ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 р.
Справа №  1/394/06

м. Миколаїв

За позовом:
Приватний підприємець ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/  До відповідача: 1. Державна податкова
адміністрація в Миколаївській області.                                /54009, м.
Миколаїв, вул. Лягіна, 6/                             2. Державна податкова
інспекція в Ленінському районі м. Миколаєва.                                /54028, м.
Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/                              3.Головне
управління державного казначейства                                  України у
Миколаївській області.                                 /54055, м.
Миколаїв, пр. Леніна, 141-В/                             4. Державне
казначейства України.                            /01014, м. Київ,
вул. Бастіонна, 6/  про:
відшкодування за рахунок коштів державного бюджету України Державним
казначейством України шляхом списання у безспірному порядку шкоду у сумі 64
789, 58 грн. з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2, довіреність від 21.01.2005р.

ОСОБА_1, приватний
підприємець.

Від
І відповідача: Єремець Є.О., довіреність від 04.12.2006р.

Від
ІІ відповідача: Віляйкіна А.В., довіреність від 28.12.2006р.

Від
ІІІ відповідача: Хмельницький В.С., довіреність від 10.01.2007р.

Від
IV відповідача: Хмельницький В.С., довіреність від 11.01.2007р

Позивач звернувся до господарського
суду з позовною заявою про визначення матеріальної шкоди у розмірі 64 789, 58
грн. та  відшкодування за рахунок коштів
державного бюджету України Державним казначейством України шляхом списання у
безспірному порядку шкоду у сумі 64 789, 58 грн. з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
результаті неправомірних дій податкових органів щодо проведення перевірок,
прийняття незаконного рішення, яке в подальшому було скасоване, причинені
збитки у сумі 64 789, 58 грн., які підлягають відшкодуванню за рахунок держави
(т.1 а.с.2-7, т.2 а.с.20-24).

1-й відповідач проти позову  заперечує, оскільки при проведенні
позапланової перевірки фахівцями податкового органу встановлено  факт зайняття позивачем гральним бізнесом без
наявності ліцензії(позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та
звітності), в зв'язку з чим була порушена кримінальна справа,  позивачем не надано доказів
причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням його фінансового-господарської
діяльності та ходом судової справи з питання оскарження податкового
повідомлення-рішення (т.1 а.с.246, т.2 а.с.58-59).

2-й відповідач позов не визнає з тих
підстав, що перевірка проводилась органами податкової міліції, податкове
повідомлення-рішення прийняте у межах повноважень, воно стосується спірного на
той час питання, позивачем не доведено зв'язок між  діями відповідача і зазначеними позивачем
збитками (а.с.243-244).

3-й відповідач позов  вважає безпідставним, оскільки  платежі із
державного бюджету можна здійснювати лише за наявності бюджетного
призначення, встановленого законом
України про Державний бюджет на відповідний рік, дана справа підлягає
розгляду у загальному суді, а не господарському, оскільки одним із відповідачів
є орган центральної влади, то справу необхідно передати до господарського суду
м. Києва (т.2 а.с.38-39).

4-й відповідач  проти позову заперечує з тих підстав, що він
не є  головним розпорядником коштів,
шкода, заподіяна державним органом, відшкодовується за рахунок коштів бюджету,
передбачених для цього органу, відповідно до статті 33 Закону України “про
Державний бюджет України на 2007 рік” з державного бюджету підлягає
відшкодуванню лише шкода, заподіяна
фізичним особам, завдана неправомірними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури, судів (т.2 а.с.72-74).

встановив:

у 2002 році позивач здійснював
підприємницьку діяльність у сфері прокату комп'ютерних ігор, ігрових автоматів,
спортивного більярду і був платником єдиного податку, про що свідчить Свідоцтво
платника єдиного податку, видане 1-м відповідачем (відмовний матеріал  № НОМЕР_1, а.с.29).

8 та 10
травня 2002 року працівниками  Державної
податкової адміністрації у Миколаївської області з дотриманням вимог статей
190, 191, 195 КПК України були проведені огляди приміщень, що орендувались
позивачем для здійснення підприємницької діяльності; при проведенні огляду у
приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, був вилучений системний блок, що забезпечував
роботу гральних автоматів (відмовний матеріал № НОМЕР_1, а.с.8 - 9; 13; 25 -26,
31, 37 - 38; 48;).

8 травня 2002 року начальником ВБВД
УПМ ДПА у Миколаївської області Гололобовим С.В. був складений рапорт, у якому
фактично йшлося про виявлений злочин та містилось прохання про реєстрацію
зібраних внаслідок перелічених дій матеріалів у Книзі обліку інформації про
злочини.

Відповідно до накладеної резолюції
8 травня 2002 року зібрані внаслідок таких дій матеріали були зареєстровані у
згаданій книзі під номером 72 (відмовний матеріал № НОМЕР_1, а.с.2 -4).

17 травня 2002 року
був складений акт про результати перевірки приватного підприємця ОСОБА_1 на
підставі посвідчень, виданих вже 17 травня 2002 року, що був приєднаний до
матеріалів перевірки, зареєстрованих у Книзі обліку інформації про злочини під
номером 72 (відмовний матеріал № НОМЕР_1, а.с.164 -174).

20 травня 2002 року заступник
начальника слідчого відділу податкової міліції ДПА у Миколаївській області
Чиста Т.І., розглянувши матеріали, зареєстровані у Книзі обліку інформації про
злочини під номером 72, постановила про порушення кримінальної справи за
ознаками частини 1 статті 202, частини 1 статті 209 КК України по факту заняття
підприємницькою діяльністю без отримання спеціального дозволу (ліцензії,
патенту) та відмивання (легалізації) доходів, отриманих злочинним
шляхом(відмовний матеріал № НОМЕР_1, а.с.268).

17 червня 2002 року згадана
постанова була скасована старшим прокурором відділу прокуратури Миколаївської
області Кулішом Д.І., а зібрані для її складання матеріали - повернуті для
проведення додаткової перевірки та прийняття рішення до органу дізнання
(відмовний матеріал № НОМЕР_1, а.с.266 -267).

27 червня 2002 року
оперуповноважений управління податкової міліції ДПА у Миколаївській області
Коваль А.В. постановив відмовити у порушенні кримінальної справи за згаданими
матеріалами відносно приватного підприємця ОСОБА_1 на підставі пункту 2 статті
б КПК України /за відсутності складу злочину/ відмовити (відмовний
матеріал № НОМЕР_1, а.с.1 -2).

Правова оцінка дій податкової
міліції -  структурного підрозділу 1-го
відповідача, щодо здійснення перевірок позивача, притягнення його до
кримінальної відповідальності  за
ознаками частини 1 статті 202, частини 1 статті 209 КК України по факту заняття
підприємницькою діяльністю без отримання спеціального дозволу (ліцензії,
патенту) та відмивання (легалізації) доходів, отриманих злочинним шляхом дана
рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.05.2006 року (т.1
а.с.133-239), а також рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від
11.12.2006 року (т.1 а.с.276-277), якими ці дії визнані протиправними, незаконними
і на користь ОСОБА_1  стягнуто 3000 грн.
моральної шкоди.

На підставі акту перевірки  1-го відповідача від 17 травня 2002 року, який
містить  висновки, що не відповідають
фактичним обставинам справи (відмовний матеріал № НОМЕР_1,а.с.173-174, т.1
а.с.224-232) 2-й відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від  21.06.2001 року №НОМЕР_2, від  13.06.2002 року  НОМЕР_3 про застосування  до позивача штрафних санкцій у сумі 400 грн.
і 24000 грн., незаконність яких встановлена рішеннями господарських
судів (т.1 а.с.18-20, 257-267).

В результаті протиправних дій 1-го
і 2-го відповідачів(складання акту, що містить висновки, які не відповідають
фактичним обставинам справи і прийняття незаконних рішень) позивачу
спричинена  матеріальна шкода, в тому
числі  як прямі збитки так і упущена
вигода.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України особа,  якій завдано
збитків  у  результаті
порушення  її цивільного права,
має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати,  яких  особа
зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи,  які  особа
могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода).

Прямі збитки позивача стосуються
витрат, пов'язаних із захистом порушеного права у судових органах, а саме:
транспорті витрати і витрати на оплату юридичних послуг. Позивачем визначені
вказані збитки у сумі  3662,12 грн. і
8500 грн. (пункти1-3 розрахунку, т.1 а.с.21-22).

Суд вважає обґрунтованими збитки у
сумі 1201,98 грн., що пов'язані з здійсненнями  позивачем і його представником, який надавав
йому юридичні послуги, поїздок до апеляційної і касаційної інстанції при
вирішенні господарських спорів щодо визнання недійсними податкових повідомлень
рішень від  21.06.2001 року №НОМЕР_2,
від  13.06.2002 року  НОМЕР_3 про застосування  до позивача штрафних санкцій у сумі 400 грн.
і 24000 грн. Наявність їх підтверджена проїзними документами (т.1
а.с.31-134).  Суд вважає, що витрати
позивача, пов'язані  з подачею скарги до
Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва в сумі
323,19 грн., проведенням експертизи у сумі 184,48 грн., 195,48 грн., вступом до
Асоціації платників податків України -1148 грн. не є збитками, пов'язаними з
неправомірними діями 1-го і 2-го відповідачів.

Позивачем правомірно віднесено до
його прямих збитків вартість наданих
юридичних послуг у сумі 8500 грн., оскільки для захисту порушеного 1-м і
2-м відповідачами прав позивача потребувались спеціальні знання, яких позивач
не має. Вартість сплачених послуг підтверджена прибутковими касовими ордерами
(т.1 а.с.135-141).

Заперечення  1-го відповідача стосовно відшкодування цих
збитків в процесі розгляду господарського спору
в порядку, визначеному статтею 44 Господарського процесуального
кодексу України, судом відхиляється з тих підстав, що  в указаній статті йде мова про склад судових
витрат, до яких відносяться витрати на оплату послуг адвоката. В даній справі
витрати в сумі 8500 грн. є збитками, пов'язаними з наданням правової допомоги
по захисту порушеного права позивача.

За період з травня 2002 року по
грудень 2002 року в зв'язку з проведенням перевірок, вилученням системного
блоку, вимушеним захистом порушеного права
діяльність позивача була паралізована, а в  2003 році діяльність взагалі не велась.
Наслідком вказаного стали наявними збитки за результатами підприємницької діяльності  у сумі 34364 грн., що підтверджується
розрахунком (т.1 а.с.23), а також первинними бухгалтерськими і податковими
документами (т.1 а.с.144-222).

Не отриманий прибуток позивача за
вказаний вище період складає 18 262,96 грн., який правомірно визначений
позивачем, виходячи з показників податкових документів за попередній звітний
період, тобто за 2001 рік.

Стаття 56 Конституції України
передбачає, що   кожен  має
право  на  відшкодування
за  рахунок держави  чи
органів  місцевого  самоврядування  матеріальної
та моральної  шкоди,  завданої
незаконними  рішеннями,   діями
чи

бездіяльністю  органів
державної   влади,    органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при
здійсненні  ними своїх повноважень.

Припис статті  1173 Цивільного кодексу України
визначає, що  шкода,  завдана
фізичній  або юридичній особі
незаконними рішеннями,  дією чи
бездіяльністю органу державної
влади,  органу влади    Автономної
Республіки   Крим   або
органу   місцевого
самоврядування   при   здійсненні
ними    своїх    повноважень,

відшкодовується державою,  Автономною Республікою Крим або органом
місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже  вимоги
позивача щодо відшкодування йому шкоди, завданої неправомірними діями
1-го відповідача, незаконними рішеннями другого відповідача   є обґрунтованими.

Заперечення  1-го і 2-го щодо  відсутності причинно-наслідкового зв'язку між
погіршенням  фінансового-господарської
діяльності позивача  та ходом судової
справи з питання оскарження податкового повідомлення-рішення судом відхиляється
з тих підстав, що саме неправомірні дії 1-го відповідача щодо здійснення
перевірок, складання акту, що містить висновки, які не відповідають фактичним
обставинам справи, незаконні рішення другого відповідача   стали підставою фактичного зупинення
підприємницької діяльності і здійснення заходів по захисту порушеного права.

Не приймаються до уваги  доводи 2-го і 3-го відповідачів стосовно
неможливості відшкодування шкоди за рахунок коштів державного бюджету  України з причини  відсутності такого бюджетного призначення, встановленого
законом  України про Державний бюджет на
відповідний рік, оскільки стаття 56 Конституції України, яка є нормою
прямої дії,  не передбачає залежність
права  на
відшкодування  за  рахунок держави  чи
органів  місцевого  самоврядування  матеріальної
та моральної  шкоди,  завданої
незаконними  рішеннями,   діями
чи

бездіяльністю  органів
державної   влади,    органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при
здійсненні  ними своїх повноважень від
закріплення такого права у інших законах, в тому числі і в законі про
Державний  бюджет України на відповідний
рік.

Помилковими є доводи 3-го
відповідача щодо непідсудності даної справи місцевому господарському суду,
оскільки  Державне казначейство України
було залучено як відповідача після порушення провадження у справі і відповідно
частини 3 статті 17 Господарського процесуального кодексу України,
справа підлягає подальшому вирішенню по суті саме місцевим господарським судом.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у сумі 62328,94 грн.

Керуючись  ст.ст. 44, 49, 82 -85, Господарського
процесуального кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити частково.

Визначити матеріальну шкоду,
завдану Приватному підприємцю ОСОБА_1/АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_4 у розмірі 62328,94 грн.

Державному казначейству України /01014,
м. Київ, вул. Бастіонна, 6, / відшкодувати Приватному
підприємцю ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4 за рахунок
коштів Державного бюджету України  шляхом
списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного
бюджету України матеріальну шкоду у розмірі 62328,94 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4
з Державної податкової адміністрації в Миколаївській області /54009,
м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6, код ЄДРПОУ / та Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва /54028, м. Миколаїв, вул.
Гмирьова, 1, / судові витрати в сумі 623, 29 грн. державного
мита; 112 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу (по 367, 65 грн. з кожного).

Видати наказ позивачу після
набранням рішенням законної сили.

Рішення у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які
беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення
повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя