РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2007 р.
Справа № 10/55-787

Господарський суд Тернопільської області у складі

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Тернопільобленерго”, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2 в особі Теребовлянського району електромереж, м. Теребовля, вул. Покривка, 3 Тернопільської області

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Варваринське», с. Варваринці Теребовлянського району Тернопільської області

За участю представників

Позивача: Габрук А.Ф.- юрисконсульта Теребовлянського РЕМ , довіреність № 5078/01 від 28.12.2006 року

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні представнику позивача  роз’яснено  процесуальні права та обов’язки, передбачені  ст.ст. 20,22,81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство „Тернопільобленерго”, м. Тернопіль  в особі  Теребовлянського району електромереж, м. Теребовля звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Варваринське», с. Варварині Теребовлянського району Тернопільської області про стягнення  заборгованості  за відпущену електроенергію в сумі 2 507 грн. 58 коп. (з яких 1 683, 81 грн. - сума  основного боргу ;  111, 41 грн. –пені; 338, 23 грн. –інфляційних сум та 374, 13 грн. –три відсотки річних).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови  Договору № 18 про постачання електричної енергії, укладеного між сторонами 18 червня 2003 року та невиконання відповідачем його умов в частині оплати за  спожиту електроенергію; а саме порушення вимог п. 2 Додатку №2 до договору, рахунками за спожиту електроенергію, рапортами про використану електроенергію; витрати по сплаті державного мита та послуг за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу просить покласти на відповідача по справі.

Ухвалою суду від 26.02.2007 року розгляд справи призначено о 15 год. 50 хвилин 16 березня 2007 року.

Відповідач  письмового відзиву на позов не подав, заперечень щодо заявлених вимог суду не представив, його представник у судове засідання не прибув, а тому суд розглядає справу в порядку статті 75 ГПК України за наявними документами.

16.03.2007 року позивач по справі подав до суду клопотання за № 97, в якому зазначає, ТзОВ  “Варваринське“ в процесі розгляду справи частково погасив заборгованість в сумі 256,45 грн., а тому просить в цій частині припинити провадження у справі. Станом на 16.03.2007 року борг становить 1427,36 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обґрунтування представника  позивача, господарський суд встановив  наступне:

12 червня 2003 року між ВАТ «Тернопільобленерго», м. Тернопіль в особі Теребовлянського району електромереж (Постачальник електричної енергії) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Варваринське», с. Варваринці Теребовлянського району Тернопільської області (Споживач) укладено договір № 18  про постачання електричної  енергії (далі Договір). Згідно умов Договору Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невід’ємними частинами (п. 1 Договору).

.

У відповідності до п. п. 1, 2  Додатку №2  Порядок розрахунків Споживач зобов’язується своєчасно проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за діючими тарифами у відповідності з чинним законодавством та даним Договором, а розрахунковим періодом вважається період з 25 числа наступного місяця. Перший день після закінчення розрахункового періоду є днем отримання рахунку на оплату.

Пунктом 9.5 передбачено, що цей договір чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2003 року та вважається продовженим на наступний календарний рік (не більше ніж один раз), якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов’язання постачання (купівлі – продажу) електроенергії, згідно якого, в силу ст. ст. 712,714 Цивільного кодексу України, одна сторона (постачальник) зобов’язана  надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні ресурси, передбачені договором, а  споживач зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися  передбаченого договором режиму її використання,  при цьому кожна сторона має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

П.1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов’язанням є правовіднощення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

У відповідності до вимог ст. ст. 525,526  ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов’язання згідно умов договору  щодо постачання елективної енергії позивач виконав повністю, однак, як вбачається із наданих позивачем документів, зокрема, рахунками за спожиту електроенергію, рапортів про використану електроенергію відповідач по справі заборгував по оплаті послуг з постачання електричної  1 683 грн.81 коп., з яких сплатив 256,45 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості перед позивачем на  суму 1427,36 грн. ТзОВ “ Варваринське “ с. Варварині  Теребовлянського району Тернопільської області  суду не представило, а тому суд визначає, що на час розгляду заяви в суді борг не сплачений і грошові вимоги на  суму 1427,36 грн. суд вважає  обґрунтовано  заявленими та підтвердженими документально.

Пунктом 1-1 статті 80 ГПК України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо між сторонами відсутній предмет спору.

Між сторонами відсутній предмет спору на суму 256,45 грн., оскільки ТзОВ “Варваринське“ оплатило заборгованість в сумі 256,45 грн., а тому суд припиняє провадження у справі в цій частині  в порядку статті 80 п. 1-1 ГПК України.

Пунктом 2 статті 343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 14 Додатку до Договору сторони передбачили, при порушенні споживачем термінів оплати, вказаних у цьому додатку та в Графіку (угоді) погашення заборгованості, він сплачує Постачальнику електричної енергії пеню в розмірі 0,2 % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, інфляційну суму за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у відповідності до чинного законодавства та 3% річних з прострочення суми, а тому суд визнає правомірними і обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 111, 41 грн. та 374, 13 грн. –3% річних, які нараховані позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства України та в межах позовної давності.

У відповідності до п. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення.

При таких обставинах справи судом приймається посилання позивача про те, що у нього є правові  підстави для стягнення  інфляційних нарахувань (п. 14 Додатку до Договору).

Згідно представленого розрахунку позивача розмір  інфляційних нарахувань становить

338 грн. 23 коп.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За  даних обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення з ТзОВ “Варваринське“, с. Варваринці Теребовлянського району Тернопільської області заборгованості за використану електроенергію  в сумі  грн.  коп., з яких  1427,36 грн.  –основний борг; 111, 41 грн. –пеня; 338,23 грн. –інфляційні нарахування, 374, 13 грн. –3% річних  суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті державного мита  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44-49, 64, 75, 80 п.1.1., 82, 84, 85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Варваринське», с. Варваринці Теребовлянського району Тернопільської області,   в користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго», м. Тернопіль в особі  Теребовлянського  району електромереж, м. Теребовля,  вул. Покривка, 3  Тернопільської  області , на рахунок № в Теребовлянськомувідділенні Ощадбанку №6361, МФО 398187- 1427 грн. 36 коп. боргу; 111,41 грн.- пені; 338,23 грн.- інфляційних сум; 374,13 грн.- три відсотки річних; 102 грн. в повернення сплаченого державного мита та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

3.В частині стягнення 256,45 грн. боргу –провадження припинити .

4.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало  законної сили протягом десяти днів з дня його  прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

5.Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя