СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 13/37

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтертрейдинг систем” м. Дніпропетровськ

До Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничє підприємство “КАРАТ” м. Брянка Луганської області.

Про стягнення 38848  грн. 97 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Сакало А.А. дов. № 1591 від 01.08.2006 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 38347 грн. 49 коп.

Позивач позов підтримав.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 20 січня 2006 року був укладений договір № 20-01/06-02 згідно якого відповідач зобов’язався передати у власність позивача товар зазначений у специфікаціях, а останній прийняти та оплатити його.

На виконання умов договору в частині оплати товару позивач за період з 30.01.2006 р. по 28.02.2006 р. перерахував відповідачу оплату в сумі 2 183 000 грн. 00 коп., факт оплати підтверджується копіями платіжних доручень, що знаходяться у матеріалах справи.

Відповідач частково виконав зобов’язання за договором, поставив позивачу товар на загальну суму 619 652 грн. 51 коп.

10.02.2006 р. відповідач платіжним дорученням суму попередньої оплати за вугільну продукцію в сумі 800 000 грн. 00 коп. повернув позивачу.

29.01.2006 р. між позивачем, відповідачем та Приватним підприємством “Вугледонтехпостач” був укладений договір переводу боргу № 7 за яким ПП “Вугледонтехпостач” прийняв на себе зобов’язання відповідача щодо погашення заборгованості за  договором № 20-01/06-02 від 20.01.2006 р. в сумі 725 000 грн. 00 коп. 13.02.2006 р. ПП “Вугледонтехпостач” перерахував позивачу 725 000 грн. 00 коп.

18.12.2006 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2014 про повернення коштів в сумі 38347 грн. 49 коп.

Вимога залишилась без задоволення.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 38347 грн. 49 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору, положеннями ст.  693 Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати коштів суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Відповідачем порушено зобов’язання щодо поставки товару за договором, за яким позивачем була здійснена попередня оплата.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо  продавець,  який  одержав суму попередньої  оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати  передання  оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 38 347 грн. 49 коп. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –383 грн. 47 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче підприємство “КАРАТ” м. Брянка, вул. Жуковського 1А ідентифікаційний код  30824622 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтертрейдинг систем” м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського 19/21 оф. 24 ідентифікаційний код  32723901 кошти в сумі 38 347 грн. 49 коп. державне мито у сумі –383 грн. 47 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько