КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2007                                                                                           № 13/520

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

-позивача: Собакарьов І.В. (директор),

-відповідача: Гузій Д.М. (дов. від 09.10.06),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.02.2007

у справі № 13/520

за позовом                               Приватного підприємства "Монада"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж"

про                                                  стягнення 275 000 грн.,

та

за зустрічним позовом           Закритого акціонерного товариства “Фірма “Спецвисотмонтаж”

до                                                      Приватного підприємства “Монада”

про                                                      стягнення 373 706,41 грн.,

(у справі оголошувалася перерва з 16.05.07 до 11.06.07)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Монада” звернулося до Господарського суду м.Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства “Фірма “Спецвисотмонтаж” про стягнення з відповідача 275000грн. заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 17.06.02.

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції Закрите акціонерне товариство “Фірма “Спецвисотмонтаж” звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до Приватного підприємства “Монада” про стягнення 347696,01грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.01.07 зустрічну позовну заяву Закритого акціонерного товариства “Фірма “Спецвисотмонтаж” прийнято до розгляду разом з первісним позовом.

24.01.07 ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом в якій останнє просило суд стягнути з ПП “Монада” в рахунок відшкодування збитків 373 706,41 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.02.07 первісний позов задоволено повністю. В задоволенні зустрічного позову – відмовлено.

ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж”, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнявши нове рішення, яким відмовити ПП “Монада” у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом заперечує проти доводів, викладених відповідачем, вважаючи їх необґрунтованими, та  просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.06.02 між сторонами у справі було укладено договір про надання юридичних послуг (далі – договір), відповідно до умов якого відповідач за первісним позовом (замовник) доручив, а позивач (юридична фірма) взяв на себе зобов’язання надавати юридичні послуги в обсязі і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.6 договору юридична фірма здійснює представництво у встановленому порядку інтересів замовника в суді, господарському суді, а також в інших органах при розгляді правових питань.

Представляє у встановленому порядку інтереси замовника в Державній виконавчій службі України (п. 2.1.8 договору).

Якщо при виконанні юридичною фірмою правової роботи, обумовленої п. 2.1 договору, для замовника прийняте позитивне рішення (п.4.2 договору), замовник сплачує юридичній фірмі додаткову винагороду в розмірі і в терміни які визначаються додатковою угодою. Якщо розмір винагороди не зазначений в додатковій угоді, він складає:

- 10% від суми матеріальної шкоди;

- 10% від суми невиконаних зобов’язань;

- 30% від суми моральної (немайнової) шкоди, не отриманих доходів, штрафних санкцій, збитків.

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що під рішенням у сенсі викладеного в п. 4.2 слід розуміти наступне: рішення, постанова, ухвала, припис, подання і таке інше, видані уповноваженим органом. Позитивним є таке рішення, внаслідок прийняття якого повинен поліпшитись фінансовий стан замовника або внаслідок прийняття якого не припускається погіршення фінансового стану замовника за рахунок відмови в задоволенні вимог іншої особи.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач за первісним позовом посилається на те, що відповідач в порушення умов договору не виконав власні зобов’язання щодо оплати вартості наданих юридичних послуг, а саме щодо представництва інтересів відповідача за первісним позовом в господарському суді по справам № 8/355-9/188 та 8/356-9/189.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач за первісним позовом, виконуючи свої зобов’язання за договором щодо представництва інтересів відповідача в господарському суді по судовим справам № 8/355-9/188 та 8/356-9/189, здійснив визначену правову роботу, за результатами якої були винесені відповідні судові рішення.

Вищим господарським судом України за результатами перегляду в касаційному провадженні зазначених вище справ були винесені постанови від 22.02.06, якими рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.05 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.09.05 про стягнення пені, річних, збитків від інфляції, судових витрат та в частині вирішення спору за зустрічним позовом скасовані, справи в цих частинах направлено на новий розгляд. В решті вказані судові рішення залишено без змін та поновлено виконання судових рішень в частині стягнення основного боргу.

08.12.05 Господарським судом м. Києва був виданий наказ про примусове виконання рішення у справі № 8/355-9/188 про стягнення 2 115 069,37 грн. з ЗАТ “МВБХК “Епос” на користь ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж”, та про примусове виконання рішення у справі № 8/356-9/189 про стягнення 4 946 005,32 грн. з ЗАТ “МВБХК “Епос” на користь ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж”.

12.12.05 позивачем за первісним позовом було подано відповідні заяви до Державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва про відкриття виконавчого провадження у справах №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189.

Головним державним виконавцем Державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва 12.12.05 винесено відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень № 95/10 та 96/10.

Вказані виконавчі провадження на підставі ст. 49 Закону України “Про виконавче провадження” були об’єднані у зведене виконавче провадження та на майно ЗАТ “МВБХК “Епос” накладено арешт у межах загальної суми стягнення та виконавчого збору, всього на суму 7 767 182,16грн.

Державною виконавчою службою у Печерському районі м. Києва рішення місцевого суду у справах №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189, залишені без змін  в частині стягнення суми основного боргу постановами Вищого господарського суду України, виконано. Стягнуто з ЗАТ “МВБХК “Епос” кошти в розмірі 5 455 452 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями:

-    № 95/10 від 29.12.05 на загальну суму 54 922,85 грн.;

-    № 305/10 від 21.04.06 на загальну суму 330 558,60 грн.;

-    № 305/10 від 03.05.06 на загальну суму 16 992, 64 грн.;

-    № 305/10 від 15.05.06 на загальну суму 8 100 грн.;

-   № 305/10 від 18.05.06 на загальну суму 5 044 877, 91 грн.

Таким чином, станом на 18.05.06, рішення Господарського суду м. Києва по справам №№ 8/355-9/188 та №8/356-9/189 були виконанні на загальну суму 5 455 452 грн.

14.02.06 між сторонами у справі було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору про надання юридичних послуг від 17.06.02 (далі – Додаткова угода), якою сторони зазначили, що юридична фірма належним чином виконала свої зобов’язання передбачені п. 2.1.6. договору по справам № 8/355-9/188 та № 8/356-9/189 і домовилися, що зобов’язання по договору стосовно порядку оплати юридичних послуг по справам № 8/355-9/188 та № 8/356-9/189 за позовами ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” по стягненню з ЗАТ “Міжтериторіальна виробничо-будівельна холдінгова компанія “Епос” 7 061 074,69 грн. основного боргу за виконану роботу, пені, збитків від інфляції, трьох відсотків річних, а також за позовами ЗАТ “МВБХК “Епос” по стягненню з ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” 3 164 231 грн. відшкодування збитків за невиконання договірних зобов’язань визначаються цією додатковою угодою.

Згідно з п. 2.1. Додаткової угоди винагорода по справам №8/355-9/188 та 8/356-9/189 за виконану правову роботу, обумовлену п. 2.1.6 договору, складає 275 000 грн.

Пунктом 2.2 Додаткової угоди встановлено, що винагорода за виконану правову роботу по справам № 8/355-9/188 та № 8/356-9/189 сплачується замовником (відповідачем за первісним позовом) в 2-а етапи, а саме:

2.2.1. Сума в розмірі 15 000 грн. сплачується замовником не пізніше 3-х днів після підписання цієї додаткової угоди;

2.2.2. Сума в розмірі 260 000грн. сплачується замовником пропорційними частками у розмірі 30% від сум, що надходитимуть від ЗАТ “МВБХК “Епос” на виконання рішень Господарського суду м. Києва по справам № 8/355-9/188 та № 8/356-9/189, у термін не більше 3-х днів після зарахування цих сум на розрахунковий рахунок замовника.

Остаточний розрахунок провадиться у термін не більше 10-ти днів після остаточного виконання рішення суду м. Києва по справам № 8/355-9/188 та № 8/356-9/189 (п. 2.2.3. Додаткової угоди).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України  цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини, які виникли між сторонами за договором про надання юридичних послуг, продовжувались після набрання чинності Цивільним кодексом України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що до них слід застосовувати відповідні положення цього Кодексу.

Виходячи із змісту ст. 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов’язків.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Матеріалами справи, підтверджується, що позивач за первісним позовом в межах умов договору здійснив відповідну правову роботу, визначену розділом 2 договору, а саме щодо представництва у встановленому порядку інтересів відповідача в господарському суді.

Додатковою угодою № 7 до договору сторони погодили суму винагороди по оплаті юридичних послуг по справам №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189, що були надані позивачем за первісним позовом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідач за первісним позовом взяті на себе зобов’язання щодо оплати вартості наданих послуг не виконав, визначену в Додаткові угоді суму винагороди не сплатив, вважаючи, що юридичною фірмою взята за договором робота здійснена неналежним чином, оскільки результат розгляду судових справ №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189 не відповідає вимогам замовника.

Колегія суддів погоджується з тим висновком місцевого суду, що сторони умовами договору обумовили певний кінцевий результат за яким сплачується відповідна винагорода. Судові рішення у справах №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189 є позитивними, оскільки не погіршують фінансовий стан відповідача за первісним позовом та на їх виконання на користь останнього було стягнуто 5 455 452 грн. основного боргу.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які підтверджують сплату відповідачем за первісним позовом позивачеві суми додаткової винагороди за надані юридичні послуги, останнім не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду.

З урахуванням викладеного колегія суддів, погоджуючись з місцевим господарським судом, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, первісні вимоги ПП “Монада” про стягнення з відповідача 275 000 грн. заборгованості за надані юридичні послуги.

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з ПП “Монада” 373 706, 41 грн. збитків, то колегія суддів, також погоджуючись з судом 1-ої інстанції, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 623 ЦК України встановлено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” стверджує, що, відмовившись в односторонньому порядку від виконання взятих на себе зобов’язань за договором, відповідач за зустрічним позовом порушив вимоги ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України.

Після відмови ПП “Монада” від представництва інтересів позивача за зустрічним позовом останній був змушений звернутись за юридичною допомогою до аудиторської фірми ТОВ “Консалтинг ЛТД”, про що 19.06.06 було укладено Договір №1447- VР про надання послуг з економіко-правового забезпечення підприємницької діяльності.

За фактом надання послуг відповідно до вказаного Договору від 19.06.06 ТОВ “Консалтинг ЛТД” було складено наступні акти:

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від 01.08.06 № ОУ-409, згідно з яким вартість наданих послуг становила 87 245,19 грн.;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від 10.11.06 № 606, згідно з яким вартість наданих послуг становила 172 800,82 грн.;

-  акт виконаних робіт (наданих послуг) від 01.12.06 № ОУ-661, згідно з яким вартість наданих послуг становила 55 960 грн.;

-  акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14.12.06 № ОУ-674, згідно з яким вартість наданих послуг становила 31 690 грн.

Загальна вартість наданих послуг відповідно до зазначених актів складає 347696,01 грн. Перерахування коштів за актами підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Заявою від 24.01.07 позивач за зустрічним позовом збільшив розмір позовних вимог на суму 26 010, 40 грн., яка складається із суми винагороди сплаченої відповідачеві 10.04.06 відповідно до Додаткової угоди № 9 за виконання правової роботи у справі № 4/615 у розмірі 10 810,40 грн., а також суми винагороди за надання юридичних послуг ТОВ “ЮФ “Трайдент” відповідно до Актів від 10.07.06, 23.11.06 в розмірі 15 200 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що між порушенням та збитками має бути причинно-наслідковий зв’язок, за наявності якого збитки підлягають відшкодуванню.

В той же час позивачем за зустрічним позовом не було належно обґрунтовано та підтверджено наявність причинно-наслідкового зв’язку між порушенням відповідача за зустрічним позовом господарського зобов’язання по наданню юридичних послуг, встановлених умовами договору, та витратами, понесеними ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” у зв’язку з укладанням договору про надання послуг економіко-правого забезпечення підприємницької діяльності.

Твердження позивача за зустрічним позовом в скарзі про те, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов’язань по договору шляхом направлення листа від 26.05.06, порушуючи тим самим норми ст. 188 Господарського кодексу України, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідно до п. 7.2. договору, після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається відновленим на невизначений термін, але кожна зі сторін має право припинити його дію, попередивши іншу сторону за один місяць.

Крім того, ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, сторони в договорі обумовили та погодили положення відповідно до якого кожна із сторін має право відмовитись від його виконання шляхом попередження іншої сторони. До того ж, листом від 26.05.06 позивач за первісним позовом повідомив відповідача про неможливість представляти його інтереси лише у справах № 39/57 та №31/270, а не про відмову від виконання умов договору в цілому.

Інших належних доказів на підтвердження обставин, викладених позивачем за зустрічним позовом, останнім, в порушення вимог ст. 33 ГПК України не було надано.

Твердження ЗАТ “Фірма “Спецвисотмонтаж” в апеляційній скарзі, що за весь час дії договору товариством було сплачено позивачу за первісним позовом за надані юридичні послуги 185389,83грн., а також 21100грн. абонентської плати за представництво інтересів товариства в суді, крім того, фірма отримувала винагороду за підготовку відповідних процесуальних документів, необхідних для розгляду справ в суді, а отже висновок місцевого суду, що сума винагороди 275000грн. підпадає під визначення оплати послуг за договором є безпідставним, колегія суддів вважає помилковим, оскільки предметом первісного позову є виплата позивачеві 275000 грн. додаткової винагороди за надані юридичні послуги виключно по справам №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189, що регулюється та погоджено підписаною сторонами  Додатковою угодою № 7 до договору.

Інші доводи відповідача за первісним позовом про неналежне виконання позивачем взятих за договором зобов’язань щодо здійснення представництва в суді по справам №№ 8/355-9/188, 8/356-9/189, неправильного застосування місцевим судом до спірних правовідносин норм матеріального права, неповного з’ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню. Ці обставини були з’ясовані та правильно оцінені судом 1-ої інстанції під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 26.02.07 у справі № 13/520залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Фірма “Спецвисотмонтаж” – без  задоволення.

Головуючий суддя

Судді

13.06.07 (відправлено)