ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"04" червня 2007 р.
Справа №  17/170

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Таран С. В.,розглянувши матеріали справи № 17/170

за позовом: Долинської міжрайонної державної податкової інспекції, м.Долинська Кіровоградської області

до відповідача І: відкритого акціонерного товариства "Долинський цукровий завод",  смт Молодіжне Долинського району Кіровоградської області

до відповідача ІІ: суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Гавриш Галини Олександрівни, м. Кіровоград

про визнання  недійсним договору

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача 1 - Сааді Р.М., довіреність № б/н  від 23.06.06 р, представник;

від відповідача 2 - Гавриш Г.О.,   фізична особа - підприємець.

Долинською міжрайонною державною податковою інспекцією подано позов про визнання недійсним договору на надання аудиторських послуг від 03.06.2005 р., укладеного між суб'єктом підприємницької діяльності Гавриш Г.О. та ВАТ "Долинський цукровий завод". При цьому позивач просить застосувати наслідки, передбачені частиною першої статті 216 Цивільного кодексу України, та стягнути з суб"єкта підприємницької діяльності Гавриш Г.О. на користь ВАТ "Долинський цукровий завод" кошти отримані по договору в сумі 30000 грн.

Заявою №1857/10-017 від 02.03.2007 р. (вх.№02-05/7092 від 02.03.2007 р.) позивачем уточнено позовні вимоги: він просить визнати недійсним договір про надання консультацій з питань бухгалтерського та податкового обліку від 03.06.2005р., укладений між суб’єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Гавриш Галиною Олександрівною та відкритим акціонерним товариством „Долинський цукровий завод” з підстав, передбачених ч.5 ст.203, ч.1 ст.215 та ч.ч. 1,2 ст. 234 Цивільного кодексу України, а також застосувати наслідки, передбачені ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України та стягнути з суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Гавриш Галини Олександрівни на користь ВАТ „Долинський цукровий завод” кошти, отримані за вказаним договором, в сумі 30000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Долинська міжрайонна державна податкова інспекція посилається на фіктивність вказаного договору. Зокрема, позивач вказує на той факт, що оплата коштів по оспореному договору була проведена всупереч постанови державної виконавчої служби у Долинському районі від 17.04.2006 р. про арешт коштів ВАТ „Долинський цукровий завод”. При цьому, стверджує Долинська МДПІ, оспорений договір було укладено не у 2005 році, а у 2006 році з метою відмивання коштів. До того ж за повідомленням державної прикордонної служби України в день підписання договору від 03.06.2005 року ліквідатор ВАТ "Долинський цукровий завод" перебував за межами території України, а тому не міг підписати оспорений договір 03.06.2005 р. (том ІІ а.с.48).

В заяві про додаткове обґрунтування позовних вимог №4167/10-017 від 31.05.2007 р. (вх.№02-05/18976 від 04.06.2007 р.) позивач також звертає увагу суду на той факт, що послуги за спірним договором не могли надаватися виконавцем, оскільки договір був неукладений, так як до 30.12.2005 р. (день підписання додаткової угоди до договору) не містив умову про його ціну (том ІІ а.с.91-92).

В судовому засіданні 04.06.2007 р. представники позивача участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №1638804 від 22.05.2007 р. (том ІІ а.с.89).

Відповідачі позов заперечили, посилаючись на відповідність договору від 03.06.2005р. вимогам діючого законодавства. Приватний підприємець Гавриш Г.О. у відзиві на позовну заяву зазначає, що подавши позов Долинська МДПІ вийшла за межі  визначених їй чинним законодавством прав, оскільки якщо позов подано податковою інспекцією як конкурсним кредитором по справі про банкрутство ВАТ "Долинський цукровий завод", то вона повинна керуватися нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким визначено, що визнання угод недійсними у справах про банкрутство можливо тільки на стадії санації та ліквідації та відноситься відповідно до компетенції санатора та ліквідатора (том І а.с.29-31). ВАТ "Долинський цукровий завод" також просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що визнання даного договору недійсним повинно здійснюватись у межах справи про банкрутство ВАТ "Долинський цукровий завод" (том І а.с.52-53).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

03.06.2005 р. між відкритим акціонерним товариством „Долинський цукровий завод” в особі ліквідатора Заболотного Г.В. („замовник”) та приватним підприємцем Гавриш Г.О. („виконавець”) було укладено договір про надання консультацій з питань бухгалтерського та податкового обліку (далі- договір від 03.06.2005 р.), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе надання консультацій, в тому числі і методологічних, з питань ведення бухгалтерського та податкового обліку підприємства під час процедури банкрутства в усній, або за письмовою вимогою заявника, у письмовій формі.

Пунктом 4.1 договору б/н від 03.06.2005 р. визначено, що вартість робіт за даним договором встановлюється згідно актів виконаних робіт.

Відповідачами на підтвердження факту узгодження вартості виконаних робіт та їх фактичного виконання подано додаткову угоду від 30.12.2005 р. до договору від 03.06.2005 р., а також акт виконаних робіт від 30.12.2005 р. на суму 30000  грн. (том І а.с.34, том ІІ а.с.67).

Даний договір за своєю правовою природою є договором  про надання послуг.

Згідно правил статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона ("виконавець") зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір від 03.06.2005 р. має всі істотні умови, притаманні даному виду договорів, його зміст відповідає чинному законодавству; оспорений правочин підписано повноважними особами та скріплено печатками ВАТ "Долинський цукровий завод" та приватного підприємця Гавриш Г.О.

Позивач вважає, що вказаний договір є фіктивним, оскільки укладений без наміру створити юридичні наслідки, а тому звернувся до господарського суду з позовом про визнання його недійсним.

Ухвалою господарського суду  від 20.06.2003 р. по справі №10/244 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Долинський цукровий завод" визнано грошові вимоги кредиторів боржника,  в тому числі  Долинської міжрайонної державної податкової інспекції в сумі 893046,06 грн.; третя черга (том І а.с.10-14).

Відповідно до вимог статей 15, 16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися  до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України також визначено, що підприємства, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім контрагентів за договором, прокурора та інших органів позивачем у справах, пов'язаних з визнанням угод недійсними, може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода (пункт 4 Роз'яснення  президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" від 12.03.1999 р. з подальшими змінами та доповненнями).

Обґрунтовуючи свої доводи звернення до суду позивач заперечує факт звернення в порядку пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу", а зазначає, що оспорюваний договір порушує права інспекції, як конкурсного кредитора по справі про банкрутство, і є фіктивним.

Відповідно до вимог статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Із змісту зазначеної статті вбачається, що фіктивна угода визнається недійсною унаслідок того, що вона не відповідає загальним підставам дійсності угоди, які вказані в частині 5 статті 203 Цивільного кодексу України.

Долинська міжрайонна державна податкова інспекція не довела суду відсутність у сторін дійсного наміру здійснити наслідки, передбачені договором від 03.06.2005 р., а "терміновість" проведення розрахунків, їх проведення  всупереч постанови Державної виконавчої служби у Долинському районі від 17.04.2006 р. про арешт коштів та після спливу майже одного року після виконання робіт не можна розглядати як доказ фіктивності правочину у розумінні статті 234 Цивільного кодексу України. Доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, а тому не можуть братися до уваги.

Необґрунтованими є посилання позивача на ті обставини, що в період з 28.05.2005 р. по 05.06.2005 р. ліквідатор ВАТ "Долинський цукровий завод" Заболотний Г.В. перебував за межами території України, а тому не міг укласти договір від 03.06.2005 р. з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 647 Цивільного кодексу України договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір.

Враховуючи особливості укладення договорів, передбачені статтями 641-646 Цивільного кодексу України, та встановлення в судовому засіданні того факту, що пропозицію укласти договір (оферту) було зроблено  відповідачем ІІ (приватним підприємцем Гавриш Г.О.), моментом укладення оспореного договору слід вважати 03.06.2005 р.- дату, коли   було одержано відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) ВАТ "Долинський цукровий завод", що відповідає вимогам частини першої статті 640 Цивільного кодексу України. При цьому момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, може не співпадати з датою її акцептування.

Невідображення у звітах ліквідатора  ВАТ "Долинський цукровий завод" Заболотного Г.В. інформації про укладення оспореного договору та його фактичне виконання до уваги господарським судом не приймається, оскільки Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко не визначено форму звітності, яку ліквідатор, у відповідності до частини 11 статті 30 зазначеного закону, не рідше одного разу на місяць, зобов'язаний надати комітету кредиторів.

Посилання позивача на невизначеність в предметі договору конкретного замовлення з конкретного питання, по якому має бути надана консультація, є безпідставним, оскільки  матеріалами справи підтверджено та в судовому засіданні встановлено, що приватним підприємцем Гавриш Г.О. надавались усно консультації з питань ведення бухгалтерського та податкового обліку під час проведення процедури банкрутства ВАТ "Долинський цукровий завод" (том І а.с.32, 34; том ІІ а.с.65).

Твердження позивача щодо відсутності  згоди більшості членів комітету кредиторів на проведення оплати послуг приватному підприємцю Гавриш Г.О. за оспореним договором не може слугувати доказом фіктивності даного правочину. До того ж в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують факт погодження даної оплати комітетом кредиторів (протокол зборів комітету кредиторів ВАТ "Долинський цукровий завод" від 17.04.2006 р.- том І а.с.63-64).

В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 р. з подальшими змінами та доповненнями зазначено, що мнима угода - угода, укладена про людське око, без наміру створити юридичні наслідки; сторонами по здійсненню мнимої угоди ніяких дій не вчиняється.

Між тим із матеріалів справи вбачається повне виконання сторонами умов договору: приватним підприємцем Гавриш Г.О. надано послуги (консультації з питань бухгалтерського та податкового обліку), про що свідчить акт приймання-передачи виконаних послуг від 30.12.2005 р., підписаний ВАТ "Долинський цукровий завод" без заперечень (том І а.с. 34) та останнім проведено оплату за надані послуги, що підтверджується банківською випискою по рахунку ВАТ "Долинський цукровий завод" (том І а.с.17, 35).

При цьому слід зазначити, що прокуратурою Кіровоградської області за результатами перевірки доводів Долинської міжрайонної державної податкової інспекції щодо фальсифікації  оспореного договору в діяльності ліквідатора ВАТ "Долинський цукровий завод"  Заболотного Г.В. та  приватного  підприємця   Гавриш Г.О. дій, які переслідуються в кримінальному порядку, не виявлено (том ІІ а.с.84).

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем фіктивність договору від 03.06.2005 р. належним чином не доведена, а навпаки матеріали справи свідчать про прийняття сторонами необхідних заходів до виконання умов договору.

Враховуючи недоведеність позивачем фіктивності договору від 03.06.2005 р. та наявності обставин для визнання вказаного договору недійсним, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи відповідачів щодо вирішення даного спору в межах справи про банкрутство ВАТ "Долинський цукровий завод" до уваги господарським судом не приймаються з огляду на те, що чинним законодавством, в тому числі Господарським процесуальним кодексом України, передбачено розгляд господарськими судами спорів про визнання договорів недійсними в порядку позовного провадження. При цьому Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює застереження щодо розгляду спорів вказаної категорії в межах справи про банкрутство лише у разі звернення з відповідними заявами керуючого санацією або ліквідатора з підстав, передбачених частиною 10 статті 17 цього закону.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями  33, 34, 43, 49,  82, 84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду  в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя