ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" квітня 2007 р.                                                                  Справа  № 12/17
Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши матеріали справи
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Сігмафарм”, м. Київ
до аптеки № 6 державного підприємства „Трансфармація” ст. Мукачево Львівської залізниці, м. Мукачево
про стягнення суми 2 128,13 грн. –основного боргу; 99,89 грн. –пені та 425,62 грн. –штрафу.
Ухвалою  господарського суду Закарпатської області від 27.02.2007 року припинено провадження у справі № 12/17 з підстав п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки відповідач аптека № 6 державного підприємства „Трансфармація” ст. Мукачево Львівської залізниці, м. Мукачево не є юридичною особою.
Однак, в ухвалі від 27.02.2007 року при її технічному виготовленні помилково не зазначено розподіл судових витрат.
Водночас, письмовою заявою позивач просить повернути судові витрати та платіжні доручення в підтвердження  сплати держмита та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.
З огляду наведеного та положень ст.ст. 44; 45; 46; 47; 47-1; 49 ГПК України, п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів від 21.01.1993 року №7-93 „Про державне мито” –підлягає поверненню сплачене держмито платіжне доручення №247 від 19.01.2007 року в сумі 102 грн. та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. сплачене платіжне доручення №248 від 19.01.2007 року, а в частині повернення оригіналів доказів сплати судових витрат належить відмовити з підстав ст. 57 (п. 3-1) ГПК України, оскільки наявність у порушеній справі оригіналів зазначених платіжних доручень є однією з обов'язкових і основних умов за якої суд приймає заяву до розгляду з огляду на факт надходження держмита до держбюджету України.
Позаяк, витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу належить до судових витрат відповідно до ст. 44 ГПК України підлягають оплаті до подання позовної заяви з доданими до неї доказами про таку сплату.
Утім, до суду позивач надсилає тільки по одному платіжному дорученню сплачених платежів, тоді як володіє рештою примірників вказаних платіжних доручень.
Між тим, правомірною основою для повернення  держмита з держбюджету України є довідка про повернення держмита видана на підставі ухвали суду.
Окрім того, суд звертає увагу заявника на не якісну юридичну підготовку позовних матеріалів щодо забезпечення доказами про статус суб’єкта господарювання особи відповідача, відсутністю у Договорі №404/06 від 20.09.2006 року між сторонами відомостей про юридичну особу відповідача, через що судом неодноразово  відкладався розгляд справи з метою отримання необхідних документів для об’єктивного вирішення спору, чим позивачем не дотримано вимог ст.ст. 54, 57  ГПК України, і може бути актом окремого реагування суду в порядку ст. 90 ГПК України.
Разом з тим суд констатує, що ним порушено провадження у справі за позовом про стягнення 2 128,13 грн. – основного боргу; 99,89 грн. –пені та 425,62 грн. –штрафу, тоді як на момент припинення провадження у справі судові дії –основний борг склав 160,99 грн., про що стверджував позивач факсом від 26.02.2007 року на адресу суду.
Керуючись ст. ст. 4, 44, 45, 46, 47, 47-1, 49, 88 Господарського процесуального Кодексу України, суд
1.Заяву від 12.03.2007 року вх. № 2564 позивача у справі № 12/17 задоволити частково
2.Сплачене мито платіжним дорученням №247 від 19.01.2007 року в сумі 102 грн. за розгляд позову господарським судом Закарпатської області повернути з держбюджету позивачу. Видати довідку.
3.В поверненні оригіналів платіжних доручень про сплату судових витрат –відмовити.
Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.