СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

24.04.07
Справа№ 1/102-20/28А

За позовом:
Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача:
Львівської міської ради, м.Львів

Про
визнання частково нечинною ухвали Львівської міської ради НОМЕР_1 “Про
впорядкування розміщення малих архітектурних форм у м.Львові”.

Суддя  Манюк П.Т.

При секретарі Кравець В.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2
-представник

ОСОБА_1 -
представник

від відповідача:
Яслик М.Я.-представник

Сторонам, які беруть участь у
справі, роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. 49, 51
КАС України.

Суть спору.
Розглядається справа за позовом Суб”єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання частково нечинною ухвали
Львівської міської ради НОМЕР_1 “Про впорядкування розміщення малих
архітектурних форм у м.Львові” в частині призупинення дії ухвали Львівської
міської ради НОМЕР_2 “Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок
для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові” та
спонукання до вчинення дій, зокрема зобов”язання Львівської міської ради
укласти договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 14,4 м2  для розміщення кіоску площею 3,2 м2
з літнім майданчиком площею 14,4 м2.

Розгляд справи відкладався з
підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

В судових засіданнях представники
позивача позовні вимоги підтримали, подали уточнення позовних вимог, відповідно
до яких просять розглядати справу в частині позовних вимог, що підлягають
розгляду в порядку адміністративного судочинства - визнати частково нечинним
пункт 6.2. ухвали Львівської міської ради НОМЕР_1 “Про впорядкування розміщення
малих архітектурних форм у м.Львові” в частині призупинення дії ухвали
Львівської міської ради НОМЕР_2 “Про надання у короткострокову оренду земельних
ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові”
та пункт 3.2. вказаної ухвали.

Представник Відповідача в судових
засіданнях позовні вимоги заперечив.

Повний текст постанови підписаний
та направлений сторонам 03.05.2007 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

26.01.2006 року Львівською міською радою (відповідач) прийнято ухвалу
НОМЕР_2“Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення
та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові”, якою ухвалено надати
Позивачу у короткострокову оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 без
зміни цільового призначення для встановлення та обслуговування малої архітектурної
форми терміном на 3 роки та зобов”язано Позивача виготовити документацію для
укладення договору оренди земельної ділянки, зареєструвати її у встановленому
порядку та укласти з Львівською міською радою договір оренди.

Позивач звернувся до Державного підприємства “Центр державного
земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах” з
клопотанням виготовити документацію для укладення договору на право тимчасового
користування землею на умовах оренди. Після виготовлення та одержання
документації, Позивачем подано її Відповідачу з метою підписання договору
оренди земельної ділянки, однак Позивач отримав відмову в оформленні та
підписанні договору оренди земельної ділянки, посилаючись на розпорядження
голови Львівської міської ради НОМЕР_3 “Про впорядкування розміщення
архітектурних форм, АЗС, автомийок, СТО автомобілів”.

Позивач повторно звернувся до
Відповідача з проханням підписати договір оренди. У відповідь на звернення,
Відповідач повідомив Позивача про неможливість підписання договору оренди,
оскільки Львівською міською радою 13.07.2006 року прийнято ухвалу НОМЕР_1 „Про
впорядкування розміщення малих архітектурних форм у м.Львові”, якою доручено
районним адміністраціям до моменту врегулювання розміщення малих архітектурних
форм відмовляти суб'єктам підприємницької діяльності у видачі нових дозволів
для розміщення малих архітектурних форм (п. 3.2. ухвали) та п.6.2. призупинено
дію ухвал в частині передачі суб”єктам підприємницької діяльності у
короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування
малих архітектурних форм до моменту затвердження Положення про розміщення малих
архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові (в
тому числі ухвали Львівської міської ради від 26.01.2006 року НОМЕР_2).

Позивач просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог)  визнати частково нечинною ухвалу Львівської
міської ради НОМЕР_1 “Про впорядкування розміщення малих архітектурних форм у
м.Львові” в частині призупинення дії ухвали Львівської міської ради НОМЕР_2
“Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та
обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові” щодо надання Позивачу у
короткострокову оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1без зміни
цільового призначення для встановлення та обслуговування малої архітектурної
форми терміном на 3 роки та пункт 3.2. вказаної ухвали.

В судовому засіданні 24.04.2007
року представник відповідача позовні вимоги заперечив з мотивів, що оспорюване
рішення Львівською міською радою прийняте в межах чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши всі докази у справі в їх
сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 55
Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства  України,
адміністративним (згідно п.6 Перехідних положень КАС України -господарським)
судам підвідомчі спори про визнання недійсними рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії) суб'єктів владних повноважень, до
яких належить і відповідач.

Відповідно до ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом. Виходячи із
приписів ст. 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Статею 104 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративного суду
має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені
її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” до виключних повноважень
місцевих рад належить вирішення питань землекористування.

Судом встановлено, що Львівською міською радою (відповідач) прийнято
ухвалу НОМЕР_2“Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок для
встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові”, якою
ухвалено надати Позивачу у короткострокову оренду земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1 без зміни цільового призначення для встановлення та обслуговування
малої архітектурної форми терміном на 3 роки та зобов”язано Позивача виготовити
документацію для укладення договору оренди земельної ділянки, зареєструвати її
у встановленому порядку та укласти з Львівською міською радою договір оренди.

Незважаючи на виконання позивачем
вимог ухвали Львівської міської ради від НОМЕР_2“Про надання у короткострокову
оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних
форм у м.Львові”, договору оренди між сторонами укладено не було.

Відмову в укладенні договору оренди
земельної ділянки працівники відповідача обґрунтовували ухвалою Львівської
міської ради від 13.07.2006 року НОМЕР_1, якою зупинено дію ухвали Львівської
міської ради НОМЕР_2 “Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок
для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові”.

Проаналізувавши вказану ухвалу, копія якої знаходиться в матеріалах
справи, суд прийшов до висновку про те, що вказаною ухвалою порушено права та
охоронювані інтереси позивача, оскільки обмежено право позивача на працю шляхом
здійснення підприємницької діяльності та користування земельною ділянкою у
зв'язку з неможливістю оформлення документів на землекористування (договору
оренди), що виникло на підставі ухвали Львівської міської ради НОМЕР_2 “Про
надання у короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та
обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові”.

Право позивача на отримання в
користування земельної ділянки передбачено ст. 13 Конституції України та 93
Земельного кодексу України.

Прийняття відповідачем ухвали
Львівської міської ради від 13.07.2006 року НОМЕР_1 перешкоджає позивачу
набуттю права користування земельною ділянкою, у порядку встановленому ст.ст.
116, 123, 124 Земельного кодексу України.

Пункт 3.2. ухвали Львівської
міської ради від 13.07.2006 року НОМЕР_1, яким доручено районним адміністраціям
до моменту врегулювання розміщення малих архітектурних форм відмовляти суб'єктам
підприємницької діяльності у видачі нових дозволів для розміщення малих
архітектурних форм, порушує права позивача, якому передано в користування
земельну ділянку, оскільки позбавляє його права на отримання дозволу на
розміщення об'єкту торгівля, обов'язкове одержання якого для здійснення
торгівельної діяльності передбачено приписами ст. 15 Закону України „Про
систему оподаткування в Україні” та ст.ст. 1, 17 Декрету Кабінету України „Про
місцеві податки і збори”.

Частиною 2 ст. 19 Конституції
України, ч. 3 ст. 24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”,
передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх
посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10, ст. 59 Закону
України „Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та  інші акти у формі
рішень, які з мотивів  їхньої
невідповідності Конституції  або  законам
України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу
України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може
здійснюватися шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого
самоврядування

Враховуючи викладене, та керуючись
ст.ст. 24, 43, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”,
ст.ст.  9, 17, 71, 72, 86, 99, 100,
161  - 163, п.6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати нечинним пункт 3.2. та
частково нечинним пункт 6.2. ухвали Львівської міської ради від 13.07.2006 р.
НОМЕР_1 “Про впорядкування розміщення малих архітектурних форм у м.Львові” в
частині призупинення дії ухвали Львівської міської ради НОМЕР_2 “Про надання у
короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування
малих архітектурних форм у м.Львові” щодо надання Суб”єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1у короткострокову оренду земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1без зміни цільового призначення для встановлення та
обслуговування малої архітектурної форми терміном на 3 роки.

3. Постанова набирає законної сили
в строк та порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України.

4. Постанова може бути оскаржена в
порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя