КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27.02.07 р.          № 17/396-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:                                          Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:                              Бочаровій В.М.

За участю представників:

від позивача -Басистий О.В. – дов. № 13-Ю/06 від 28.12.2006

від відповідача - не з’явився

від третьої особи - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Торгівельно-енергетична компанія "Ітера Україна"

на постанову Господарського суду м.Києва від 08.11.2006

у справі № 17/396-А  (Кролевець О.А.)

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Торгівельно-енергетична компанія "Ітера Україна"

до           Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкотан-Північ"

про          скасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство “Торгівельно-енергетична компанія “Ітера Україна” (надалі - позивач, апелянт) звернулось з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю “Юкотан-Північ”, про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 72/9 від 04.02.2006р. та зобов’язання відповідача відкрити виконавче провадження.

Постановою Господарського суду м.Києва від 08.11.2006 р. у справі № 17/396-А в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати покладено на ЗАТ „Торгівельно-енергетична компанія „Ітера Україна”.

Господарський суд м. Києва свою постанову мотивував тим, що винесена державним виконавцем постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № 72/9 від 04.02.2006 відповідає вимогам чинного законодавства та, крім того, позивачем не дотримано правил підвідомчості виконання рішень.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 16.11.2006р. № ІІ/06-211/05, в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва від 08.11.2006р. у справі №17/396-А та прийняти нову постанову.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з невірним застосуванням норм матеріального права (а саме ст.8 Закону України “Про обіг векселів в Україні”, п. 3 Указу Президента України „Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні”), оскільки цими нормативними актами передбачено, що вексель, опротестований нотаріусом, є виконавчим документом, а відтак, відповідач неправомірно відмовив позивачу у відкритті виконавчого провадження.

Представник апелянта (позивача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач свого відношення до апеляційної скарги не висловив, його представники в судове засідання апеляційної інстанції не з’явились, хоча про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство “Торгівельно-енергетична компанія “Ітера Україна” є законним векселедержателем простого векселя № , складеного ТОВ “Юкотан-Північ”, зі строком платежу за пред'явленням на суму 1 000 000,00 грн. та опротестованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д. згідно Акту про протест векселя про неоплату від 21.12.2005 (оригінали векселя та акту наявні в матеріалах справи).

23.01.2006 позивач звернувся до відповідача з заявою №І/06-04/05 від 17.01.2006 про прийняття на виконання емітованих третьою особою та належним чином опротестованих простих векселів №№ , , , , на загальну суму 12 867 500,00 грн., держателем яких є позивач.

Постановою від 04.02.2006 за № 72/9 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби у відповідності до ст.ст.18,18-1, 26 Закону України „Про виконавче провадження” відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання емітованого третьою особою простого векселя від 20.12.2004 № на суму 1000000,00 грн., опротестованого згідно Акта про протест векселя про неоплату від 21.12.2005 №920к.

Судова колегія не погоджується з твердженнями позивача про те, що оскаржувана постанова державного виконавця від 04.02.2006 №72/9 є такою, що винесена відповідачем незаконно та з порушенням норм чинного законодавства, та дійшла висновку, що доводи апелянта є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі ст.18 Закону України “Про виконавче провадження” (яка передбачає підстави для відкриття виконавчого провадження) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню Державною виконавчою службою, визначений статтею 18-1 Закону України “Про виконавче провадження” (в редакції станом на час звернення позивача з заявою до відповідача), згідно з якою такими документами є:

виконавчі листи, що видаються судами на підставі: рішень, вироків, ухвал, постанов судів; рішень іноземних судів і арбітражів, якщо вони визнані й допущені на території України у встановленому законом порядку; рішення третейського суду;

ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом;

судові накази;

накази господарських судів, у тому числі ті, що видаються на підставі рішення третейського суду;

ухвали, постанови господарських судів у випадках, передбачених законом;

виконавчі написи нотаріусів;

посвідчення комісій по трудових спорах;

постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном;

рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень у передбачених законом випадках;

постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу;

рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на Державну виконавчу службу;

вимоги органів Пенсійного фонду України про сплату недоїмки;

рішення органів Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, прийняті відповідно до частин дев'ятої та десятої статті 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Цей перелік виконавчих документів є вичерпним та такий документ як „вексель, опротестований нотаріусом”, у вказаному переліку відсутній.

Посилання позивача на те, що пунктом 3 Указу Президента України № 932/98 від 23.08.1998р. „Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні” передбачено, що векселі, опротестовані нотаріусами у встановленому порядку, є виконавчими документами судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки перелік виконавчих документів передбачений Законом України від 21.04.1999р. № 606-XIV “Про виконавче провадження”, тобто, спеціальним нормативним актом, який прийнятий пізніше, ніж Указ Президента, та який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (преамбула названого Закону). Крім того, у відповідності до ст. 34 Закону України „Про нотаріат” вчинення виконавчого напису та вчинення протесту векселів є різними нотаріальними діями.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.20-1 Закону України “Про виконавче провадження” на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби покладається виконання рішень, за якими стягненню підлягає сума боргу від десяти та більше мільйонів гривень або еквівалентна сума в іноземній валюті.

Державний виконавець згідно зі ст.24 названого Закону та п.3.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5, зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження по стягненню боргу за п'ятьма векселями на загальну суму 12 867 500,00 грн., у тому числі векселя № від 20.12.2004 на суму 1 000 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач звернувся до відповідача з однією заявою про відкриття виконавчого провадження одразу за п'ятьма опротестованими векселями, борг по кожному з яких окремо не перевищує   10 млн. грн., тим саме позивач порушив вимоги Закону України “Про виконавче провадження” щодо належної підвідомчості виконання.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені статтею 26 Закону України „Про виконавче провадження” а також п.3.8.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, відповідно до яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

неподання виконавчого документа про виконання рішення, зазначеного у статті 18-1 цього Закону;

якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення;

якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону;

наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові.

Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до ст.26 названого Закону може бути оскаржена заявником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до відповідного суду в 10-денний строк з моменту її одержання.

З огляду на те, що позивач звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без подання виконавчого документа про виконання рішення, зазначеного у статті 18-1 Закону України „Про виконавче провадження”, а також без дотримання підвідомчості виконання, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.02.2006р. № 72/9 та про зобов‘язання відповідача відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягають.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства „Торгівельно - енергетична компанія „Ітера Україна” підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду м. Києва від 08.11.2006р. у справі № 17/396-А – залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 86, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Торгівельно - енергетична компанія „Ітера Україна” від 16.11.2006р. № ІІ/06-211/05 на постанову Господарського суду м. Києва від 08.11.2006р. у справі № 17/396-А залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва від 08.11.2006р. у справі № 17/396-А за позовом „Торгівельно - енергетична компанія „Ітера Україна” до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю „Юкотан-Північ”, - без змін.

2.   Матеріали справи № 17/396-А направити до Господарського суду м. Києва.

3.  Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко  В.В.