ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
№ 24/77

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ДП “Шахтарськантрацит”

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року

у справі господарського суду
Донецької області

за позовом
ПВКП “Прогрес-2000”

до

3-тя особа
ДП “Шахтарськантрацит”;
ЗАТ ОП “Шахта Жданівська”
Управління матеріально-технічного постачання ДХП “Шахтарськантрацит”

про
стягнення 367286,45 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Фірус А.О.,

- відповідача:
не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 року ПВКП “Прогрес-2000” до ДП “Шахтарськантрацит” про стягнення 290412,68 грн. суму основного боргу, 26270,70 грн. –3% річних, 68072,79 грн. –інфляційних втрат.

ДП “Шахтарськантрацит” неодноразово уточнювало розмір позовних вимог.

Останнім уточненням позовних вимог, яке було продано до господарського суду 26.10.2006 року, ПВКП “Прогрес-2000” просило стягнути з ДП “Шахтарськантрацит” 290412,68 грн. основного боргу, 67273,43 грн. інфляційних втрат та 18069,59 грн. –3% річних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2006 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ДП “Шахтарськантрацит” на користь ПВКП “Прогрес-2000” 290412,68 грн. основного боргу, 67273,43 грн. інфляційних втрат, 18069,59 грн. –3% річних та 3875,50 грн. судових витрат.

Доповідач: Черкащенко М.М.

У задоволенні позову про стягнення з ЗАТ ОП “Шахта Жданівська” на користь ПВКП “Прогрес-2000” 290412,68 грн. основного боргу, 67273,43 грн. інфляційних втрат та 18069,59 грн. –3% річних відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року рішення місцевого господарського суду від 24.11.2006 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ДП “Шахтарськантрацит” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року та рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2006 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 19.03.2003 року між ПВКП “Прогрес-2000” (продавець) та Управління матеріально-технічного постачання ДХП “Шахтарськантрацит” (покупець) було укладено договір № 19-03/73103, відповідно до якого продавець зобов’язується поставити, а покупець прийняти та оплатити матеріально-технічні цінності за кількістю, номенклатурою та за ціною, вказаною у специфікаціях, що є невід’ємними частинами договору.

На виконання умов договору, позивач поставив покупцю шахтарське обладнання на загальну суму 339120,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.10.2004 року  між Управлінням матеріально-технічного постачання ДХП “Шахтарськантрацит” (первинний боржник), ПВКП “Прогрес-2000” (кредитор) та ДП “Шахтарськантрацит” (новий боржник) було укладено договір № 5-10/04 про перевід боргу.

Відповідно до умов укладеного договору, первинний боржник передав, а новий боржник прийняв на себе зобов’язання сплатити борг в сумі 290888,00 грн., який виник з неналежного виконання договору № 19-03/83/03 від 19.03.2003 року.

Згідно п.4.1 договору, ДП “Шахтарськантрацит” зобов’язується сплатити кредитору суму боргу 290888,00 грн. не пізніше ніж 60 банківських днів з моменту отримання від первинного боржника всієї інформації та документації, яка підтверджує зобов’язання перед кредитором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.10.2004 року Управління матеріально-технічного постачання ДХП “Шахтарськантрацит” за актом приймання-передачі документів до договору про перевід боргу № 5-10/04 від 05.10.2004 року передало всю інформацію та документацію новому боржнику, проте ДП “Шахтарськантрацит”, в порушення умов п.4.2 договору, лише частково в сумі 475,32 грн., шляхом постачання вугільної продукції, виконало своє зобов’язання перед кредитором. Таким чином, заборгованість ДП “Шахтарськантрацит” перед ПВКП “Прогрес-2000” становить 290412,68 грн.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 520, 625 ЦК України, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про стягнення з ДП “Шахтарськантрацит” на користь позивача 290412,68 грн. основного боргу, 67273,43 грн. інфляційних втрат та 18069,59 грн. –3% річних.

Посилання скаржника на договір оренди № 1554 від 21.12.2004 року, укладеного між РВ ФДМ України по Донецькій області та ЗАТ ОП “Шахта “Жданівська”, відповідно до якого останньому було передано в оренду цілісний майновий комплекс “Відособлений підрозділ “Шахта “Жданківська” та до якого перейшли всі права та обов’язки ДП “Шахтарськантрацит” згідно передавального балансу, як на підставу виникнення у ЗАТ ОП “Шахта “Жданівська” обов’язку сплатити суму боргу ПВКП “Прогрес-2000” не може братись судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов’язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Враховуючи, що до договору про перевід боргу № 5-10/04 від 05.10.2004 року не були внесені відповідні зміни щодо нового боржника, а також те, що між ЗАТ ВП “Шахта “Жданівська”, ПВКП “Прогрес-2000” та ЗАТ ОП “Шахта “Жданівська” не було укладено угоди про заміну боржника у зобов’язанні, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення з ЗАТ ОП “Шахта “Жданівська” суми боргу, інфляційних втрат та 3% річних.

За таких обставин, оскаржувана постанова Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року є такою, що прийнята на підставі повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року у справі  № 24/77 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                     В. Рибак

М. Черкащенко