ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"12" березня 2007 р.
справа № 20-2/008

За позовом
комунального підприємства „Житлосервіс № 13”
99002, м. Севастополь,  вул. Михайлівська, 13 А)

до відповідача
Управління житлово-комунального господарства Нахімовської районної державної адміністрації
(99001, м. Севастополь, вул. Р.Люксембург, 5)

про
стягнення заборгованості та відшкодування збитків у сумі 161 317,20 грн.,

Суддя  Шевчук Н.Г.

Представники:

позивача –     Фурсова Ю.К., довіреність б/н від 25.01.2007;

Кулеш А.М., довіреність б/н від 27.02.2007;

відповідача – Гребенщиков В.Е., довіреність б/н, б/д;

Волков В.В., начальник Управління житлово-комунального господарства Нахімовської районної державної адміністрації, посвідчення № 117.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство „Житлосервіс № 13”(далі –КП “Житлосервіс № 13”)  звернулось до господарського суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства Нахімовської районної державної адміністрації (далі –УЖКГ) про стягнення 161317,20 грн. збитків, спричинених затвердженням місцевими органами влади тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво, а саме: розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації № 349-р від 01.01.2001 “Про затвердження тарифів на послуги по експлуатації і утриманню житлового фонду (квартирна плата)”.

В обґрунтування цих вимог позивач посилається на положення пункту 4 статті 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.

Управління житлово-комунального господарства Нахімовської районної державної адміністрації з позовом не погоджується посилаючись на те, що Управління є неналежним  відповідачем, а збитки КП “Житлосервіс № 13” є результатом його незадовільної організації господарської діяльності (арк.. с. 37-40).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належить до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Положеннями статті 31 цього Закону передбачено, що порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті.

Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Центральні органи виконавчої влади несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень.

У разі зміни цін/тарифів на послуги/товари центральними органами виконавчої влади, які призвели до непередбачених витрат виконавців/виробників, центральні органи виконавчої влади зобов'язані відшкодувати в повному обсязі збитки, зумовлені такими змінами, протягом поточного фінансового року та до затвердження нового бюджету.

Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку.

Розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 349-р від 01.01.2001 “Про затвердження тарифів на послуги по експлуатації і утриманню житлового фонду (квартирна плата)” прийняте у відповідності до діючої на той час постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 № 939 “Про вдосконалення системи державного

регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій”, яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України  від 12 липня 2005 року N 560.

Постановою від 22.06.1998 № 939 надано право Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям встановлювати плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла.

Відповідно до статті 5 закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та статті 1 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” Севастопольська міська державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і як і Севастопольська міська Рада включається до системи місцевого самоврядування.

Управління житлово-комунального господарства Нахімовської районної державної адміністрації відповідно до положення про Управління є місцевим органом державної виконавчої влади Нахімовського району міста Севастополя (арк. с. 16-18).

У відповідності з покладеними на нього завданнями УЖКГ не є органом місцевого самоврядування, який затверджує ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги.

УЖКГ не затверджувало тарифи на послуги по експлуатації і утриманню житлового фонду, які діяли до 01.10.2006 і які позивач вважає нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

УЖКГ також не має повноважень передбачати у місцевому бюджеті видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Договірні зобов’язання між КП “Житлосервіс № 13” та УЖКГ, внаслідок невиконання або неналежного виконання яких відповідачем позивачу могли б бути спричинені заявлені до стягнення збитки, відсутні.

З урахуванням викладеного УЖКГ не є особою, яка повинна відповідати за позовом.

Такою особою відповідно до частини 4 статті 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” може бути Севастопольська міська державна адміністрація, яка розпорядженням № 349-р від 01.01.2001 затвердила тарифи на послуги по експлуатації і утриманню житлового фонду (квартирна плата), які КП “Житлосервіс № 13” вважає нижчими від економічно обґрунтованих.

Відповідно до частини 3 статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати а позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Присутні у судовому засіданні уповноважені представники позивача не погодились з пропозицією суду про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

За таких обставин позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 77, 82, 84-85   Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя                                                                                                                Н.Г.Шевчук

Рішення оформлено відповідно

до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано  16.03.2007.