СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" червня 2007 р.
Справа №16/268-НА

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Хмельницький

до Державної податкової інспекції у
м. Хмельницькому, м. Хмельницький

про визнання нечинними та
скасування податкових повідомлень-рішень

НОМЕР_1, НОМЕР_2,

НОМЕР_3.

Суддя                      Секретар судового
засідання

Представники сторін:

Від
позивача   - ОСОБА_1 -приватний
підприємець

Від
відповідача -Дмитрієва А.Л. за дов. №17242/9/10 від 10.05.2007 р.

Горобець Ю.В. -за
дов. №17244/9/10 від 10.05.2007 р.

Петльовий М.С.
-за дов. №17241/9/10 від 10.05.2007 р.

Ухвалою суду від 17.04.2007 р. відкрито
провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання
на 10.05.2007 р. Ухвалою господарського суду області від 10.05.2007 р. справу
призначено до судового розгляду на 22.05.2007 р. В судовому засіданні
22.05.2007 р. оголошено перерву до 05.06.2007 р., про що сторони повідомлені
належним чином, під розписку. Ухвалою суду від 05.06.2007 р. судовий розгляд
справи відкладено та призначено на 14.06.2007 р., про що сторони повідомлені
належним чином.

Суть спору:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати
податкові повідомлення-рішення НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

В судовому засіданні 05.06.2007 р.
позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач
просить суд визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3. Зазначена заява відповідає вимогам ст. ст. 49-51 КАС
України, тому судом приймається.

При цьому позивачем зазначається, що
зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту перевірки
від 07.12.2006 р. Однак висновки акту перевірки не відповідають дійсності та
фактичним обставинам справи, тому позивач наполягає на задоволенні позовних
вимог.

В поясненнях по справі від 05.06.2007 р.
позивачем зазначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового
кредиту такого звітного періоду (пп.7.7.1. п.7.7. ст.7 закону України „Про
податок на додану вартість”).

Відповідач - ДПІ у м. Хмельницькому при прийнятті спірних податкових
повідомлень - рішень НОМЕР_1 та НОМЕР_3; НОМЕР_2 виходив з того, що позивачем
при здійсненні підприємницької діяльності не дотримано вимог пп.7.3.1 п.7.3.;
пп.7.4.5. п.7.4.; пп.7.7.1. п.7.7. ст.7 закону України „Про податок на додану
вартість” і суть порушень виклав в акті перевірки НОМЕР_4 та рішенні про
результати розгляду первинної скарги НОМЕР_5 (копія - у справі).

ДПІ у м. Хмельницькому при визначенні податкового зобов'язання по
податку на додану вартість виходило з того, що позивач мав обов'язок сплатити
цей податок із суми 142 245,5грн, які ПП ОСОБА_1 отримала від гр.-ки ОСОБА_2 на
умовах договору доручення від 01.01.2006р., за яким Повірений (позивач)
зобов'язаний був від імені і за рахунок Довірителя закупити муку вищого ґатунку
(п.1.1. договору; глава 68 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (див. ст.204 ЦК України).

20.07.2006р. Довіритель - ОСОБА_2 направила лист з вимогою повернути
кошти в сумі 142 245,5грн і фактично відмовилася від договору. Така відмова
встановлена ст.1008 ЦК України (лист ОСОБА_2 - додається).

Позивач повернув ОСОБА_2 отримані грошові кошти 15.09.2006р. в сумі 45
000грн; 02.10.2006р. в сумі 52 000 грн. і 3.11.2006р. в сумі 45 245,5 грн.
(видаткові касові ордери - у справі).Об'єктом оподаткування є операції
платників податку з поставки товарів та послуг (п.3.1. ст.3 Закону)

За ч. 2 п.1.4. ст.1 Закону України
„Про податок на додану вартість” не належить до поставки товарів операції по
цивільно-правових договорах, які не передбачають передачу права власності  (користування або розпорядження ) на такі
товари іншій особі.

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити
від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя (див. ст.1000 ЦК України).

Враховуючи фактичні обставини та положення норм ЦК України, позивач не
набув права власності на кошти в сумі 142 245,5 грн., у зв'язку з чим
відповідач протиправно визначив податкове зобов'язання з цієї суми в розмірі 28
449,1грн. (142 245,5грн X 20 : 100).

Відповідач безпідставно виключив із суми
податкового кредиту 22 655,57грн - суми податку на додану вартість по операціях
позивача з ТОВ „Чайка”, що мали місце в лютому, травні та червні 2006 р., і
послався при цьому на пп.7.2.,пп.7.4.5. ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість”.

Позивач отримав від ТОВ „Чайка” товар по належним чином оформлених
податкових накладних НОМЕР_6; НОМЕР_7; НОМЕР_8; НОМЕР_9; НОМЕР_10; НОМЕР_11.

Угоди між ПП ОСОБА_1 та ТОВ „Чайка” в судому порядку не визнавалися
недійсними, отже в силу ст.204 ЦК України вони є правомірними.

На період вчинення операцій ТОВ „Чайка” не було виключене з державного
реєстру.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальністю та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку
права на відшкодування податку на додану вартість, у разі якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі
документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

За п.7.4.5. ст.7 закону України „Про податок на додану вартість” не
підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(перерахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) не
підтверджені податковими накладними.

Операції з ТОВ „Чайка” підтверджені податковими накладними, тому в силу
п.7.5.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” з дати здійснення
першої події у позивача виникло право на податковий кредит в сумі 22 655,57грн.
У зв'язку неправомірним визначенням відповідачем податкового зобов'язання по
операціях по договору доручення в сумі                      28449,1грн. та
безпідставним незарахуванням
податкового   кредиту   по
операціях   з   ТОВ
„Чайка” на суму 22 655,57 грн.
ДПІ    у    м.
Хмельницькому    прийняла    незаконні
податкові

повідомлення - рішення, які
підлягають визнанню нечинними та скасуванню.

Відповідач у запереченні проти
позову, його представники у судовому засіданні проти позову заперечують та
зазначають, що ДПІ у м. Хмельницькому проведено виїзну планову документальну
перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового та валютного законодавства за період з 11.10.2005р. по 30.06.2006р.

Перевіркою встановлено, зокрема,
порушення пп.7.3.1 п.7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”,
яким передбачено, що датою виникнення податкового зобов'язання з продажу
товарів (робіт, послуг) вважається дата яка припадає на податковий період,
протягом якого відбулась будь яка з подій раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця ( замовника) на банківський рахунок платника податку, як оплата товарів
( робіт, послуг), що підлягають продажу, а у разі продажу товарів  (робіт, послуг) за готівкові кошти - дата їх
оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника
податку;

- або дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення документів,  що засвідчує факт виконання робіт ( послуг)
платником податків.

Приватним підприємцем в лютому,
квітні, травні, червні 2006 р. здано готівкові кошти на розрахунковий рахунок у
сумі 287 800 грн. Дані кошти, згідно банківських документів, отримано від
продажу товарів. З суми 287 800 грн. підприємцем отримано суму 14 555 грн. від
ВАТ “Агротехтранс”, які оподатковані та включені до податкового зобов'язання з
ПДВ у відповідних періодах. До податкового зобов'язання не включено ПДВ у сумі
23 708 грн. із коштів, які надійшли на розрахунковий рахунок як виручка від
продажу товарів у сумі 142 246 грн.

Рішенням про результати розгляду скарги
ПП ОСОБА_1 ДПІ у м.Хмельницькому встановлено, що при перевірці було завищено
перевіряючими податкове зобов'язання по ПДВ у квітні 2006 року в сумі 30,33
грн., в травні 2006 року на 645 грн., дані суми були враховані при винесенні
податкових повідомлень-рішень НОМЕР_3, НОМЕР_2.

Перевіркою було виявлено також
порушення пп.7.4.5 , п.7.4 ст.7, пп.7.7.1 п.7.1 ст. 7 Закону України “Про
податок на додану вартість”, які Позивач не оскаржує.

Враховуючи вищевикладене, ДПІ у м.
Хмельницькому просить у задоволенні позову ПП ОСОБА_1 до ДПІ у м. Хмельницькому
про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1,
НОМЕР_3, НОМЕР_2 відмовити.

В додаткових обґрунтуваннях проти
позову відповідачем зазначається, що перевіркою позивача встановлено порушення,
зокрема, пп..7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”,
а саме: ПП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту включено суми ПДВ по
податкових накладних, отриманих від ТОВ “Чайка”. Згідно акту
Старокостянтинівської ОДПІ від 02.12.2005 р. ТОВ “Чайка” станом на 02.12.2005
р. знята з обліку як платник ПДВ.

Враховуючи дану обставину, пп. 7.2.4
п.7.2, пп 7.2.6 п.7.2 та пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України  “Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1
завищено податковий кредит у лютому 2006 р. на 6 423 грн., у травні 2006 р. на
2 649 грн. та у червні 2006 р. на 11 353 грн.

Відповідно до пп.7.2.4 пп.7.2 ст.7 Закону право на нарахування податку
та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону.

Згідно з пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
“Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до податкового кредиту
суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно пп.7.2.6 цього пункту).

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим пунктом документами.

При визначенні податкового кредиту, а
саме при його зменшенні на суми ПДВ по отриманих податкових накладних від ТОВ
“Чайка” ( станом на 02.12.2005 р. знята з обліку як платник ПДВ) НОМЕР_6 на
суму 24590,40 грн. ( ПДВ 4158, 40 грн.), НОМЕР_7 на суму 11557,50 грн. ( ПДВ -
1926,25 грн.), НОМЕР_8 на суму 15898,40 грн. ( ПДВ - 2649,73 грн.), НОМЕР_9 на
суму 35906 грн. ( ПДВ - 5984,33 грн.), НОМЕР_10 на суму 23282,17 грн. ( ПДВ
-3880,36грн.), НОМЕР_11 на суму 24339 грн. ( ПДВ - 4056,50 грн.) на загальну
суму ПДВ - 22655,57 грн, перевіряючими помилково не знято з податкового кредиту
ПДВ в сумі 2229,53 грн. (у лютому 2006 р. мінус 338 грн., у червні 2006р. -
плюс 2 568 грн.), чим завищено податковий кредит на 2230 грн. Також в порушення
пп.7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1
в квітні 2006 р. включено до податкового кредиту суму ПДВ по отриманій від СТОВ
ім. Островського (код ЄДРПУО 89) податковій накладній НОМЕР_17 в
розмірі 489, 46 грн. Зазначена податкова накладна для перевірки підприємцем не
надавалась. Відповідач звертає увагу суду на те, що не ЦК України, на який
посилається позивач визначає платників податку на додану вартість, об'єкти,
базу та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних   та   звільнених
від   оподаткування   операцій,
поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення
податку до бюджету, а Закон України “Про податок на додану вартість”.

Враховуючи заперечення на позов,
додаткові обґрунтування до заперечення, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.2.4, п 7.2,
пп.7.4.5 п 7.4, пп.7.7.1 п. 7.7 Закону України “Про податок на додану вартість”
підстав для задоволення позову, на думку відповідача, немає.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення
представників  сторін,  з'ясувавши
фактичні  обставини, на  яких
ґрунтується позовна  вимога  і
заперечення проти позову, дослідивши докази,  встановлено     наступне:

Приватний підприємець ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -підприємця НОМЕР_12, та платником податку
на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом НОМЕР_13 про реєстрацію
платника податку на додану вартість.

07.12.2006 р. працівниками ДПІ у м.
Хмельницькому проведено виїзну планову документальну перевірку фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного
законодавства за період з 11.10.2005 р. по 30.06.2006 р.

За наслідками перевірки складено
Акт НОМЕР_14, в якому серед інших порушень встановлено порушення позивачем
пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України про податок
на додану вартість, в результаті чого підприємцем занижено ПДВ, що підлягає
сплаті до бюджету за перевіряє мий період на суму 13 906 грн., в тому числі
занижено по періодах: лютий 2006 р. -5 915 грн., квітень 2006 р.- 3 599 грн.,
червень 2006 р. -4 392 грн.

На підставі Акту  перевірки від 07.12.2006 р. відповідачем
прийнято податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1, яким позивачу  визначено суму податкового зобов'язання по
сплаті податку на додану вартість у розмірі 20 859 грн., де 13 906 грн. -
основне зобов'язання, 6 953 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із прийнятим
податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржила його в порядку апеляційного
оскарження до податкового органу. Рішенням ДПІ у м.Хмельницькому скаргу
платника залишено без задоволення, а позивачу збільшено суму податкового
зобов'язання з ПДВ на            1 555
грн. та штрафну (фінансову) санкцію на 778 грн.
За наслідками апеляційного оскарження відповідачем були прийняті  податкові повідомлення-рішення НОМЕР_2, яким
позивачу визначено суму податкового зобов'язання по сплаті податку на додану
вартість у розмірі 2 333 грн., де 1 555 грн. - основне зобов'язання, 778 грн. -
штрафні (фінансові) санкції та                 НОМЕР_3., яким позивачу  визначено суму податкового зобов'язання по
сплаті податку на додану вартість у розмірі 20 859 грн., де 13 906 грн. -
основне зобов'язання, 6 953 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до договору доручення
від 01.01.2006 р. Довіритель (гр-ка ОСОБА_2) доручає, а Повірений (приватний
підприємець ОСОБА_1) зобов'язується від імені і за рахунок Довірителя вчинити
наступні дії: закупити муку вищого ґатунку на суму 142 245,50 грн. (п.1.1
Договору). Строк дії договору встановлено до 01.01.2007 р. (п.7.1 Договору).
Дана угода підписана сторонами та скріплена печаткою приватного підприємця.

Згідно до банківських виписок за
лютий-квітень 2006 р. до позивача надходили кошти в якості торгівельної виручки
від продажу сільськогосподарської продукції. В судовому засіданні позивачем
надано пояснення, що це є кошти, які надходили саме від ОСОБА_2, відповідно до
укладеної між ними угоди від 01.01.2006 р. Таке призначення платежу у
банківських виписках здійснювалося відповідним банком відповідно до
Порівняльного аналізу структури і змісту касових символів. Готівкові кошти від
ОСОБА_2 позивачем отримувалися згідно прибуткових касових ордерів від
28.02.2006 р. на суму 245,50 грн., від 05.04.2006 р. на суму 27 000 грн., від
20.04.2006 р. на суму 40 000 грн., від 19.06.2006 р. на суму 75 000 грн.

Листом від 20.07.2006 р. ОСОБА_2
звернулася до позивача з вимогою повернути їй перераховані кошти відповідно до
договору доручення від 01.01.2006 р. в сумі 142 245,50 грн. в зв'язку з
економічною недоцільністю закупки муки. Видатковими касовими ордерами позивач
повернула ОСОБА_2 кошти отримані по угоді: видатковий касовий ордер від
15.09.2006 р. на суму 45 000 грн., видатковий касовий ордер від 03.11.2006 р.
на суму 45 245,50 грн., видатковий касовий ордер від 02.10.2006 р. на суму 52
000 грн. Дані обставини підтверджується заявою ОСОБА_2 від 31.05.2007 р., що
надійшла на адресу суду.

Відповідно до податкових накладних
НОМЕР_9,НОМЕР_10 на загальну суму 35 906 грн., 23 282,17 грн., НОМЕР_8 на суму
15 898,40 грн., НОМЕР_11 на суму 24 339 грн., НОМЕР_6 на суму 24 950,40 грн.,
НОМЕР_7 на суму 11 557,5 грн. позивачем було придбано у ТОВ “Чайка”, с.Пеньки
Старокостянтинівського району зерно пшениці, горох. В дані податкові накладні
включено також суми податку на додану вартість по кожній сумі покупки.

Згідно акту Старокостянтинівської
ОДПІ НОМЕР_15 анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану
вартість ТОВ  “Чайка”, с.Пеньки
Старокостянтинівського району.

В судовому засіданні сторонами підтверджено
факт ненадання для перевірки податкової накладної НОМЕР_17 в розмірі 489, 46
грн., яка отримана від СТОВ ім. Островського (код ЄДРПОУ 89). Дана
сума була включена підприємцем до податкового кредиту в квітні 2006 р.

Не
надана вказана податкова накладна позивачем і під час судового розгляду справи.

Не погоджуючись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями про визначення суми податкових зобов'язань
по ПДВ, позивачем подано до суду позов про визнання їх нечинними та
скасування.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування
та  заперечення, оцінюючи  їх
в  сукупності, судом  враховується
наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції
України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.7.2.4. п.7.2 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість” право  на нарахування податку та складання
податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники
податку у порядку, передбаченому ст.9 цього Закону.

Суб'єкти підприємницької діяльності, що
перейшли на спрощену систему оподаткування, яка не передбачає сплати податку
або передбачає його нарахування за ставками, іншими, ніж визначені п.6.1 ст.6
або п.8.1.2 ст.8.1 цього Закону, втрачають право на нарахування податку,
податковий кредит та складання податкової накладної, а також на отримання
відшкодування за  податковий період, в
якому відбувся такий перехід. Це правило поширюється також на підприємства,
звільнені від сплати податку до бюджету за рішенням суду.

Зокрема пп.7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість” датою
виникнення  податкових  зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти
- дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої -
дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника
податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Як зазначено у пп.7.4.5. п.7.4 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього
пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

У відповідності до пп.7.7.1. п.7.1
ст.7 зазначеного Закону, сума податку,
що підлягає сплаті
(перерахуванню)  до бюджету або
бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового
зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого
звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пп.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди
(у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Ч.2. п.1.4. ст.1  вищезазначеного Закону визначено, що не  належать
до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову
(відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу),
інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності
(користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Відповідно до п.7.5 ст.7 Закону  датою виникнення права платника  податку
на  податковий кредит вважається
дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в
оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного
чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або
комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Судовим розглядом справи встановлено,
що між позивачем та гр-кою ОСОБА_2 було укладено договір доручення від
01.01.2006 р., по якому позивачем було отримано у сторони  (довірителя) кошти, які в послідуючому були
повернуті останній позивачем. Дана цивільно-правова угода у в встановленому
Законом порядку не була визнана недійсною. Крім того, отримані позивачем у ТОВ
“Чайка”, с.Пеньки Старокостянтинівського району податкові накладні були
складені контрагентом з урахуванням вимог ст.7 Закону України “Про податок на
додану вартість”, а тому давали право приватному підприємцю включити відповідні
операції з купівлі зерна до податкового кредиту, згідно п.7.5 ст.7 Закону
України “Про податок на додану вартість”. Заперечення відповідача проти позову
в цій частині судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються
дослідженими матеріалами справи та  не
узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки якщо контрагент (ТОВ
“Чайка”, с.Пеньки) свідоцтво платника ПДВ якого було скасовано, не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку на додану вартість до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена
обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на включення
відповідних сум до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені
законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового
кредиту.  Відповідачем, всупереч вимогам
ст.71 КАС України, не доведено обставин правомірності визначення позивачу
податкових зобов'язань по податку на додану вартість при здійсненні
вищезазначених господарських операціях.

За таких обставин позовні вимоги
позивача в частині визнання нечинними та скасування податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_2, яким позивачу визначено суму податкового
зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у розмірі 2 333 грн., де 1
555 грн. - основне зобов'язання, 778 грн. - штрафні (фінансові) санкції та
податкових повідомлень-рішень
НОМЕР_1, НОМЕР_3., що прийняті ДПІ у м.Хмельницькому  в
частині визначення позивачу суми податкового зобов'язання по сплаті
податку на додану вартість у розмірі 20 125,5 грн., де 13 417 грн. -основне
зобов'язання, 6 708,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції підтверджені належними
доказами відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Між тим, позовні вимоги позивача в
частині визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1,
НОМЕР_3., щодо визначення позивачу суми податкового зобов'язання по сплаті
податку на додану вартість у розмірі 489, 46 грн., штрафна санкція відповідно -
244,5 грн., по господарські операції з СТОВ                      ім. Островського, не
підтверджені належними доказами, суперечать вимогам чинного законодавства, а
тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Враховуючи часткове задоволення
адміністративного позову, згідно ч.3 ст.94 КАСУ судові витрати, здійснені
позивачем (Державне мито згідно платіжного доручення НОМЕР_18 в сумі 118,00
грн.), присуджуються йому до відшкодування відповідно до частково задоволених
вимог, з врахуванням вимог п.п.2 п.3 Перехідних та Перехідних положень КАС
України. При цьому згідно ч.1 ст.94 Кодексу документально підтверджені судові
витрати присуджуються з Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,
105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Хмельницький до  Державної
податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Хмельницький про визнання нечинними
та скасування податкових повідомлень-рішень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.
задовольнити частково.

Визнати
нечинними та скасувати податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у
розмірі 2 333 грн., де 1 555 грн. - основне зобов'язання, 778 грн. - штрафні
(фінансові) санкції та податкові повідомлення-рішення НОМЕР_1,                                НОМЕР_3., що
прийняті ДПІ у м. Хмельницькому  в  частині визначення позивачу суми податкового
зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у розмірі 20 125,5 грн., де
13  417 грн. -основне зобов'язання, 6
708,5 грн. -штрафні (фінансові) санкції.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного  підприємця
ОСОБА_1, м. Хмельницький (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_16, відомості про
банківські рахунки відсутні) 1,70 грн. (одну гривну 70 коп.)  відшкодування сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони
та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному
порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до
апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо
інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя

Постанова   оформлена
і  підписана  19.06.2007 р.

Віддрук.
3 прим. :

1
- до справи,

2
- позивачу,

3
- відповідачу.