Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

Адміністративна справа                                                      Головуючий  по 1-й інстанції

№ АС-41/405-06                                                                               суддя –Мінаєва О.М.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя –Карбань І.С.

21 лютого 2007 р.                                                                                                м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:           головуючого судді  Карбань І.С.), судді Бабакової Л.М., судді  Шутенко І.А.,

при секретарі – Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача -  Княжинської О.В. за довіреністю № 42 від 14.07.06р.,

відповідача –Лукінової  І.В. за довіреністю № 1590/10/10-015 від 21.02.07р., Чорноткач Н.З. за довіреністю № 8042/10/10-015 від 20.09.06р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх. № 176Х/2)  ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова на  постанову господарського суду Харківської області від  11.12.2006р.  по справі  № АС-41/405-06

за позовом   Закритого акціонерного товариства «Новий Стиль», м. Харків,

до  Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова,

про  визнання  нечинним рішення, -

встановила:

ЗАТ «Новий Стиль», подало позов, в якому просило  визнати нечинними податкові повідомлення-рішення № /0 від 23.06.06р., № /1 від 23.08.06р. ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова.

21.11.2006р. позивач подав доповнення до позову, в якому просив визнати нечинними в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 295111 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24066,81 грн. податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 23.06.06р., № /1 від 23.08.2006р., № 000152301/2 від 06.11.2006р. та повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 06.11.2006р. про визначення суми податкового зобов’язання  з  податку на додану вартість за штрафними  (фінансовими) санкціями у розмірі 48133,60 грн.

Постановою господарського суду Харківської області від 11.12.2006р. по справі № АС-41/405-06 позовні вимоги задоволено повністю, визнано нечинними податкове  повідомлення-рішення  ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова від  23.06.06р. № /0, податкове  повідомлення-рішення  від 23.08.06р. № /1 та податкове  повідомлення-рішення від 06.11.06р. № /2, в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 295111 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24066,81 грн. Визнано нечинним  податкове  повідомлення-рішення  ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова  № /0 від 06.11.2006р. на суму 48133,60 грн.

Відповідач,   з  постановою  господарського суду Харківської області від 11.12.2006р. по справі № АС-41/405-06 не погодився, подав   апеляційну скаргу з проханням  скасувати вищевказану постанову  та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог,  посилаючись на  порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказував, що позивач  надав  до  ДПІ у  Жовтневому  районі  м.  Харкова податкову декларацію з ПДВ за березень 2006р. реєстраційний № 12651-ДСК від 20.04.2006р., згідно якої позивачем, в частині сплати постачальникам за отриманий товар, задекларовано до відшкодування і бюджету податок на додану вартість в сумі 868008 грн. у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів.  Причиною виникнення від’ємного значення ПДВ у позивача у перевіряємих періодах є придбання продукції на митній території України у великих обсягах, застосування нульової ставки  при експорті продукції та  придбання продукції за межами митної території України. Фактично у перевіряємих періодах позивач займався виробництвом меблів для сидіння. Згідно розрахунку бюджетного відшкодування за березень 2006р. встановлено, що  залишок від'ємного значення лютого 2006р., за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками березня 2006р. складається із сум рядків 22.2 та 26 податкової декларації за лютий 2006р.

Апелянт зазначає, що перевіркою встановлено, що в порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" підприємством до складу податковою кредит; за січень, лютий 2006 року віднесені суми ПДВ по податкових накладних, які не оформлені належним чином, та по податкових накладних на придбання товарів (послуг) на митній території України, які це призначаються для використання у господарській діяльності, що призвело до завищення податкового кредиту та від'ємного значення за січень, лютий 2006р. відповідно на суму ПДВ 5608 грн. та 14342 грн. Завищення від'ємного значення за січень 2006р. привело до завищення залишки від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму ПДВ 5608 грн., оскільки по цим податковим накладним не було фактичної сплати (рядок 26 податкової декларації за лютий 2006р.). Завищення від'ємного значення за лютий 2006р. привело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податковою зобов'язання та сумою податкового кредиту, яке включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 22.2 податкової декларації за лютий 2006 р.). Таким чином, апелянт стверджує, що по декларації за лютий 2006р. значення рядка 22.2 складає 552947 грн., рядка 26 - 295111 грн.

Згідно з декларацією за березень 2006р. від'ємне значення розраховане за п.п.7.7.1 п,7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" складає 1274306 грн., у зв’язку з чим бюджетному відшкодуванню піддягає частина від'ємного значення лютого 2006р., що дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у лютому 2006р. постачальникам таких товарів (послуг). У лютому 2006р. позивачем фактично було  сплачено постачальникам товарів (послуг) 1665289 гри . тому бюджетному відшкодуванню підлягає лише сума розрахована згідно з п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 по декларації за лютий 2006р. та складає 552947 грн. На думку апелянта ЗАТ "Новий Стиль" було завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2006р. на суму 315 061 гри., в т.ч. в порушення п.п.7.2.1 п.7 ст.7.2 та п.п.7.4.5 п.7,4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість",   підприємством   завищено заявлену   суму бюджетного відшкодування за березень 2006р. в розмірі 19950 грн. та в порушення абз."а" п.п.7,7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", підприємством   завищено   заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2006 року в розмірі 295111 грн.

Апелянт також вказував, що позивачем заявлена до відшкодування з бюджету сума ПДВ за березень 2006р. на момент перевірки використана ЗАТ "Новий Стиль" у розмірі 793615,07 гри. Тому, згідно з п.п.6.3.1 п.6.3 ст.6 та ст.8 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби" (зі змінами та доповненнями), затвердженої наказом ДПА України №110 від 17.03.2001 р., п.п.17.1.3 п. 17.1 ст.І7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та ст. 11 Закону України "Про систему оподаткування" ЗАТ "Новий Стиль" нараховані штрафні санкції у розмірі 24 066,81 грн.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає, у зв’язку з чим просить постанову господарського суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Позивач у відзиві вказував, що завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2006р. на 19950 грн.  ним не оскаржувалося. Позивач не погоджувався з висновком відповідача про те, що позивачем ніби то було завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2006 року на 295111 грн., оскільки  цей висновок ґрунтуються на твердженні податкового органу про те, що ця сума (від'ємне значення) не є розрахованою відповідно до п.п.7.7.1 Закону України "Про податок на додану вартість", тому вона не може бути у складі бюджетного відшкодування, а може бути тільки використана платником податку для зменшення суми податкового боргу наступного податкового періоду, але це твердження відповідача є помилковим, таким що не ґрунтується на нормах діючого законодавства, а саме Закону України "Про податок на додану вартість".

Позивач стверджував, що 20.03.2006 р. позивач надав до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2006р., відповідно до якої задекларовано від'ємне значення ПДВ у розмірі 567289 грн. (рядок 21 декларації), залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду (січня) за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду зазначений у розмірі 1441111 грн.(рядок 24 декларації). Так як в січні місяці 2006 року позивач фактично сплатив постачальникам товарів (послуг) суму податкового кредиту в розмірі 1 140392,00 грн. (рядок 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування - додатку З до податкової декларації з ПДВ), то відповідно до п. «а»п.п.7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», до відшкодування була заявлена сума у розмірі 1 140 392 грн. (рядок 25 декларації). Відповідно до п. б) п.п.7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду склав 300719 грн. (рядок 26 декларації). Декларація  з ПДВ за березень 2006р. (була надана до ДПІ 20.04.2006р.) також містила від'ємне значення ПДВ у розмірі 1274868 грн. (рядок 21 декларації), залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду зазначений у розмірі 868008 грн.(рядок 24 декларації). Враховуючи встановлений податковим органом факт наявності податкових накладних, які не були оформлені належним чином, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2006р. на 19950 грн., що позивачем не оскаржується, залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду повинен складати 848058 грн. (868008 грн. - 19950 грн.).

Таким чином, позивач зазначав, що  за виключенням суми 19950 грн. ним було розраховано та визначене від'ємне значення ПДВ за лютий, березень 2006р. відповідно вказаної норми пп.7.7.1 Закону України "Про податок на додану вартість", будь-яких інших порушень у визначенні цих сум відповідачем не встановлено та в акті не зазначено. В декларації з ПДВ за березень 2006р. ЗАТ «Новий Стиль»вказав суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 868008 грн., за вирахуванням 19950 грн., ця сума повинна складати 848058 грн.

В зв’язку з чим позивач вважав, що такі дії відповідають абз.«а»пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки вона дорівнює (не перевищує) сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) в ціні товару, що підтверджується відповідачем у акті перевірки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено, що    ЗАТ "Новий Стиль" взято на облік 29.07.2003р. ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова за № 5229, є платником ПДВ, свідоцтво № 29459767 від 07.08.2003р., індивідуальний податковий номер платника ПДВ - 56.

Посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова була проведена виїзна позапланова перевірка ЗАТ "Новий Стиль" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за період березень місяць 2006р. За результатами перевірки було складено акт від 16.06.06 р, № 241/23-305/32565288. На підставі висновків   акту перевірки  начальником ДПІ  у Жовтневому районі м. Харкова  були  прийняті  податкові  повідомлення-рішення  за  №  /0 від 23.06.2006р. та № /1 від 23.08.2006р. про зменшення бюджетного, відшкодування з ПДВ за березень 2006 року в сумі 315061 грн. та зобов'язано  сплатити суму податку на додану вартість в сумі 240668,07 грн. та штрафної санкції в розмірі 24066,81 грн.

У висновках акту перевірки зазначено, що ЗАТ «Новий Стиль»було завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2006 року на суму 315061 грн., в т.ч. в порушення п.п.7.2.1. п.7.2 ст.7 та п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) підприємством   завищено   заявлену   суму   бюджетного відшкодування за березень 2006р. в розмірі 19950 грн. та в порушення абз. «а», п.п.7.7.2. п.7.7. ст.7 вказаного Закону, підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2006 року в розмірі 295111 грн. Заявлена до відшкодування з бюджету сума ПДВ за березень 2006р. на момент перевірки використана позивачем в сумі 793615,07грн.

Підставою для зменшення підприємству суми бюджетного відшкодування у розмірі 295111 грн. за березень 2006 року та застосування штрафних (фінансових санкцій) у розмірі 24066,81 грн. оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями став встановлений перевіркою факт порушення підприємством абз. «а»п.п.7.7.2  п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»завищено суму податкового кредиту лютого 2006 року, фактично сплачена отримувачем товарів у лютому 2006 року постачальникам таких товарів на 295111грн., що призвело до завищення суми, заявлену до бюджетного відшкодування за березень 2006 року в розмірі 295111грн.

Згідно з п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

20.03.2006р. позивач подав до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2006р., відповідно до якої задекларовано від'ємне значення ПДВ у розмірі 567289 грн. (рядок 21 декларації), залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду (січня) за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду зазначений у розмірі 1441111грн.(рядок 24 декларації). В січні 2006 року платником податку було сплачено суму податкового кредиту в розмірі 1140392 грн. (рядок 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування - додатку 3 до податкової декларації з ПДВ), то відповідно до вимог п. а) п.п.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"  до бюджетного відшкодування в лютому 2006 року позивачем заявлена сума 1140392грн. (рядок 25 декларації). Відповідно до абз. «б»пп.7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону про ПДВ, Позивач залишок від'ємного значення ( 1392 = 300719) після бюджетного відшкодування в лютому 2006 року зарахував до податкового кредиту наступного податкового періоду - березня, що підтверджується і даними декларації з ПДВ за березень 2006 року (р.23.2 декларації з ПДВ). Тобто позивачем розраховано та визначене від'ємне значення ПДВ за лютий, березень 2006 року відповідно вказаної норми п.п.7.7.1 вказаного  Закону, будь-яких порушень у визначенні цих сум відповідачем не встановлено, в акті не зазначено та суду в судовому засіданні не доведено.

Вказаною нормою п.п.7.7.1 Закону України "Про податок на додану вартість"  передбачений порядок врахування сум від'ємного значення за звітний період при наявності податкового боргу з цього податку за попередні податкові періоди та при його відсутності, а саме при його відсутності - зарахування до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Оскільки декларація позивача з ПДВ за лютий 2006р. містила від'ємне, значення податку в розмірі 300719 грн.(рядок 26 декларації ПДВ за лютий 2006р.), боргу з ПДВ не існувало, ним правомірно було включено до складу податкового кредиту березня 2006 року таку суму від'ємного значення. Такі дії відповідають вимогам п.п.7.7.1.п7.7.ст.7.

Відповідно до  пп.7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"  якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному  відшкодуванню  підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Декларація позивача по ПДВ за березень 2006р., надана до ДПІ 20.04.2006р. також містила від'ємне значення ПДВ у розмірі 1274868,00 грн. (рядок 21 декларації), залишок попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду зазначений у розмірі 868008,00 грн. (рядок 24 декларації).

За результатами перевірки встановлено, що позивачем в результаті оформлення податкових накладних необґрунтоване завищена сума податкового кредиту в лютому 2006р. на загальну суму 14342 грн. (стр.20 акту), в січні 2006р. до складу податкового кредиту віднесена сума ПДВ 39,00 грн. за товари, які не призначені для використання в господарській діяльності та сума ПДВ 5569 грн. по неправильно оформленим податковим накладним, а всього на загальну суму 19950 грн. Судом першої інстанції було встановлено, що позивач погодився з висновками акту щодо факту наявності податкових накладних, які не були оформлені належним чином, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за березень 2006року на 19950 грн. і не оскаржує податкові повідомлення - рішення в цій частині.

В декларації з ПДВ за березень 2006р. позивач вказав суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 868008 грн., за виключенням суми 19950 грн., ця сума повинна складати 848058,00грн.

Дані  дії згідно з абз. «а»пп.7.7.2  п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" , оскільки вона дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів в ціні товару, що підтверджується даними, зазначеними в акті перевірки.

Згідно з п.1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Судом встановлено, що в момент заявлення до відшкодування розрахованої відповідно до закону про ПДВ суму, вартість товару, яка містила в собі ПДВ, платником податку - позивачем було сплачено постачальникам товарів, тобто позивачем підтверджена відповідність заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ його фактичним витратам зі сплати ПДВ за придбані товари.

З урахуванням встановленого Законом України "Про податок на додану вартість"  порядку визначення від'ємного значення ПДВ, порядку врахування таких сум за звітний період при наявності суми податкового боргу з цього податку за попередні податкові періоди та при його відсутності - як то передбачено нормою пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 зазначеного Закону, з урахуванням порядку визначення розміру сум ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодуванню і порядку включення залишку від'ємного значення після бюджетного відшкодування - як то передбачено  п.п. 7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", відповідачем неправомірно, помилково та безпідставно актом перевірки зафіксоване порушення підприємством абз. «а»п.п.7.7.2 п.7.7.ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»та зменшено суму бюджетного відшкодування, визначену у декларації за березень 2006р. у зв'язку з тим, що у графу 25 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню»включено ПДВ у розмірі 868008 грн., як суму податкового кредиту іншого періоду - лютого 2006р. Оскільки такі дії суперечать Закону України «Про податок на додану вартість», який передбачає обов'язок відшкодувати платнику податку на додану вартість з бюджету суми від'ємного значення, що визначені п.п.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»у розмірі, що дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) (абз. «а»п.п.7.7.2 п. 7.7 ст. 7 3акону). Як встановлено судом першої інстанції ця сума становить 848058 грн.

На підстави викладеного податкове повідомлення-рішення від 23.06.06 № /0, податкове повідомлення-рішення № /1 від 23.08.2006р. та податкове повідомлення-рішення № /2 від 06.11.2006р., прийняті ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова на підставі акту виїзної позапланової перевірки від 16.06.06 р. № 241/23-305/32565288, в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 295111грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24066,81 грн. господарським судом першої інстанції правомірно визнано нечинними.

Стосовно податкового повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 06.11.2006р. про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями (фінансовими) у розмірі 48133,60грн., що винесено на підставі рішення ДПА у Харківській області за результатами розгляду повторної скарги платника від 23.10.2006р. № 3882/10/25-010 необхідно зазначити, що податковою інспекцією при визначенні штрафних санкцій з ПДВ було невірно визначено кількість податкових періодів, що на думку ДПА, призвело до неправомірного зменшення розміру застосованих штрафних санкцій у загальному розмірі 48133,60 грн. Вказаним рішенням враховано ще два податкові періоди та збільшено розмір штрафної санкції відповідно до абз.2 п.8 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних санкцій органами ДПС, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001р. № 110 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 23.03.2001 р. за № 268/5459 з податку на додану вартість у розмірі 48133,60грн. Оскільки донарахування ПДВ в сумі 240886,07 грн. є неправомірним, застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату цієї суми на підставі п.п.17.1.3 п. 17.1 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181 із змінами та доповненнями є неправомірним, тому що у разі коли контролюючий орган самостійно до нараховує суму податкового зобов'язання платника податків на підставах, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. Оскільки донарахування ПДВ є неправомірним, неправомірне застосування штрафних (фінансових) санкцій за його несвоєчасну сплату.

В зв’язку з чим податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 06.11.2006р. про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями у розмірі 48133,60грн.  також господарським судом першої інстанції правомірно визнано нечинними.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що постанова господарського суду Харківської області від 11.12.2006р. по справі № АС-41/405-06 прийнята у відповідності  з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладене в апеляційній скарзі  є необ’єктивними  і не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196,  п.1 ст. 198, 200, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від  11.12.2006р.  по справі  № АС-41/405-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду  першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Карбань І.С.

Суддя                                                             Бабакова Л.М.

Суддя                                                             Шутенко І.А.