ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"23" січня 2007 р.
Справа №  5/220

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Змеула О.А. розглянув у судовому засіданні справу № 5/220

за позовом: дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", м. Кіровоград

про стягнення 1 648 810,66 грн.

Представники сторін:

від позивача у засіданні 22.01.07 – Мицько Р.М., довіреність № 346/10 від 29.12.06;

від відповідача - начальник юридичного відділу Яковлєв Ю.В., довіреність № 07/01-01  від 03.01.07.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду з позовною заявою, яка містить позовні вимоги до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" наступного змісту:

стягнути з відповідача основний борг за поставлений природній газ у сумі 1 100 504 грн. 43 коп., інфляційні нарахування в сумі 380 886 грн. 22 коп., три відсотка річних у сумі 70 484 грн. 28 коп. та пеню в сумі 96 935 грн. 73 коп.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи наступним.

Розрахунки з ДК "Газ України" проводяться ним за рахунок коштів, які надходять від споживачів за поставлений природний газ, тобто у відповідності до умов Алгоритму розподілу коштів, затвердженого постановою НКРЕ від 12.07.2000 р. № 759 "Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за поставлений природний газ". Газозбутове підприємство здійснює розрахунок і надає банку, що обслуговує його розподільний рахунок, довідку про нормативи відрахувань, яка, в обов'язковому порядку погоджується НАК "Нафтогаз України". Кошти, які сплачує населення, надходять на розподільний рахунок і саме банк, керуючись п. 5 зазначеного вище алгоритму та поданою довідкою про нормативи перерахування коштів, того ж дня перераховує їх у встановленому порядку.

Положення ст. 1 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості 5 квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" передбачають, що заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) і плати за комунальні послуги (водо,- тепло,- газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) ( далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі-громадяни), яка склалась на дату набрання чинності цим Законом (1 липня 2003 року) перед надавачами житлово-комунальних послуг. реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Пунктом 5.6. укладеного договору № 06/03-3069 передбачено, що ВАТ "Кіровоградгаз" зобов'язується надавати ДК "Газ України" довідку про кошти, отримані від населення протягом місяця поставки, що минув. Пунктом 6.5. договору передбачено, що за умови своєчасного надання довідки, штрафні санкції нараховуються лише на кошти, фактично отримані Покупцем від населення та не перераховані Постачальнику. Оскільки ВАТ "Кіровоградгаз" передбачені довідки надавав своєчасно, а всі кошти, які надходять від споживачів в оплату природного газу перераховуються банком згідно затвердженого Алгоритму самостійно, то згідно п. 6.5. укладеного договору № 06/03-3069 - штрафні санкції нараховані ВАТ „Кіровоградгаз" - є безпідставними та не підлягають стягненню.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Кіровоградгаз” (Покупець) та ДК “Газ України” (Постачальник) 24 грудня 2003 р. укладений договір на постачання природного газу № 06/03-3069. За цим договором ДК “Газ України” передав у власність ВАТ “Кіровоградгаз” протягом січня – грудня 2004 року природний газ в об'ємі 305 173,445 тис. м3 на загальну суму 34 707 128,62 грн., що підтверджується актами передачі - приймання природного газу за січень – грудень 2004 року, підписаними представниками сторін (а.с. 30-43). Згідно п. 5.1.  договору (у редакції протоколу узгодження розбіжностей від 26.01.05) оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа наступного за місяцем поставки газу. До подання  позивачем позову Покупець свої зобов'язання виконав частково, борг за отриманий природний газ сплатив у сумі 33 606 624,19 грн.

Таким чином, сума боргу “Кіровоградгаз” перед ДК “Газ України”, станом на момент звернення з позовом до суду становила 1 100 504 грн. 43 коп.

Згідно з пунктом 6.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

За обгрунтованим розрахунком позивача внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2004 р. по вересень 2006 року борг за поставлений природний газ збільшився на суму 380 886 грн. 22 коп.

Також на прострочену суму боргу обгрунтовано нараховані три відсотка річних за період з 11.02.2004 року по 20.10.2006 року, що складає 70 484 грн. 28 коп.

У відповідності до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статей 258, 549, 550, 551 Цивільного кодексу України, п. 6.2. Договору за несвоєчасну оплату спожитого газу, відповідач зобов'язаний сплатити на користь ДК "Газ України" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 6.4. договору пеня нараховується Постачальником протягом шести місяців, що передує моменту звернення з вимогою, претензією або позовом.

За обгрунтованим розрахунком позивача за період з 20.04.2006 р. по 20.10.2006 р. (183 дні) відповідачу нарахована пеня в сумі 96 935 грн. 73 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонню зміну його умов.

У відповідності до ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання незалежно від того, виникла така неможливість з його вини чи випадково.

Частина 2 ст. 625 ЦК України визначає наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Боржник зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Передбачена законодавством відповідальність у вигляді індексу інфляції та 3% річних стягується незалежно від зміни порядків розрахунків, єдиною умовою щодо стягнення вказаних відсотків є прострочення виконання грошового зобов'язання. Таке прострочення мало місце відповідно до порушення умов договору на постачання природного газу. Із пункту 6.2. договору слідує, що у разі несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, встановлені п. 5.1. даного договору, Покупець повинен сплатити на користь Постачальника суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, а також пеню у встановленому розмірі.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені пред'явлено обгрунтовано.

Станом на 05.12.2006 р. сума основного боргу відповідачем була повністю погашена, що засвідчено платіжними дорученнями № 55 від 24.11.2006 р. на суму 353 992,99 грн., № 52 від 24.11.06 р. на суму 626 476,69 грн., № 46 від 20.10.06 на суму 120034,75 грн.

Господарський суд погоджується з доводами позивача, що алгоритм розподілу коштів не визначає строків в межах яких повинні розраховуватись між собою газопостачальна (ДК “Газ України”) та газозбутова (ВАТ “Кіровоградгаз”) організації за укладеними між ними договорами. Зміст послідовних дій, визначений у пункті 5 алгоритму розподілу коштів, визначає лише порядок розподілу коштів між учасниками відносин з постачання природного газу, які надійшли на розподільчий рахунок і  не припиняє обов'язку відповідача сплатити кредитору борг, у тому числі шляхом реалізації свого права на стягнення боргу із споживачів природного газу.           Вимоги позивача не стосуються коштів, що надходили на розподільчий рахунок від споживачів природного газу і не є власністю ВАТ “Кіровоградгаз”, якими відповідач не має права розпоряджатися. Даний алгоритм визначає лише послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільчий рахунок підприємств за поставлений природний газ, і його приписи не впливають на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого газу - шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа наступного за місяцем поставки газу.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо застосування ст. 1 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за  житлово-комунальні  послуги", оскільки вказаною статтею передбачено, що у зв'язку з невиконанням державою зобов'язань по виплаті заробітної плати, пенсій, стипендій, інших грошових виплат населенню, тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках з 1 жовтня 1996 року та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія, теплова енергія, водовідведення, утримання і експлуатація житла та прибудинкових територій, сміттєзбирання, ліфтове господарство). Проте позивач пред'явив відповідачу вимогу про стягнення пені за несвоєчасну оплату спожитого ним газу.

Посилання відповідача на ту обставину, що вимоги про стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пені є незаконними як такі, що суперечать положенням Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" № 554-ІV від 20.02.2003 року, не враховуються та відхиляються як безпідставні.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що заборгованість з квартирної плати та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергію, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків та квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Статтею 5 цього Закону встановлено, що на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їхню заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовується для надання послуг.

Відповідно до статті 6 Прикінцевих положень цього Закону, він набирає чинності з 1 липня 2003 року і застосовується відносно наявної заборгованості.  З предметом спору в даній справі пов'язана заборгованість, яка виникла протягом січня - грудня 2004 року, а тому під дію вказаного Закону не підпадають стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних та пеня, які нараховані на вказану заборгованість за отриманий природній газ. Наявність вказаного Закону не звільняє відповідача від зобов'язання оплатити поставлений позивачем за договором природний газ, а в разі невиконання зобов'язання - нести обумовлену договором і передбачену законодавством відповідальність.

Відповідач не подав до суду належних доказів того, що ВАТ "Кіровоградгаз" надавав ДК "Газ України" у письмовій формі, зокрема, факсограмою, довідки про кошти, отримані від населення за спожитий природний газ протягом місяця поставки, що минув, що заперечується відповідачем.

Разом з тим, господарський суд вважає даний випадок винятком, тому суд має право зменшити розмір пені у відповідності до п. 3 частини 1 ст. 83 ГПК України.

При цьому враховуються положення ст. 233 Господарського кодексу України:

1. У  разі  якщо  належні  до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

2. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У даному випадку позивач заборгованість за отриманий природний газ позивач погасив у добровільному порядку. За договором № 06/03-3069 природний газ поставлено для потреб населення, тому відповідач залежить від стану розрахунків, які проводяться населенням за отриманий природний газ. Порушення відповідачем строків оплати отриманого газу не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, позивачу відшкодовуються  втрати, пов'язані з інфляційними процесами.

З огляду на наступне господарський суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, до 1 відсотка, що складає 969,35 грн.

Господарський суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення у даній справі рівними частками на шість місяців, враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що відповідач залежить від стану розрахунків, які проводяться населенням за отриманий природний газ.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати позивача на сплату державного мита в сумі 16488 грн. 11 коп., інформаційно – технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на відповідача повністю, оскільки спір виник унаслідок його неправильних дій щодо несвоєчасному проведенні розрахунку за отриманий природний газ.

У судовому засіданні 22.01.07 оголошувалась перерва до 17 год. 30 хв. 23.01.07 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

За позовною вимогою про стягнення основного боргу за поставлений природний газ у сумі 1'100'504 грн. 43 коп. провадження у справі припинити.

Позовні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 380'886 грн. 22 коп. та трьох процентів річних у сумі 70484 грн. 28 коп. задовольнити повністю.

Розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача в сумі 96935 грн. 73 коп., зменшити до 1 відсотка, що складає 969,35 грн.

Вимогу про стягнення пені задовольнити частково на суму 969,35 грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (вул. Володарського, 67, м. Кіровоград, 25006, ) на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ) інфляційні нарахування у сумі 380 886 грн. 22 коп., три проценти річних у сумі 70 484 грн. 28 коп., пеню в розмірі 969 грн. 35 коп., витрати на сплату державного мита в сумі 16 488 грн. 11 коп. та інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Виконання рішення розстрочити рівними частками на шість місяців:

до 1 березня 2007 р. - 78157,66 грн., до 1 квітня 2007р. - 78157,66 грн., до 1 травня 2007 р. - 78157,66 грн., до 1 червня 2007 р. - 78157,66 грн., до 1 липня 2007 р. - 78157,66 грн.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання в повному обсязі відповідно ст. 84 ГПК України.

Суддя

О.А. Змеул