ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.
№ 2/507

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М.. Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Осіннього О.Г.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу Кооперативу “Аква” на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року у справі за позовом Малого Будівельно-комерційного спільного підприємства “Контракт” до Кооперативу “Аква” про стягнення 23 767,92 грн. боргу, 4 463,15 грн. пені, 883,00 грн. річних, 1 865,58 грн. інфляційних,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2005 року позивач звернувся до господарського суду Житомирської області  з позовом до відповідача про стягнення 23767, 92 грн. заборгованості по орендній платі, 128, 93 грн. пені. Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач збільшив розмір пені до 7211, 73 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2006 року (суддя Тимошенко О.М.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 11556 грн. заборгованості по орендній платі, судові витрати. В частині стягнення 12211, 92 грн. орендної плати та 7211,73 грн. відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року рішення суду змінене в частині стягнення 432 грн. боргу, судових витрат та скасовано в частині відмови в позові щодо стягнення 883 грн. річних та 1865, 58 грн. інфляційних. Стягнуто з відповідача на користь позивача 11124 грн. боргу, 413, 26 грн. 3% річних, 1232, 26 грн. інфляційних, судові витрати. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правильно встановлено судом, 6 березня 2001 року між сторонами у справі був укладений договір №4 на оренду автомобільного крану КС-4562, строком дії до 31 грудня 2002 року.

За умовами укладеного договору, позивач надає відповідачу автомобільний кран КС-4562, а відповідач здійснює оплату за користування автокраном згідно виставленого рахунку (п.1 договору).

Згідно умов договору орендна плата встановлюється в розмірі 7, 86 грн. за годину роботи автокрану і виплачується на вимогу позивача.

29.06.2001 року сторонами були внесені зміни в пункт 3.1 договору, якими розмір орендної плати встановлений 18 грн. за годину роботи автокрану.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання.

З матеріалів справи вбачається, що час роботи орендованого автокрану відображений в шляхових листах, скріплених печатками та підписами сторін.

Як встановлено судами, розмір боргу з орендної плати за період з березня 2001 року по вересень 2002 року становить 23767, 92 грн.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно встановив той факт, що з врахуванням визначеного укладеним сторонами договором оренди розміру орендної плати та встановленим в шляхових листах часу роботи орендованого автокрану, розмір боргу з орендної плати становить 11 124 грн.

Тому, постановою апеляційний суд обгрунтовано стягнув з відповідача заборгованість в сумі 11 124 грн., змінивши рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 432 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як правильно встановлено судом при розгляді справи, ні законом у спірних правовідносинах, ні сторонами в укладеному ними договорі не передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у вигляді пені, тому суд дійшов вірного висновку про відмову в позові в частині стягнення пені.

Крім того, апеляційний господарський суд правильно встановив, що місцевий господарський суд безпідставно не розглянув по суті позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 883 грн. та 1 865, 58 грн. інфляційних, заявлених позивачем в заяві про збільшення позовних вимог.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється  від  відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що апеляційний господарський суд у постанові вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних, скасувавши рішення місцевого суду в частині відмови в позові щодо стягнення цих сум.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для її зміни немає.

Керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15 березня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу  кооперативу “Аква” –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                     В.Дерепа

Судді                                                                            Б.Грек

Л.Стратієнко