СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

12 квітня 2007 року

Справа № 2-22/12567-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача:Хлівненко Павло Васильович, довіреність №  6410   від 15.08.06;

відповідача 1: Пермінова Наталя Олегівна, довіреність №  23-11.0/02-862   від 07.02.07;

відповідача 2: Літовченко Ігор Володимирович, довіреність №  78/10/10-0   від 10.01.07;

відповідача 3: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінніс, ЛТД" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 31.10.2006 р. по справі № 2-22/12567-2006А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінніс, ЛТД" (вул. Хрещатик, 195 - 711, Черкаси, 18000; вул. О.Дашковича, 20, Черкаси, 18000)

в особі Сімферопольської філії товариства з обмеженою відповідальністю "Сінніс, ЛТД" (вул. К. Маркса, 23/7, Сімферополь, 95000)

до           Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 2, Красноперекопськ, 96000)

Красноперекопського відділення державного казначейства управління державного казначейства в Автономній Республіці Крим (вул. Менделєєва,  10, Красноперекопськ, 96000)

Красноперекопської міської ради (вул. Гер. Перекопа, 1а, Красноперекопськ, 96000)

про стягнення 64922,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Сінніс, ЛТД” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим про повернення із Красноперекопського місцевого бюджету надмірно сплачених коштів за торгові патенти  у сумі 64 922,81 грн. за 2004, 2005 роки.

На думку позивача, вимоги статті 57 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, статті  47 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”; пункту 15 Прикінцевих положень Закону України № 2505 від 25.03.2005 р. „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких законодавчих актів України”, суперечать принципам побудови системи оподаткування в Україні, закріпленим  в Законі Україні „Про систему оподаткування” та Бюджетному кодексі України, таким чином позивач вважає безпідставним збільшення плати за торгові патенти у 2004, 2005 роках, зайво сплачені кошти позивач просить повернути із місцевого бюджету.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 31.10.2006 р. у справі № 2-22/12567-2006А (суддя Яковлєв С.В.) у позові позивачу відмовлено.

При прийнятті постанови суд першої інстанції керувався вимогами п. 5 ст. 5 Закону України „Про патентування  деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96 від 23.03.1996 р., відповідно до якого платник податків звільняється від обов’язку додаткового внесення вартості торгового патенту тільки у випадку повної сплати вартості торгового патенту за весь час його дії, тобто місцевий господарський суд  не знайшов  доказів надмірної сплати позивачем вартості торгових патентів у 2004 та 2005 роках.

Позивач оскаржує постанову суду у зв’язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку позивача, зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, оскільки він не є спеціальним Законом з питань оподаткування, а відповідно до ст.. 1 Закону України „Про систему оподаткування” № 1251 від 25.06.1991 р., ставки, механізм справляння податків і зборів не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційну скаргу визнає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Так, зі змісту  пункту 3 частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України випливає, що нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є зокрема Закон про Державний бюджет України, який регулює бюджетні відносини у сфері наповнення бюджету через механізми справлення податків. Отже, дія зазначеного Закону поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним із джерел формування доходної частини бюджету на поточний рік є податки.

Відповідно до пункту 2 статті 4 вищеназваного Кодексу, при здійсненні бюджетного процесу в України положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України.

Згідно зі ст.. 57 Закону України „Про Державний бюджет на 2004 рік” № 1344 від 27.11.2003 р., який набрав чинності з 01.01.2004 р.,  та ст.. 47 Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік” № 2285 від 23.12.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2005 року, у 2004  та 2005 роках збільшується вартість торгового патенту  на надання послуг у сфері грального бізнесу із 01.01.2004 р. та із 01.01.2005 р. відповідно.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 та ч. 5 ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.1996 р., оплата вартості торгового патенту  по наданню послуг у сфері грального бізнесу здійснюється щоквартально до 15 числа  місяця, що передує звітному кварталу. Законом встановлено, що суб’єкт підприємницької діяльності  може зробити попередню оплату вартості торгового патенту за весь строк дії (36 та 60 календарних місяців), при цьому він звільняється від обов’язку внесення додаткових сум вартості торгового патенту в разі, коли  прийнятими пізніше  Законами його вартість збільшується.

Як вбачається з матеріалів справи,  позивач здійснював оплату вартості торгових патентів щоквартально, виконуючи таким чином вимоги ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

При даних обставинах, судова колегія не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 199, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного  судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Сінніс, ЛТД”  залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим  від  31.10.2006 р. у справі № 2-22/12567-2006А залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом  одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        В.С. Голик

Судді                                                                      О.Г. Градова

О.В. Дугаренко