КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05.02.07 р.          № 18/275

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:                              Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача -не з’явились;

від відповідача - не з’явились;

від прокуратури - не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернігові, м. Чернігів

на постанову Господарського суду Чернгівської області від 11.10.2006

у справі № 18/275  (Сидоренко А.С.)

за позовом           Першогой заступника прокурора м.Чернігова в інтересах держави в особіДержавної податкової інспекції у м. Чернігові, м. Чернігів

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагрозбут", м. Чернігів

про          припинення юридичної особи та зобов"язання вчинити дії

Суть постанови і скарги:

Постановою господарського суду Чернігівської області від 11 жовтня 2006 року, яка прийнята у справі № 18275 (суддя – А.С. Сидоренко), у позові першому заступнику прокурора м. Чернігова (надалі – Прокурор), що звернувся в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Чернігові (надалі – Позивач, Інспекція) до товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерагрозбут” (надалі – Відповідач, Товариство) про припинення юридичної особи – Відповідача, та зобов’язання вчинити дії було відмовлено повністю (л.с. 33-36).

Державна податкова інспекція у м. Чернігові, не погоджуючись з прийнятою постановою судом першої інстанції, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати означену постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги Інспекції (л.с. 44-45).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Прокурора, Позивача та Відповідача про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Інспекції, що підтверджується ухвалою від 18.12.2006 року, повістками про виклик та поштовими повідомлення із відмітками про вручення повісток про виклик (л.с. 50-55), а направлена на адресу Відповідача повістка повернулась із відміткою на поштовому конверті “организации за указаным адресом нет”, апеляційний суд вважає за можливе розглянути скаргу Інспекції без участі її представників та представників Прокурора та Товариства .

Дослідивши та вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурор м. Чернігова звернувся до господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Чернігові із позовом № 234 вих. від 14.09.2006 року, в якому просив винести рішення про припинення юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерагрозбут”  та зобов’язати  державного реєстратора  вчинити дії, передбачені  ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”(л.с. 2). Прокурор обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно поданої Відповідачем декларації за 1 півріччя 2006 року останній здійснює збиткову діяльність та порушує умови свого статуту, оскільки в процесі своєї діяльності не виконує діяльність, передбачену статутними документами. Прокурор вважає, що юридичну особу – Товариство, повинно бути припинено та державного реєстратора  зобов’язано виконати  дії, передбачені законодавством про реєстрацію юридичних осіб згідно ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”, ст.ст. 49, 57, 59, 247 Господарського кодексу України, ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” та ст.ст. 60, 106 Кодексу адміністративного судочинства України (л.с. 2).

Постановою господарського суду Чернігівської області від 11 жовтня 2006 року у позові першому заступнику прокурора м. Чернігова, що звернувся в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Чернігові до товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерагрозбут” про припинення юридичної особи – Відповідача, та зобов’язання вчинити дії було відмовлено повністю.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що в позовній заяві не наведено обґрунтування необхідності представництва у суді інтересів держави, а санкція у вигляді скасування державної реєстрації Відповідача може бути застосована у разі порушення ним законодавства, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, неотримання ж прибутку  не може вважатись правопорушенням у сфері господарювання, у зв’язку з чим відсутні підстави для припинення Товариства, як юридичної особи. Також, місцевий суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов’язання державного реєстратора вчинити певні дії не відносяться до Відповідача та можуть бути предметом іншого спору. При цьому, місцевий суд керувався ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування”, ст.ст. 1, 18, 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ст.ст. 4, 7 Закону України “Про господарські товариства”, ст. 9 Закону України “Про підприємства в Україні”, ст. 36-1 Закону України “Про прокуратуру”, ст.ст. 42, 57, 216, 217, 218, 247 Господарського кодексу України та ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (л.с. 33-36).

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду Чернігівської області від 11 жовтня 2006 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в постанові суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  Інспекції без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Позивач в порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, як у суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі Інспекція посилається на порушення Відповідачем вимог законодавства у  вигляді  здійснення збиткової підприємницької діяльності, що протиричить умовам та цілям діяльності, визначеним в статуті Товариства, та є підставою для припинення визначеної юридичної особи. Вказане посилання не обґрунтовано із належним застосуванням відповідних норм діючого законодавства та спростовується у зв’язку з наступним.

Державна реєстрація та припинення, зокрема, юридичної особи, регулюється нормами Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” (надалі - Закон). Пунктом 2 ст. 38 Закону визначено, що підставами для постановлення судового  рішення  щодо припинення юридичної  особи, що  не  пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону,  допущені при створенні  юридичної  особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Пунктом 2.1 розділу 2 Статуту Товариства (л.с. 6-11), дійсно, передбачено, що метою Товариства  є насичення ринку товарами, продукцією, послугами, отримання прибутку в інтересах учасників та трудового колективу Товариства. Означений пункт  Статуту відповідає вимогам ст. 42 Господарського кодексу України (підприємництво як вид господарської діяльності), відповідно до якої підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Із аналізу вказаних положень Господарського кодексу України та Статуту Відповідача вбачається, що останній відповідно до норм діючого законодавства в своєму Статуті отримання прибутку визначає як мету своєї ж господарської діяльності. При цьому, слід зазначити, що жодною нормою законодавства не передбачена будь-яка відповідальність за недосягнення визначеної в статутних документах  господарюючого суб’єкта – юридичної особи,  мети, з якою була створена відповідна юридична особа, а понесення відповідною особою під час своєї діяльності збитків або неотримання прибутку відповідно до Закону, Господарського кодексу України або будь-якого іншого нормативного акту не є підставою для скасування державної реєстрації або припинення відповідного господарюючого суб’єкта – юридичної особи. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов правомірного висновку, що  неотримання Товариством прибутку не суперечить  статутної діяльності останнього, передбаченої в його Статуті, нормам діючого законодавства та не є підставою для припинення юридичної особи – Товариства.

Крім цього, апеляційна інстанція погоджується із висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог про зобов’язання державного реєстратора вчинити певні дії, як такі, що не відносяться до Відповідача, а також  необґрунтованості пред’явлення позову Прокурором у зв’язку з відсутністю належного обґрунтування, у чому полягає захист інтересів держави в зв’язку із поданням позову до Відповідача у даній справі.

Таким чином, Інспекцією не доведена неправомірність відмови місцевим судом у задоволенні її позовних вимог та вимог Прокурора про припинення юридичної особи – Товариства, та прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст. 38 “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, ст. 42 Господарського кодексу України та ст.ст. 49, 51, 60, 69, 70, 71, 72, 79, 86, 143, 158-163, 167, 184, 185, 187, 195, 196, 200, 201, 205, 207, 209 та п. 6, п. 7 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову господарського суду Чернігівської області від 11 жовтня 2006 року у справі № 18275 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її виготовлення в повному обсязі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

2.          Справу №  18275 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя          Коваленко В.М.

Судді

Вербицька О.В.

Розваляєва  Т.С.