Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                            Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-49/01-06                                                Суддя –Кононова О.В.

Доповідач по 2-й інстанції

Суддя –Погребняк В.Я.

27 квітня 2007 р.                                                                           м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі: головуючого судді  Погребняка В.Я., суддів Горбачової Л.П., Істоміної О.А.

при секретарі –Андросовій О.В.

за участю прокурора - Мірошниченко М.Л.

за участю представників сторін:

позивача – предст. Батищев П.С. (дов. від 14.06.06 р.)

відповідача –предст.  Терещенко О.Ю. (дов. № 27/10/10-025 від 09.01.07 р.); предст. Данько Л.В. (дов. № 6713/10/10-025 від 9.06.06 р.); предст. Сліденко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 4106 Х/2-6) заступника прокурора Харківської області та апеляційну скаргу (вх. № 4124Х/2-6) ДПІ у Київському районі м. Харкова на постанову господарського  суду Харківської області від 02.10.2006 р.  по адміністративній справі № АС-49/01-06

за позовом Підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення ВГО СОІУ Товариства інвалідів Київського району, м. Харкова

до  ДПІ у Київському районі м. Харкова

про скасування повідомлення - рішення

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 26 травня 2006 р. ДПІ у Київському районі м. Харкова, судові витрати стягнути з відповідача.

Постановою господарського суду Харківської області від 02.10.06 р. позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова № /0 від 26.05.2006 р.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції заступник прокурора Харківської області  09.11.2006 р. подав апеляційну скаргу, в якій  порушує питання про скасування даної постанови та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідач  також не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій  порушує питання про скасування даної постанови та прийняття нової, якою просить суд відмовити у задоволенні позову, вважає, що позивач  не мав права на бюджетне відшкодування у лютому 2006 р. на суму 1248764 грн., оскільки бюджетному відшкодуванню відповідно до п.п. “а”п.п.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р. (далі –Закон) підлягає частина від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). На думку відповідача фактичної сплати платником податку податкового зобов’язання не було.

При заповненні рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування, платник податку може врахувати із суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 Декларації) ті суми податку, які фактично сплачені у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) грошовими коштами (у тому числі авансом), включаючи суми податку, які фактично були сплачені у тому ж податковому періоді при ввезенні на митну територію України товарів (супутних послуг), у тому числі і суми податку на додану вартість, які були сплачені грошовими коштами у попередньому податковому періоді в якості оплати податкового векселя, виданого при імпорті товарів.

Позивач у запереченні на апеляційні скарги Інспекції та заступника прокурора Харківської області просить вказані скарги залишити без задоволення, постанову господарського суду Харківської області від 02.10.06 р. залишити без змін. При цьому зазначає, що Підприємством дотримано всі вимоги Закону, що стосується визначення розмірів бюджетного відшкодування у податковому періоді  - лютий 2006 р., оскільки в п.п. 7.7.2 ст. 7 Закону фактична сплата податку на додану вартість не ототожнюється з грошовими розрахунками. Так відповідно до п. а) цього п.п. бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Одночасно позивач зазначає, що погашення податкового векселя  (сплата ПДВ) за рахунок бюджетного відшкодування, не означає здійснення цієї оплати за рахунок державного бюджету –це сплата податку за власні кошти платника, інакше б державний бюджет сплачував податок сам собі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2006 р. було зупинено апеляційне провадження по даній справі, у зв’язку з провадженням судово-бухгалтерської експертизи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 р. поновлено провадження у справі, у зв’язку з тим, що 22.03.2007 р. до апеляційної скарги надійшов висновок судово-економічної експертизи № 11266 від 22.02.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Працівниками ДПІ у Київському районі м. Харкова була проведена позапланова виїзна документальна перевірка Підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення Всеукраїнської громадянської організації «Союз організацій інвалідів України»Товариства інвалідів Київського району з питань правильності декларування від’ємного значення з податку на додану вартість за лютий –березень 2006 року, про що складено акт перевірки від 16.05.2006 р. № 1259/23-5/32868415.

За результатами перевірки встановлено порушення п.п. «а»п.п. 7.7.2 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування у лютому 2006 року у сумі 1248764 грн., а також порушено п.п «б»п.п. 7.7.2 вказаного закону.

Відповідно до п.7.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», сума податку,   що підлягає сплаті   (перерахуванню)   до бюджету або бюджетному  відшкодуванню,   визначається   як   різниця   між  сумою   податкового   зобов'язання звітного   податкового   періоду   та   сумою   податкового   кредиту   такого   звітного податкового періоду. При позитивному    значенні    суми,    розрахованої    згідно  з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно п 7.7.2 ст.7 цього ж закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а)          бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення,

яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у

попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б)          залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається

до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У пункті 1.16 статті 1 цього Закону визначено поняття податкового векселя , де вказано, що це письмове безумовне грошове зобов 'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Законом України від 07.07.05р. № 2771-IV "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законів України", внесені зміни у п.11.5 ст.11 щодо порядку погашення податкових векселів.

Абзацом 4 названого пункту визначено, що платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом.

У листі ДПА України від 22.12.05р. № 25595/7/16-1517 вказано, що підтверджена органом ДПС сума бюджетного відшкодування —це сума ПДВ, яка задекларована платником податку до відшкодування обліковується в картці особового рахунку платника.

На момент поставки органу митного контролю податкових векселів та

на момент, коли настає термін їх сплати, тобто в період січень - квітень

2006р. у картці особового рахунку Підприємства "ХРЦСТА" ХВ СОІУ

обліковується переплата по податку на додану вартість, яка виникла

внаслідок заявлених сум бюджетного відшкодування в період 2005р. -

березень 2006р.

Враховуючи дані картки особового рахунку підприємства та звітні дані по податку на додану вартість, податкові векселі, оформлені у 2005р. на суму 1248764 грн. достроково погашені за рахунок бюджетного відшкодування.

Так, в грудні 2005р.  підприємством податкові векселі на суму - 1248764  грн.  погашені шляхом  включення  сум  зобов'язань  по таким векселям в декларацію з ПДВ, що відображено наступним чином:

ряд 6 (із знаком +)

ряд 19.1 (із знаком -)

ряд 19.2 (із знаком +)

Відповідно до норм абз. 7 п. 11.5 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" та пункту 19 "По випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України", затвердженого Постановою від 01.10.1997р. № 1104, у редакції, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2005р. N 1203, якщо  платнику податку на  дату подання  податкового  векселя  органові митного контролю органом державної податкової служби підтверджено суму бюджетного відшкодування, яка дорівнює або більша від суми зобов'язання за векселем, платник податку має право  включити суму зобов'язань за векселем до  складу податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, в якому він був поданий органові митного контролю. При цьому податковий вексель вважається погашеним, а платник податку має право на включення суми зобов'язань за векселем до складу податкового кредиту наступному звітному (податковому) періоді.

В період січня 2006р. підприємство використало право на включення суми зобов'язань по цим векселям до складу податкового кредиту та відобразило у рядку 12.2 "погашені податкові векселі, що дають право на збільшення податкового кредиту в поточному звітному періоді" у розмірі 1248764 грн.

У лютому 2006р. вказану суму віднесено до рядка 3 "Розрахунку суми бюджетного відшкодування", що не суперечить абзацу "а" пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", оскільки заборона здійснення розрахунків з бюджетом у не грошовій формі не стосується операцій зі сплати ПДВ при імпортуванні на митну територію України товарів.

Статтею 66 Закону України від 20.12.05р. № 3 23 5-IV "Про Державний бюджет України на 2006 рік" визначено: заборонити здійснення розрахунків з бюджетом у не грошовій формі, в том числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов'язаних з державним боргом України та наданими кредитами під державні гарантії для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, операцій по сплаті податку на додану вартість при імпортуванні на митну територію України товарів, операції щодо проведення розрахунків відповідно Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Виходячи з вищевикладеного, заборона здійснення розрахунків з бюджетом у не грошовій формі є обов'язковою нормою відповідно законів про державний бюджет на відповідний рік, але операції зі сплати ПДВ при імпортуванні на митну територію України товарів являються одним із винятків.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження у наступному звітному (податковому) періоді - січні 2006 р. підприємство позивача включило до складу податкового кредиту 1248 764 грн. - суми зобов'язань по податковим векселям, які були достроково погашені у грудні 2005 р. за рахунок сум бюджетного відшкодування тобто за рахунок сум фактично сплачених отримувачем товарів (послуг) у і попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Зазначені суми податкового кредиту за погашеними податковим векселями підтверджується актами позапланової виїзної документальної перевірки №538/232/32868415 від 28.02.2006 року та №1259/23-5/32868415 від 16.05.2006 року.

В зазначених актах перевірки в розділах податковий кредит зазначено: „Згідно наданої до ДПІ податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2006 р. вх. №4476 від 10.02.2006 р., загальна сума податкового кредиту складає 1796597 грн. (рядок 17 декларації) у т.ч.:

-          придбані з ПДВ на митній території України товари (р.10.1) на суму

2739166 грн., ПДВ - 547833.

-          придбані без ПДВ на митній території України товари (р. 11.1) на суму 8400

грн.

-          погашені податкові векселі, що дають право на збільшення податкового

кредиту в поточному звітному періоді (р.12.2) на суму 6243821 грн., ПДВ - 1248764

грн.

Перевіркою розбіжностей між реєстром отриманих та виданих податкових накладних та декларацій по ПДВ за січень 2006 року та наявними податковими накладними не встановлено."

Таким чином, у лютому 2006 року при визначені суми бюджетного відшкодування згідно п.п. „а" п.п. 7.7.2 п.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", позивачем правомірно враховані суми податкового кредиту за січень у розмірі 1 248 764 грн., як сума фактично сплачених отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), і правильно віднесена позивачем до рядку 25.2 „ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів" у декларації з ПДВ за лютий 2006 р. (реєстраційний № 9877 від 07.03.06).

Відповідно до ст.. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Висновок експерта з одним із видів доказів на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи, а саме висновку судово-економічної експертизи № 11266 від 22.02.2007 р. висновки акту ДПІ у Київському районі м. Харкова від 16.05.2006 р. № 1259/23-5/32868415 Про результати позапланової виїзної документальної перевірки Підприємства «Харківський регіональний центр соціальної і трудової адаптації»Харківського відділення ВГО СОІУ Товариства інвалідів Київського району, м. Харкова  про порушення абзацу «а»п.п. 7.7.2 п.п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування у сумі 1248764 грн., у лютому 2006 р. та занижено залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у тому ж розмірі, законодавчо необґрунтовані. Віднесення підприємством суми ПДВ по податковим векселям в розмірі 1248764 грн., які достроково погашені за рахунок бюджетного відшкодування, не суперечить законодавчим нормам, регулюючим порядок бюджетного відшкодування та погашення податкових векселів.

Тому висновок відповідача про завищення суми бюджетного відшкодування є помилковим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № /0 від 26.05.2006 р., яке винесено відповідачем за результатами перевірки на підставі складеного акту, правомірно визнано судом першої інстанції незаконним, та таким, що повинно бути скасованим.

Отже, підстави для скасування постанови господарського суду Харківської області від 02.10.2006 р. відсутні. Тому апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області та ДПІ у Київському районі м. Харкова залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 205, 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ДПІ у Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 02.10.2006р. по адміністративній справі № АС-49-/01-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                            Погребняк В.Я.

Суддя                                                            Горбачова Л.П.

Суддя                                                             Істоміна О.А.