні п.1.1договору - попередньо погоджена з позивачем письмова заявка дистриб'ютора - відповідача;

- господарським судом Вінницької області необгрунтовано та невмотивовано встановлено, що відповідач  визнав свій борг перед позивачем, підписавши акт звірки взаєморозрахунків від 29.06.2005 р.. Оскільки акт підписаний головним бухгалтером, тому він не може свідчити, що борг визнаний відповідачем;

- господарським судом безпідставно встановлено, що товар, який був предметом спору по справі №13/386-06, передавався на підставі дистриб'юторського  договору №06 від 02.01.2006 р. , при цьому  не дослідивши,

- чи надавались відповідачем письмові заявки на отримання товару від  позивача ;

- чи передавався товар партіями та в асортименті у відповідності до заявок відповідача;

- чи планувався сторонами обсяг товару на кожний місяць станом на третє число кожного місяця, з погодженням, при цьому, обсягу, графіку поставок та асортименту товару; як це передбачено п.3.2 договору;

- чи досягнуто між позивачем та відповідачем письмової згоди стосовно вчинення правочинів  за допомогою факсимільного зв'язку , в якій містяться зразки аналога їхніх власноручних підписів при їх факсимільному відтворенні, а також визначення кола осіб, наділених повноваженнями вчиняти згадані правочини;

- позивач  та відповідач не досягнули згоди стосовно предмета договору №06 від 02.01.2006 р., тому товар, який був предметом договору, не передавався;

- судом необгрунтовано зроблено висновок, що товар передавався відповідачу на виконання умов договору №06 від 01.02.2006 р. , в зв'язку з чим безпідставно задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 3 443, 49 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду апеляційної скарги належним чином був повідомлений, про що свідчить реєстр вихідної кореспонденції від 25.12.2006 р. Нез'явлення представника відповідача в засідання суду не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення місцевого господарського суду обгрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим, просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.01.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено дистриб'юторський договір №06, згідно якого продавець  (далі - позивач) зобов'язується виготовити і передати дистриб'ютору (далі - відповідачу) продукцію власного виробництва - кондитерські  вироби (далі - товар) у повному асортименті, партіями, згідно попередньо погодженої з позивачем письмової заявки відповідача, а відповідач зобов'язується прийняти товар від позивача партіями, згідно своїх заявок, по товарно-транспортних накладних, гарантуючи позивачу своєчасну оплату за товар на умовах зазначеного договору, незалежно від результатів своєї господарської діяльності (п.1 договору №06,а.с.8,т.1).

Пунктом 3.7 договору сторони встановили, що товар повинен передаватися відповідачу під розпис у видатковій товарно-транспортній накладній позивача, на підставі і в обмін на виписану відповідачем довіреність, завірену печаткою, яка використовується останнім у його основній фінансово - господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, факт поставки товару позивачем  відповідачу на суму 181053,39 грн. підтверджується довіреностями та товарно-транспортними накладними (а.с. 12-22, т.1).

Відповідно до п.4.4. договору, розрахунки за кожну одержану партію товару відповідач здійснює безпосередньо з позивачем, безготівково, шляхом перерахування грошових коштів на його розрахунковий рахунок, у термін не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання. Днем отримання товару вважається дата підписання представником відповідача видаткової накладної позивача про отримання цього товару. При відсутності перед підписом представника відповідача зазначення в товарно-транспортній накладній про дату отримання ним товару - датою отримання вважається дата видачі довіреності на отримання цієї партії товару.

Однак, відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 74208,13 грн. Дана обставина підтверджується актом взаємозвірки розрахунків від 29.06.2006 р.(а.с.26, т.1), банківськими виписками (а.с.36-85, т.1), реєстром документів рахунку 3111 Укрсоцбанку, з якого вбачається, що відповідачем після підписання акту звірки перераховано позивачу 1000 грн. згідно платіжного доручення №432 (а.с. 121, т.1).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 106 845,26 грн.

Доказів погашення вказаної заборгованості відповідач не надав ні апеляційному господарському  суду, ні суду першої інстанції.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2006 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу - 106845,26 грн., пені - 3443,49 грн., а всього  - 110288,75 грн.

Пунктом 6.2 договору сторони  погодили, що   за порушення терміну сплати за товар, передбаченого п.4.4 цього договору, дистриб'ютор (відповідач) зобов'язаний сплатити продавцю (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої в оплаті суми за кожен день прострочення платежу.

Колегія суддів вважає обгрунтованим розрахунок пені на суму 3443,49 грн., поданий позивачем, що міститься в матеріалах справи на а.с.24-25,т.1.

Зважаючи на вказане вище, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Колегія суддів вважає, що відповідачем в обгрунтування клопотання про відкладення розгляду справи не було наведено обставин, за яких спір не міг бути вирішений в засіданні суду 25 жовтня 2006 року.

Крім того незадоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів від позивача не може бути підставою для скасування рішення, оскільки це не призвело до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення.

До того ж в засіданні апеляційного господарського суду представник позивача пояснив, що документів, які відповідач просив витребувати у позивача (докази надання заявок, докази передання товару партіями та у відповідності до заявок відповідача, докази планування сторонами обсягів товару на кожний місяць та досягнення сторонами письмової згоди вчинення правочинів за допомогою факсимільного зв'язку), взагалі не існує.

Апеляційний господарський суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, необхідних для прийняття судового рішення.

Умовами договору №06 від 02.01.2006 р. сторони дійсно погодили, що позивач зобов'язується виготовити і передати відповідачу продукцію (кондитерські вироби) партіями, згідно попередньо погодженої з позивачем письмової заявки відповідача, а відповідач зобов'язується приймати товар від позивача партіями згідно своїх заявок. Проте, сторони своїми діями змінили умови пунктів 1.1 та 1.2 договору.

Так, відповідач, незважаючи на те, що попередньо не направив позивачу погодженої письмової заявки, все ж таки видав довіреності на отримання матеріальних цінностей від позивача (а.с. 13, 16, 18, 20, 22 т.1).

Позивач на підставі вказаних довіреностей передавав відповідачу товар, про що виписував товарно-транспортні накладні. В кожній накладній міститься підпис представника відповідача про прийняття товару, скріплений печаткою. Крім того, в кожній накладній зроблено посилання на договір №06 від 02.01.2006 р. (а.с.12, 14, 17, 19, 21, т.1).

Відповідач, незважаючи на відсутність попередньо погоджених заявок, прийняв товар від позивача згідно вказаних накладних, що ним не заперечується.

Отже, сторони своїми діями погодили передання товару за відсутності заявок відповідача, а також за відсутності  планування обсягу товару на кожний місяць.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що товар передавався відповідачу не за договором №06 від 02.01.2006 р. є безпідставними.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відсутність письмової заявки відповідача не впливає на законність прийнятого рішення, оскільки факт отримання товару відповідачем підтверджується належними доказами - довіреностями, товарно-транспортними  накладними, які згідно згідно Закону України "Про бухгалтерський облік" (ст. 9) є первинними документами.

За цих же підстав не має ніякого значення для вирішення даного спору відсутність планування сторонами обсягу товару на кожний місяць з погодженням обсягу, графіку поставок та асортименту товару.

Також не впливає на вирішення спору відсутність досягнення сторонами згоди стосовно вчинення правочинів за допомогою факсимільного зв'язку, оскільки договір сторонами підписаний без допомоги такого зв'язку, а заявки, передання яких передбачалось п.6.10 договору за допомогою цього зв'язку, відповідачем взагалі не передавались.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги щодо недосягнення згоди стосовно предмета договору №06 від 02.01.2006 р., а саме:обсягу товару, оскільки сторони в процесі виконання договору своїми діями шляхом підписання товарно-транспортних накладних уточнили предмет договору (асортимент товару), тобто підтвердили факт укладення договору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду відповідає матеріалам  справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2006 року у справі №13/386-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт-  В", м. Вінниця - без задоволення.

2. Справу №13/386-06 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя                                                                 Зарудяна Л.О.

судді:

Вечірко І.О

Ляхевич А.А.

Віддрук.4 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - внаряд