ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.05.2007
Справа №2-19/7185-2006А

За позовом – ВАТ «Кримресоптторг», м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – Державної податкової інспекції в м.Сімферополь, м.Сімферополь АР Крим

До відповідача – Головне управління державного казначейства в АР Крим, м.Сімферополь АР Крим

Про виключення майна з податкової застави та спонукання до виконання певних дій

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Твердюков Є.М., представник, довіреність № б/н від 21.09.2006 р.

Від відповідача - Шиленко О.В., держ. інспектор, довіреність № 18334/9/10 від 15.12.2005 р.

Від відповідача - Перлинова Н.О., представник, довіреність № 23-11.0/02-862 від 07.02.2007 р.

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом про виключення майна з податкової застави та спонукання до вчинення до певних дій, а саме: спонукати управління державного казначейства в АР Крим направити на рахунок позивача кошти у сумі 18991,08 грн. як безпідставно набуте майно, спонукати ДПІ у м.Сімферополі сплатити позивачу суму інфляційного відшкодування у розмірі 892,58 грн., а також 3% річних в сумі 338,72 грн. за прострочення виконання обов’язку з перерахування різниці між сумою коштів, отриманою за наслідком  продажу активів позивача та сумою податкового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що майно позивача було реалізовано у рахунок погашення заборгованості перед бюджетом, проте різниця між сумою вартості майна та сумою податкового боргу своєчасно не була перерахована позивачу.

Відповідач надав відзив на позов, згідно якому позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач – Головне управління державного казначейства в АР Крим надало відзив на позовну заяву, пояснило, що кошти у сумі 155823,70 грн., які перераховані від третьої особи за реалізацію майна позивача в рахунок погашення податкового боргу, були зараховані на відповідний рахунок державного казначейства та розподілені наступним чином: на погашення заборгованості з земельного податку – 1127,94 грн.; на погашення заборгованості з податку на додану вартість – 85245,58 грн.; на погашення заборгованості з податку з володільців транспортних засобів – 69450,18 грн.

Провадження по справі здійснювалося відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники позивача та відповідача відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників позивача та відповідача вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України перед початком слухання справи представнику позивача була вручена пам’ятка про права та обов’язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Кримресоптторг» (далі по тексту ВАТ «Кримресоптторг») зареєстровано у якості юридичної особи 18.09.1996 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради Автономної Республіки Крим, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.21).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач просить виключити майно з податкової застави та спонукати відповідачів до вчинення певних дій, а саме: спонукати управління державного казначейства в АР Крим направити на рахунок позивача кошти у сумі 18991,08 грн. як безпідставно набуте майно, спонукати ДПІ у м.Сімферополі сплатити позивачу суму інфляційного відшкодування у розмірі 892,58 грн., а також 3% річних в сумі 338,72 грн. за прострочення виконання обов’язку з перерахування різниці між сумою коштів, отриманою за наслідком  продажу активів позивача та сумою податкового боргу.

Відповідно до п.3 ст.50 Бюджетного кодексу України (від 21 червня 2001 року № 2542-III) органи стягнення забезпечують своєчасне та  в  повному обсязі надходження до державного   бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.4 ст.50 Бюджетного кодексу України (від 21 червня 2001 року № 2542-III) податки,  збори  (обов'язкові  платежі)  та  інші   доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок  Державного  бюджету України.

Відповідно до п.37 Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2002 р. N 538) на підставі даних довідки про розподіл коштів відділення Державного казначейства не пізніше ніж  наступного  робочого дня  розподіляє  кошти від реалізації  описаних  активів, формує в установленому порядку платіжні доручення та передає їх засобами електронного зв'язку до відповідного управління Державного казначейства для  перерахування розподілених   коштів   за   призначенням.

Кошти у сумі 155823,70 грн., які перераховані від третьої особи за реалізацію майна позивача в рахунок погашення податкового боргу, були зараховані на відповідний рахунок державного казначейства та розподілені наступним чином: на погашення заборгованості з земельного податку – 1127,94 грн.; на погашення заборгованості з податку на додану вартість – 85245,58 грн.; на погашення заборгованості з податку з володільців транспортних засобів – 69450,18 грн. (а.с.111-117).

Відповідачем – ДПІ в м.Сімферополі неодноразово на позивача накладалися фінансові санкції за несвоєчасне погашення податкової заборгованості, що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями від 27.07.2005 року № 002171502/2; від 22.02.2006 року № , від 22.02.2006 року № ; від 22.02.2006 року № ; від 20.01.2006 року № /0; від 20.01.2006 року № /0; від 20.01.2006 року № /0; від 20.01.2006 року № /0; від 23.09.2005 року № /0; від 23.09.2005 року № /0; від 05.08.2005 року № /0 (а.с.122-134).

Відповідно до особистого рахунку платника податків станом на 27.07.2005 року за позивачем рахувалася заборгованість, яка не була погашена після перерахування коштів третьою особою за реалізацію майна (а.с.35-97 (а.с.51)). Це також підтверджується довідками про стан розрахунків з бюджетом (а.с.101-102).

Ухвалою від 10.08.2006 року господарський суд призначив по справі судово-бухгалтерську експертизу документів. Відповідно до листа експерта № 56 від 26.03.2007 року позивачем не надано експерту необхідних документів для надання висновку (а.с.10 т.2).

Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів того, що на момент зарахування коштів на рахунок державного казначейства у нього не було заборгованості перед бюджетом з податків, зборів чи пені (штрафних санкцій) і у зв’язку з чим різниця між сумою продажу майна та сумою податкового боргу повинна була перерахована позивачу.

З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні адміністративного позову відмовити.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 22.05.2007 року у 10 год. 55 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.