ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.07 р.                                                                               Справа № 40/104

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави Міністерства праці та соціальної політики України м. Київ

до відповідача державного підприємства „Шахтоуправління імені 17-го Партз’їзду” м. Шахтарськ

про стягнення 1200000 грн. 00 коп.

за участю:

прокурор Вартанова О.М.

представників сторін:

від позивача Саєнко Н.П. - начальник відділу контролю за додержанням законодавства про працю

від відповідача Баранська С.В.- юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 1145600 грн., пені в сумі 54400 грн. згідно договору № 28 від 22.10.04р. безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати.

Відповідач позов визнав у повному обсязі по викладеним у відзиві обставинам.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи прокурора та представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що на підставі ст. ст. 22, 23, 26 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”, Постанови Кабінету Міністрів України № 1111 від 25.08.04р., наказу Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів України № 231/576 від 20.09.04р. між Міністерством праці та соціальної політики України, далі – „Позикодавець”, та державним підприємством „Шахтоуправління імені 17-го Партз’їзду”, далі – „Позичальник”, був укладений договір № 28 від 22.10.04р. безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати.

На виконання п. 1.1 договору позикодавець перерахував на розрахунковий рахунок позичальника безвідсоткову цільову бюджетну позику в сумі 3400000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21 від 25.10.04р.

Згідно п. 6.1 договору позичальник зобов’язується повернути суму позики протягом 3 років.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що позичальник зобов’язується здійснювати повернення позички щомісячно, починаючи з 01.01.05р., рівними частками, згідно графіку її повернення, викладеному у додатку 2, що є невід’ємною частиною договору.

У відповідності до графіку погашення позики станом на 28.02.07р. позичальник повинен був погасити позику в сумі 2566600 грн.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, позику отримав на загальну суму 3400000 грн., однак повернув її частково, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 1145600 грн., який позивач намагається стягнути.

Відповідно до п. 9.3 договору у разі несвоєчасного повернення коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від загальної суми отриманих коштів за кожний день прострочки, але не більше річної облікової ставки Національного банку України.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 54400 грн. за період з 09.02.05р. по 09.07.05р.

За приписами ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” прокурор самостійно визначає наявність порушень або загрози порушень інтересів держави відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого розпорядженням Указом Президента України № 1035/2000 від 30.08.00р., Міністерство праці та соціальної політики України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в сфері праці та соціальної політики, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір  позики.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” встановлює, що до надходжень фінансування загального фонду Державного бюджету України на 2004 рік належать кошти, одержані від приватизації державного майна та інших надходжень, безпосередньо пов'язаних з процесом приватизації та кредитуванням підприємств.

Статтею 26 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” зобов’язано Фонд державного майна України забезпечити в 2004 році надходження до Державного бюджету України коштів, отриманих від приватизації державного майна.

Кошти, які надійшли від приватизації державного майна понад встановлені обсяги, спрямовуються, зокрема, на умовах повернення підприємствам державної форми власності для погашення заборгованості із заробітної плати, яка утворилася станом на 1 січня 2004 року та не погашена на момент введення в дію Закону України від 17 червня 2004 року „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 2 Бюджетного кодексу України передбачає, що кредитування за вирахуванням погашення - операції, пов'язані з наданням коштів з бюджету на умовах повернення, платності та строковості, в результаті яких з'являються зобов'язання перед бюджетом, та операції, пов'язані з поверненням цих коштів до бюджету.

Факт неналежного виконання зобов’язань за договором підтверджено доказами по справі, а існування господарських правовідносин підтверджено визнанням відповідачем боргу.

За такими обставинами, позов щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 1145600 грн. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки мало місце прострочення виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача пені в сумі 54400 грн. за період з 09.02.05р. по 09.07.05р. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України стягуються з відповідача на користь держбюджету, оскільки позивач звільнений від їх сплати в установленому законом порядку.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, ст. ст. 22, 26 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, ст. 2 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 526, 1046, 1049 ЦК України 2003 року, ст. 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з державного підприємства „Шахтоуправління імені 17-го Партз’їзду”, 86200, м. Шахтарськ, Донецька область, вул. Радищева, 7, ід.код 00176041, на користь:

- Міністерства праці та соціальної політики України, 01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ід. код 00013669, р/р 0023 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, борг в сумі 1145600 грн., пеню в сумі 54400 грн., видавши наказ;

- державного бюджету України держмито в сумі 12000 грн. 00 коп., видавши наказ та надіславши його для виконання у Шахтарську ОДПІ;

- державного бюджету м. Донецька Ворошиловський р-н, ід. код 34686537, р/р 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, збір на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., видавши наказ.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 11.06.07р.

Суддя