ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 14/283/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І. –головуючий,

Панової І.Ю.,

Ткаченко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична компанія"  на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 року у справі № 14/283/06 господарського суду Запорізької області за  позовом Відкритого акціонерного товариства "ЕРКО+Запоріжжя" до Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична компанія"   про стягнення 171 969,00 грн.,

за участю представників:

ДП “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична компанія"   - Мариніч Н.В. (дов. від 06.02.2007);

В С Т А Н О В И В:

У жовтні  2006 року  позивач –ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –ДП “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична компанія" про повернення із незаконного володіння покрівельний матеріал у кількості 3017 кв.м. на суму 171969,00 грн.

Заявою від 02.11.2006 р. позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача вартість поставленого покрівельного матеріалу у кількості 3017 кв.м., яка складає 171969,00 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04 грудня 2006 року (суддя Хоролець Т.Г.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з ДП “НАК “Енергоатом” в особі “Запорізька атомна електрична компанія" на користь ВАТ  "ЕРКО+Запоріжжя" 171969,00 грн. заборгованості, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 року (колегія суддів у складі:  Мірошниченко М.В. –головуючий, Кагітіна Л.П., Мойсеєнко Т.В.) рішення господарського суду залишено без змін.

Судові рішення мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті поставленого позивачем матеріалу.

У касаційній скарзі ДП “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу“Запорізька атомна електрична компанія", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, перевіривши правильність застосування норм процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Постанова апеляційного господарського суту та рішення місцевого суду в повній мірі  відповідають зазначеним вимогам, оскільки   ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.11.2001 р. ДП "НАК "Енергоатом" в особі Запорізької атомної електричної станції" по накладній № 187 через Іванову В.С., яка діяла на підставі довіреності серія ААА № 68870 від 01.11.2001 р. (а.с. 10), отримало від ВАТ "ЕРКО+Запоріжжя"  покрівельний матеріал у кількості 3014 кв. м. на загальну суму 171969,00 грн.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із змісту наведених норм зобов’язання за договором припиняються шляхом  їх повного виконання, що в даному випадку і повинно бути предметом судового дослідження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.11.2005 р. позивач надіслав на адресу відповідача лист № 103 з вимогою сплатити в 7-денний термін з часу отримання даного листа, посилаючись на ст. 530 ЦК України (а.с. 11), вартість поставленого покрівельного матеріалу на суму 171969,00 грн.

Відповідач залишив лист-вимогу без задоволення.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення основного боргу місцевий господарський суд правильно встановив і виходив з того, що  позивач скориставшись  своїм правом, передбаченим ст. 530 ЦК України, пред'явив відповідачу вимогу про виконання зобов’язань, відправлення якої  підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою квитанцією  від 24.11.2005 ( а.с.11), а тому дійшов законного та обґрунтованого висновку про звернення позивача з позовом у межах строку позовної давності.

Апеляційний господарський суд правомірно погодився з висновком господарського суду першої інстанції, залишивши рішення без змін.

Доводи касаційної скарги про безпідставність застосування до спірних правовідносин ст. 530 ЦК України, оскільки  право вимагати оплати товару виникло в момент передачі товару по накладній № 187 від 01.11.2001, до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 530  ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова апеляційної інстанції є обґрунтованою та відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична компанія"  залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22 лютого 2007 року у справі № 14/283/06 господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Судді:                                                                     М.І. Хандурін

І.Ю. Панова

Н.Г. Ткаченко