Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.                                                           Справа № 9/600-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників сторін:

позивача - Скриньки Л.О.

1-го відповідача -  Рижих І.О.

2-го відповідача -  Курбатової С.В.

3-го відповідача -  Курбатової С.В.

4-го відповідача -  Раєва С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради, м. Суми (вх. № 36 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 13.11.06 р. по справі № 9/600-06

за позовом Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Сумськоїобласної дирекції, м. Суми

до 1) Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради, м. Суми

2) Сумської міської ради, м. Суми

3) Виконавчого комітету  Сумської міської ради, м. Суми

4) Державного комунального підприємства "Шляхрембуд", м. Суми

про стягнення 2 113,90 грн., -

встановила:

У вересні 2006 року Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Сумської обласної дирекції звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради про стягнення 2113,90 грн. коштів, сплачених позивачем відповідно до страхового акту від 19.04.2006 року № 34, договору страхування заставлених транспортних засобів № В 3720-001/05/СТ, укладеним між позивачем та громадянином Віденко О.І. 28 липня 2005 року, за яким згідно заяви Віденко О.І. про виплату страхового відшкодування, довідки розрахунку СОФ АКБ "Укрсоцбанку" № 06-09/02-1084 від 13.04.06р. виплачено страхове відшкодування СОФ АКБ "Укрсоцбанку" як вигодонабувачу за договором страхування в рахунок погашення кредиторської заборгованості Віденка О.І. внаслідок ДТП, що сталося 04.04.2006 року о 21 год. 15 хв. по вул. Металургів в м. Суми, посилаючись на те, що рішенням Сумської міської ради від 30.11.2005 року № 1490-МР "Про Положення про управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради" передбачено, що саме відповідач управляє об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Суми, забезпечує їх належне утримання та ефективну експлуатацію необхідного рівня та якості послуг, які надаються населенню.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.10.06р. залучено до участі у даній справі в якості відповідачів Сумську міську раду та Виконавчий комітет Сумської міської ради. Крім того, даною ухвалою ДКП "Шляхрембуд" виключено як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.11.06р. по справі № 9/600-06 (суддя Лущик М.С.) позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з Управління житлово-комунального господарства Сумської міської Ради на користь Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Сумської обласної дирекції кошти в сумі 2113,90 грн., 102,00 грн. витрат з державного мита та  118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Перший відповідач, Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради, з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з'ясуванні усіх обставин справи, в зв'язку з чим просить дане рішення скасувати.

Позивач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить залишити без його змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Другий та третій відповідачі, Сумська міська рада та Виконавчий комітет   Сумської міської ради, надали пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначають, що ним не завдано позивачу ніякої шкоди і ніяким чином не порушено його прав.

Четвертий відповідач, Державне комунальне підприємство "Шляхрембуд",   у запереченнях на апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, винесеним при повному та всебічному з'ясуванні всіх обставин справи, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення,  виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених  матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що між позивачем у даній справі - Національною акціонерною страховою компанією "Оранта" в особі Сумської обласної дирекції та Бідненко Олександром Івановичем 28 липня 2005 року укладено договір страхування заставлених транспортних засобів В3720-001/05/СТ, за яким застраховано автомобіль ВАЗ 210099 державний ВМ 0294 АВ на страхову суму 36600,00 грн. Зазначеним договором визначені страхові ризики: пошкодження або знищення транспортного засобу внаслідок ДТП та інших подій (франшиза 1%) та угон транспортного засобу (франшиза 5%). Страховий платіж в сумі 1532,35 грн. сплачений страхувальником 28 липня 2005 року відповідно до квитанції № 79.

04 квітня 2006 року о 21 годині 15 хвилин громадянин Бідненко О.І., керуючи автомобілем ВАЗ 21099, рухаючись по вулиці Металургів в м. Суми в напрямку (до центру міста, в'їхав в яму правим заднім колесом, на проїжджій частині дороги, в результаті чого автомобіль був пошкоджений. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою від 11 квітня 2006 року № 3312, виданою Сумським міським відділом УМВС України в Сумській області.

В зв'язку з викладеними обставинами страхувальник звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Спеціалістами страховика, за участю страхувальника, 05 квітня 2006 року проведено огляд транспортного засобу та місця пригоди, про що складені відповідні акти, в котрих зазначено перелік пошкоджень, яких зазнав застрахований автомобіль та відображена схема пригоди.

Згідно з дослідженням спеціаліста (звіт № 62), складеного 12 квітня 2006р., матеріальний збиток завданий власникові застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП склав 2445,85 грн. За вирахуванням суми франшизи, передбаченої договором, розмір страхового відшкодування склав 2113,90 грн.

Відповідно до страхового акту від 19 квітня 2006 року за № 34, договору страхування (пункт 1.3.), заяви Бідненка О.І. про виплату страхового відшкодування, довідки - розрахунку СОФ АКБ "Укрсоцбанку" № 06-09/02-1084 від 13.04.2006 р. страхове відшкодування в сумі 2113,90 грн. виплачено СОФ АКБ "Укрсоцбанку", як вигодонабувачу за договором страхування, в рахунок погашення кредиторської заборгованості Бідненка О.І., про що свідчить платіжне доручення № 939 від 21.04.06 р.

Господарський суд у своєму рішенні послався на те, що відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А згідно зі 1191 цього ж Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у мірі виплаченого відшкодування.

Крім того, відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 28 квітня 2006 року позивачем на адресу ДКП „Шляхрембуд" в порядку регресу була направлена претензія щодо відшкодування матеріальних збитків.

10 травня 2006 року позивач отримав заперечення на претензію, в яких зазначено, що згідно п. 17.2 Контракту № 1/3 від 03.01.2006 р. на виконання робіт по утриманню вулично-дорожньої мережі та штучних споруд у м. Суми за загальний їх стан відповідає уповноважений орган міської Ради - Управління житлово-комунального господарства.

З огляду на вказане, 20 червня 2006 року позивачем на адресу першого відповідача надіслана претензія щодо відшкодування матеріальних збитків, але перший відповідач по справі відмовився в досудовому порядку відшкодувати збитки та у відповіді на претензію  посилався на те, що дорога по вулиці Металургів у м. Суми не відремонтована, в зв'язку з недостатнім фінансуванням.

Разом з тим, господарський суд у своєму рішенні зазначив, що  відповідно до пункту а)1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних повноважень управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради відносяться повноваження - управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня якості послуг населення.

Рішенням Сумської міської ради від 30.11.2005 року № 1490-МР "Про Положення про управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради" п.2.1.1 передбачено, що управління управляє об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Суми, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості  послуг, які надаються населенню.

Оцінивши доводи сторін у справі та враховуючи, що п. 17.2 контракту № 1 від 04.01.2005 року на виконання робіт по утриманню вулично-дорожньої мережі та штучних споруд у м. Суми за загальний їх стан відповідає уповноважений орган міської Ради - Управління житлово-комунального господарства, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх правомірність та обґрунтованість, та стягнув з першого відповідача на користь позивача кошти в сумі 2113,90 грн., сплачених позивачем відповідно до страхового акту від 19.04.2006 року № 34, договору страхування заставлених транспортних засобів №В 3720-001/05/СТ, укладеному між позивачем та Бідненко О.І. 8.07.2005 року.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів,   повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення немає, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж Кодексу  господарський суд оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Перший відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, в зв'язку з чим не мав змоги направити свого представника в судове засідання при розгляді даної справи по суті. Скаржник зазначає про отримання ним ухвали господарського суду від 30.10.06р. про відкладення розгляду справи на 13.11.2006р. саме в день винесення оскаржуваного рішення.

Однак наведені першим відповідачем твердження стосовно порушення місцевим господарським судом порядку розгляду даної справи за його відсутності не приймаються колегією суддів до уваги, так як спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, а господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Дану норму суд першої інстанції не порушив, оскільки із матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово відкладав розгляд справи, в який приймав участь уповноважений представник Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради та першому відповідачу була надана можливість скористатись своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України. Більш того, уповноважений представник першого відповідача був присутній у судовому засіданні 30.10.06р. В цей же день господарським судом була винесена ухвала про відкладення розгляду справи на 13.11.06р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що перший відповідач належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи, а неявка його представника не перешкоджала вирішенню даного господарського спору по суті за наявними у ній матеріалами, так як відповідач також не був позбавлений права надати господарському суду додаткові письмові докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень та мав на це достатньо часу.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що він не має ніякого відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась на вул. Металургів у  м.  Суми,  та вважає, що з боку Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради виконуються всі вимоги по дотриманню Законів  України "Про місцеве самоврядування" та "Про дорожній рух", Правил ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, згідно з функціональними обов'язками Положення про Управління. За таких підстав, перший відповідач зазначає, що в даному випадку він не повинен нести відповідальність перед позивачем у вигляді сплати коштів в сумі 2113,90 грн.

Проте з вказаними посиланнями не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, так як відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення Сумської міської ради від 30.11.05р. №1490-МР "Про положення про управління житло-комунального господарства Сумської міської ради" уповноваженим органом, на який покладено органом місцевого самоврядування обов'язок безпосереднього управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади, визнано Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради.

Управління житлово-комунального господарства Сумської міської Ради від імені власника доріг виступає замовником по виконанню робіт по утриман ню, ремонту вулиць і доріг і є контролюючою, відповідальною за загальний стан вулично-дорожньої мережі міста організацією.

Окрім того, Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради є окремою юридичною особою, що має право укладати відповідні договори з іншими юридичними особами, як надавачами відповідних послуг, а також Управління складає графіки проведення обстеження і ремонту доріг, акти приймання-передачі робіт та інші відповідні документи, планує і розраховує фінансування робіт та діє згідно Положення про управління житлово-комунального господарства та інших нормативно-правових актів України.

Таким чином, посилання заявника апеляційної скарги на те, що згідно актів обстеження вулично-дорожньої мережі та штучних споруд, саме ДКП "Шляхрембуд" повинне і зобов'язане виконувати роботи по утриман ню і ремонту вулиць і доріг, вказаних в цих актах, колегія суддів вважає безпідставним.

Не приймаються до уваги колегією суддів і посилання скаржника на те, що у 2005 році ДКП "Шляхрембуд" не в повному обсязі виконані роботи з поточного ремонту дороги по вул. Металургів, оскільки належних доказів в підтвердження вказаної обставини перший відповідач не надав.

Слід зазначити, що недостатнє фінансування на проведення робіт, пов'язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом та утриманням автомобільних доріг, не є підставою для звільнення Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради від відповідальності за їх неналежний стан.

Звернення першого відповідача до міського голови з листом від 06.10.06р. за №694, в якому Управління просило збільшити призначення по управлінню на поточний ремонт вулиці, на якій в даному випадку сталася дорожньо-транспортна пригода, не має відношення до періоду коли автомобіль страхувальника зазнав пошкоджень.  Більш того, перший відповідач не заперечує проти того факту, що на момент настання страхового випадку дорога знаходилась в аварійному  стані та потребувала капітального ремонту.

Отже, враховуючи, що в процесі розгляду справи як господарським судом  так і судом апеляційної інстанції, першим відповідачем ніяких інших документів, ніж ті, що знаходяться в матеріалах справи, на підтвердження його заперечень проти позовних вимог не надано, тому колегія суддів, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність позовних вимог.

Проте, факти, викладені в апеляційній скарзі першим відповідачем і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 13.11.06 року по справі № 9/600-06 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи першого відповідача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 13.11.06 року по справі № 9/600-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді