донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.05.2007 р.                                                                            справа №8/187пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Запорощенка  М.Д.

суддів
Старовойтової  Г.Я. , Волкова Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Захарова О.В. за довіреністю,

від відповідача:
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Юз-Вест" м. Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
28.09.2006 року

по справі
№8/187пд

за позовом
Акціонерного товариства відкритого типу "Донецькметалургремонт" м. Донецьк

до
Приватного підприємства "Юз-Вест" м. Донецьк

про
визнання недійсними з моменту укладення договорів купівлі-продажу №1 від 21.02.2002 року, №4 від 17.07.2002 року та №5 від 31.01.2003 року.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2005року Акціонерне товариство відкритого типу „Донецькметалургремонт” м.Донецьк ( далі –АТВТ „Донецькметалургремонт”)  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства  „Юз-Вест” м.Донецьк ( далі –ПП „Юг-Вест”)  про визнання  недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу №1 від 21.12.2002року, №4 від 17.07.2002року та №5 від 31.01.2003року, укладені між АТВТ „Донецькметалургремонт” та ПП „Юз-Вест”.

В обґрунтування позову зроблено посилання  на ті обставини, що спірні договори купівлі-продажу протирічять цілям діяльності товариства та були підписані з його боку

особою, яка перевищила свої повноваження, внаслідок чого спірні договори є такими, що протирічять чинному законодавству.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.06.05року у справі №8/187пд  позовні вимоги задоволені повністю. Визнано  недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу №1 від 21.12.2002року, №4 від 17.07.2002року та №5 від 31.01.2003року, які були укладені між АТВТ „Донецькметалургремонт” та ПП „Юз-Вест”.

Судовий акт від 22.06.05року був оскаржений ПП  „Юз-Вест” до Донецького апеляційного господарського суду, ухвалою якого від 16.08.05р. матеріали скарги повернуті заявнику без розгляду на підставі ст.93 Господарського процесуального кодексу України. 01.11.05р. ухвалою  Вищого господарського суду  України повернуті скаржнику, ПП  „Юз-Вест” , матеріали  касаційної скарги  на ухвалу суду апеляційної інстанції від 16.08.05р. в зв’язку з відмовою у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги.

Постановою Верховного Суду України від 20.12.05р. задоволена касаційна скарга ПП „Юз-Вест” на ухвалу Вищого Господарського суду України від 01.11.05р., справа передана до суду для розгляду по суті.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.06р. рішення  господарського суду Донецької області від 22.06.05р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду.

10.05.06р. ПП „Юз-Вест” звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про відвід від розгляду  у справі №8/187пд судді Мєзєнцева Є.І. Ухвалою суду   від 11.05.06р. у задоволені заяви відмовлено. Підприємством вищевказана ухвала оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду, матеріали скарги повернуті заявнику без розгляду на підставі ст.106 Господарського процесуального кодексу України. Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.06р. ухвала суду апеляційної інстанції від 11.05.06р. залишена без змін.

Повторно спір по суті розглянутий колегією суддів господарського суду Донецької області, та ухвалено рішення від 28.09.06р. у справі №8/187пд про задоволення позову.  Визнано  недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу №1 від 21.12.2002року, №4 від 17.07.2002року та №5 від 31.01.2003року, укладені між АТВТ „Донецькметалургремонт” та ПП „Юз-Вест”.

Судовий акт вмотивований недоведеністю  належними та  допустимими доказами факту легітимності оспорених укладених договорів купівлі-продажу, при цьому суд визнав дані угоди мнимими, тобто укладеними про людське око.

Зазначений судовий акт від 28.09.06року був оскаржений ПП  „Юз-Вест” до Донецького апеляційного господарського суду, ухвалами якого від 17.10.06р. матеріали скарги повернуті заявнику без розгляду на підставі п.2 ст.97 Господарського процесуального кодексу України та від 27.11.06р.  в зв’язку з відмовою у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.02.07р.  ухвали Донецького апеляційного господарського суду  від 17.10.06р. та 27.11.06р. скасовані, апеляційна скарга на рішення господарського суду Донецької області від 28.09.06р. у справі №8/187пд передана на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 16.05.2007р. заступником голови Донецького апеляційного господарського суду залишена без задоволення заява про відвід головуючого судді від у часті у розгляді справи.

До нинішнього судового засідання представник відповідача, Приватне підприємство «Юз-Вест»не з’явився. Поважних причин нез’явлення суду не повідомлено. Про час та місце проведення судового засідання сторони були сповіщені належним чином.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України -  справа розглядається  за наявними в ній  матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, судова колегія встановила наступне.

ПП „Юз-Вест” в апеляційній  скарзі на рішення господарського суду Донецької області від 28.09.06р.  просить зазначений судовий акт скасувати та постановити нове рішення, визнавши право на вказане майно у договорах № 1 від 21.01.02р., №4 від 17.07.02р. та №5 від 31.01.03р. за приватним підприємством, оскільки, вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що:

АТВТ „Донецькметалургремонт”  засновано шляхом поділу відкритого акціонерного товариства „Укрметалургремонт” і рішення першої конференції акціонерів Акціонерного товариства „Донецькметалургремонт”.  Товариство є юридичною особою, права и обов’язки  товариства здобуті  з дати реєстрації згідно рішення  виконавчого комітету Ленінської районної в місті Донецьку ради від 24.11.1999року, є правонаступником Донецького управління „Укрметалургремонт”. Діє на підставі Статуту.

ПП „Юз-Вест” зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності  з приватною формою власності 16.05.2001р. згідно рішення №358/4 Ленінської районної ради м.Донецька,

Як вбачається з матеріалів справи, між  АТВТ „Донецькметалургремонт”  та ПП „Юз-Вест” були підписані договори купівлі-продажу  №1 від 21.02.2002р., №4 від 17.07.2002р. та №5 від 31.01.2003р., які є предметом спору у даній справі, відповідно до яких позивач виступив продавцем, а відповідач покупцем будівлі гаражу, складу, контори, побутовки, диспетчерської та будівельного цеху.

Спірні договори купівлі-продажу підписані з боку АТВТ „Донецькметалургремонт” директором товариства Шендриком В.П., з боку ПП „Юз-Вест”  директором  Граімм В.В.

Суду попередньої інстанції надані акти приймання –передачі вказаних вище об’єктів  нерухомості  за договорами  продажу  №1 від 21.02.2002р., №4 від 17.07.2002р. та №5 від 31.01.2003р.

Також, господарським судом встановлено, що Товариство неодноразово зверталось до суду з позовом вже після підписання вищевказаних договорів про визнання права власності  на вказану нерухомість, так як  первісні правовстановлюючі документи  на це майно не збереглись.

На розгляд суду були надані інвентаризаційні картки Товариства №№ 2а, 2б, 2в, 2г, 2д, 2ж, 2з та інвентаризаційний опис основних засобів від 08.06.05 року, які в свою чергу  свідчать, що будівлі гаражу, складу, контори, побутовки, диспетчерської та будівельного цеху знаходяться на балансі АТВТ „Донецькметалургремонт”.

Відповідачем надані до матеріалів справи квитанції до прибуткових касових ордерів № 10 від 18.01.02 року, № 9 від 17.01.02 року, № 17 від 20.02.02 року, № 18 від 23.02.03 року, № 19а від 15.05.02 року, № 19 від 10.05.02 року, № 20 від 14.05.02 року, № 21 від 04.06.02 року, № б/н від 03.02.03 року, № 22 від 15.07.02 року, № 23 від 16.07.02 року та № 25 від 31.07.02 року, за якими  сума оплат Підприємства на користь Товариства складає 20183,80 грн. При цьому,  сума, яка має бути сплачена за Договорами №№1, 4 та 5  повинна становити 18981,80грн.

Вищезазначені квитанції до прибуткових касових ордерів не містять достовірних посилань на те, що оплата за ними провадилась саме на підставі Договорів №№1, 4 та 5, а також не вказують на проведення оплати за придбання спірних об’єктів нерухомості.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Судова колегія вважає, що господарський суд попередньої інстанції в рамках господарського спору, виходячи з його предмету та підстав і обставин, на яких позов ґрунтується, вирішив спір по суті правильно.

Судом при вирішенні спору   застосовані норми встановлені законом, чинним на момент укладення оскаржуваних договорів купівлі - продажу, при розгляді цієї справи застосовані норми Цивільного кодексу УРСР  в редакції 1963 року.

Відповідно до роз’яснень президії  Вищого господарського суду України від 12.03.1999р. №02-5/111 відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватись судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України від 09.02.1999 р. у справі № 1-7/99). На момент укладання та виконання оспорюваного договору між відповідачами чинним був Цивільний кодекс УРСР  в редакції 1963 року, тому саме його норми повинні застосовуватися при вирішенні даного спору.

Згідно зі статтею 41 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 року, що діяв на час укладення спірних договорі) угодами визнаються дії осіб, спрямовані на встановлення, припинення або зміну цивільних правовідносин.

Статтею 151 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що  зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України „Про господарські товариства” від 19.09.1991р.                 № 1576-ХІІ до господарських товариств належать  акціонерні товариства. Відповідно до статті 4 Закону акціонерне  товариство створюється і діє на підставі установчого договору і статуту.

Стаття 7 цього ж Закону встановлює, що зміни, які сталися в установчих документах товариства, вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.

Відповідно до ст.25 Цивільного кодексу УРСР установчим документом юридичної особи є статут.

За приписом ст.29 Цивільного кодексу УРСР  юридична особа набуває цивільних прав та приймає на себе цивільні обов’язки через свої органи, що діють у межах прав, які надані їм законом або статутом.

Підпунктом 6.1 статті 6 Статуту передбачено, що  майно товариства складає основні фонди і оборотні ресурси, а також інші цінності, вартість яких відображається на балансі. Джерелом формування майна товариства є майно Донецького орендного управління „Донецькметалургремонт”, перетвореного у акціонерне товариство відкритого типу і т.п.           ( п.6.2)

З цього вбачається, що на підставі оскаржуваних договорів позивач проводить відчуження належного йому нерухомого майна –основних фондів, за рахунок яких сформований статутний капітал позивача.

Вищим органом управління Товариством є збори ( конференція) акціонерів.  До виключної компетенції  Зборів акціонерів відноситься  рішення про внесення змін до статутного капіталу.

Згідно статті 11 Статуту  директор здійснює оперативне керівництво діяльність товариства в проміжках між засіданням Ради. Свою діяльність здійснює в точній  відповідності з законодавством України та Статутом.

За змістом підпункту 8.3.2 статті 8 Статуту до виключної компетенції зборів акціонерів віднесено зміну ( зменшення, збільшення) статутного капіталу.

Стаття 39 Закону України „Про господарські товариства” ( в редакції, що діяла на час укладання оскаржених договорів) передбачає норму,  за якою  зменшення   статутного    фонду    акціонерного товариства відбувається лише за рішенням правління та за  умови,  що таке передбачено статутом.

Доказів того,  що Шендрик В.П. як директор АТВТ „Донецькметалургремонт” мав повноваження приймати від імені Товариства будь-які рішення стосовно продажу вказаного майна за оскаржуваними договорами не міститься.  Згідно ст.  63 ЦК  УРСР   угода,  укладена  від імені другої особи особою,  не уповноваженою на укладення угоди або з  перевищенням  повноважень, створює,  змінює  і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють,  лише в  разі  дальшого  схвалення  угоди  цією особою.

З матеріалів справи вбачається відсутність подальшого схвалення Товариством  оспорених договорів купівлі –продажу в будь-якій формі.

Судова колегія погоджується з висновком суду попередньої інстанції стосовно визнання укладених договорів купівлі-продажу мнимими  ( укладеними про людське око), виходячи з такого.

Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу  УРСР  недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки ( мнима угода).

В матеріалах справи наявні документи, які свідчать про те, що після укладення договорів купівлі-продажу №1 від 21.01.02р., №4 від 17.07.02р. та №5 від 31.01.03р. підписаних директором Товариства Шендриком В.П., Товариство неодноразово зверталося до господарського суду Донецької області з позовами, підписаним Шендриком В.П.,  про визнання  права власності на будівлі, які є предметом укладених договорів купівлі-продажу,  в яких посилається на  незбереження  первісних правовстановлюючих документів та неможливість здійснювати цивільно-правові угоди відносно нерухомості.

Отже, означене свідчить про те, що директор Товариства Шендрик В.П. чітко усвідомлював неможливість розпорядження Товариством спірною нерухомістю у період з 1994 року до набрання законної сили рішеннями господарського суду Донецької області  про визнання права власності Товариства на нерухомість –оскільки у позивача були відсутніми необхідні правовстановлюючі документи на нерухомість.

Також,  факт того, що дані угоди укладені про людське око свідчить  те, що  Товариство після підписання вищевказаних договорів, якими начебто нерухомість передається ПП „Юз-Вест”, здійснило дії щодо захисту власного цивільного права шляхом визнання права власності на нерухомість та здійснило дії щодо реєстрації права власності Товариства в органах державної реєстрації, на що вказує рішення реєстратора про відмову Підприємству в реєстрації права власності на нерухомість від 21.02.05 року та технічний паспорт на нерухомість з інвентаризаційної справи № 223-224, оформлений на власника АТВТ „Донецькметалургремонт”.

З цього вбачається, що Товариство не мало жодних реальних намірів відчужувати Підприємству будівлі побутовки, гаражу, складу, контори, буд цеху та диспетчерської, а Підприємство не мало фактичних намірів на придбання нерухомості, оскільки після здійснення про людське око відчуження нерухомості, позивач вчинив юридично значимі дії щодо легітимізації та реєстрації речових прав Товариства на нерухомість, а Підприємство не довело належними та допустимими доказами факт виконання грошового зобов’язання за Договорами №1 від 21.02.02р, № 4 від 17.07.02р. та №5 від 31.01.03р.

Причиною виникнення спору є  протиправне укладення сторонами угод, що не мали за мету створення юридичних наслідків у вигляді купівлі-продажу нерухомості, а укладалися лише про людське око ( мнимі угоди).

Не приймаються до уваги судовою колегією посилання скаржника на безпідставність не застосування господарським судом попередньої інстанції норм ст.17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” , так як  матеріали справи та висновки суду переконливо вказують на те, що підстав для застосування даної норми не було, оскільки  оспорені Договори №№1, 4 та 5, не виконувалися взагалі.

Підставно господарським судом не розглянуто й клопотання про  відновлення строку позовної давності про визнання недійсним договору №1 від 21.02.02р., оскільки  мнимі угоди жодним чином не порушували права Товариства, так як  позивач не вважав нерухомість такою, що вибула з його  володіння.

Так,  про порушення прав власності АТВТ „Донецькметалургремонт”  на побутовку, гараж, склад, контору, буд цеху та диспетчерську позивач дізнався лише 21.02.05 року, через відмову реєстратора в реєстрації права власності ПП „Юз-Вест” на вказану нерухомість, саме з цієї дати почав свій перебіг строк позовної, тобто, на момент подання позову (03.06.05 року) строк пропущений не був.

Правомірно не взяті до уваги господарським судом, з чим погоджується  судова колегія, надані  квитанції до прибуткових касових ордерів, виходячи з наступного.

Сума коштів в розмірі 5983грн.00коп.  за квитанціями до прибуткових касових ордерів №10 від 18.01.02р., №9 від 17.01.02р., №17 від 20.02.02р. внесена позивачеві ще до документального оформлення  оспорених договорів №№1,4, та 5, і не може бути підтвердженням  внесення плати за будь-яким із цих договорів.

Також, жодний із наданих документів не містить  достовірних даних або посилань ( дата видачі, сума коштів, призначення платежу) на те, що  оплата  за ними проводилась саме на підставі  оскаржуваних по справі договорів.

При перевірці рішення від 28.09.2006року, апеляційним  судом  не було встановлено  порушення норм матеріального так і процесуального права господарським судом Донецької області.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності судова колегія прийшла до висновку, що судовий акт прийнято в межах повноважень наданих суду, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, чинному законодавству, і не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст.91,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОС Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Юз-Вест” м. Донецьк  на рішення  господарського суду Донецької області   від 28.09.2006року  у справі №8/187пд  залишити без задоволення.

Рішення   господарського суду Донецької області   від 28.09.2006року  у справі №8/187пд  залишити без змін.

Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено  до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошені в судовому засіданні.

Головуючий          М.Д.  Запорощенко

Судді:          Г.Я.  Старовойтова

Р.В.  Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5ГСДО