ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.02.07                                                                                           Справа  № 2/61

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого-судді Городечної М.І, суддів Юркевича М.В., Кузя В.Л., розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” № 6-8-13 від 13.11.2006 року (вх. № 868 від 20.11.2006 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2006 року у справі №  2/61

за позовом Приватного підприємства “Солей”, м.Ужгород.

до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”, м.Ужгород.

про визнання дійсним договору оренди б/н від 01.02.2004 року

та зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди б/н від 01.02.2004 року та спонукання до повернення орендованого майна, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул. Електрозаводська, 4.

з участю представників:

від позивача - Васильєв В.П., Костюк С.Ю.

від відповідача - не з’явився.

Присутнім представникам позивача роз‘яснено права та обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 02.11.2006 року у справі №  2/61 задоволено первісний позов Приватного підприємства “Солей” до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”: визнано дійсним укладений між сторонами договір б/н від 01.02.2004 року, оренди нежитлових приміщень в м.Ужгороді, вул. Електрозаводська, 4, загальною площею 73,5 кв.м. та відмовлено в зустрічному позові про визнання даного договору недійсним.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” оскаржило його в апеляційному порядку.

Зокрема, скаржник вважає, що дане рішення прийнято місцевим судом за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та за неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. При цьому в обгрунтування зазначених підстав для скасування рішення суду першої інстанції посилається на те, що ст.ст. договір оренди від 01.02.2004 року не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 793-795 ЦК України, оскільки нотаріально не посвідчений та незареєстрований в установленому законодавством порядку, сторонами не  підписано акту прийому-передачі орендованого майна, а тому відповідно до ст.ст. 215, 220 ЦК України є недійсним.

Наводить апелянт і інші підстави для скасування рішення місцевого господарського суду.

У відзиві на апеляційну скаргу за № 01 від 10.01.2007 року позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2006 року у справі №  2/61 залишити  без змін.

Позивачем подано суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів згідно додатку.

Заслухавши доводи представників позивача, дослідивши викладені в апеляційній скарзі мотиви, заперечення зазначені у відзиві та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

01.02.2004 року між сторонами справи було укладено договір оренди (надалі Договір), за яким відповідачем по первісному позові було передано в оренду позивачу нежитлове приміщення магазину, що знаходиться в м.Ужгороді, вул. Електрозаводська, 4, загальною площею 73,5 кв.м., в тому числі торгівельна площа 53 кв.м. з метою використання для здійснення підприємницької діяльності. За оренду зазначеного майна ПП “Солей” зобов”язувалось сплачувати плату в розмірі 259,40 грн. в місяць, в тому числі 43,23 грн. ПДВ не пізніше 15 числа кожного місяця (п. 4 Договору). Строк дії договору сторонами визначено на п’ять років з моменту затвердження акту прийому-передачі в оренду об’єкта оренди (п.п. 3.1). Пунктом 5.1 Договору приймання-передача об’єкта оренди здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін, протягом семи днів з моменту підписання цього договору. Об’єкт вважається переданим в оренду з моменту затвердження акту прийому-передачі, а орендна плата згідно пункту 4.6 Договору починає вноситись орендарем з моменту затвердження акту прийому-передачі.

В силу ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір від 01.02.2004 року містить істотні умови, визначені Законом та необхідні для таких договорів (глава 58 ЦК України), як предмет договору та ціна. Договір укладений в письмовій формі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підписання сторонами відповідно до п. 5 Договору ст. 795 ЦК України акту прийому-передачі орендованого майна не може бути підставою відповідно до ст. 215 ЦК України для визнання даного договору недійсними, оскільки наслідками не виконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов”язань за договором є факти, зазначені в ст. 611 ЦК України, а не недійсність договору.

Крім цього, як встановлено місцевим судом, виходячи з матеріалів справи та факту відсутності заперечень відповідача по первісному позові, ПП “Солей” фактично вступив у користування орендованим за Договором майном з лютого місяця 2004 року, оскільки виставлені ВАТ “Закарпаттяобленерго” ПП "Солей", починаюячи з лютого 2004 року до оплати рахунки (а.с. 13-53) по орендній платі з огляду на вимоги пункту 4.6 Договору та відсутність будь-яких заперечень сторін з приводу не підписання акту прийому-передачі підтверджують факт прийому-передачі орендованого майна.

Щодо доводів апелянта про невідповідність Договору нормам ст. 179 ГК України, ст. 793, 794 ЦК України, то суд зазначає слідуюче.

Згідно з ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 793 цього ж Кодексу, частиною 2, в редакції Закону на час укладення оспорюваного Договору, передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітально споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації. Однак, Кодексом не ставиться в залежність дійсність договору від його державної реєстрації.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як вбачається зі змісту Договору він не був сторонами нотаріально посвідчений, а отже, в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. .В той же час,  як встановлено апеляційним судом вище, договір оренди від 01.02.2004 року,  є укладеним. Як вбачається з матеріалів справи, і підставно встановлено судом першої інстанції, Позивачем подано докази про фактичну передачу йому відповідачем по первісному позові об”єкту оренди та  його використання Підприємством, належне виконання ПП “Солей” умов договору оренди від 01.02.2004 року щодо сплати орендної плати згідно умов договору та виставлених ВАТ “ЕК”Закарпаттяобленерго”  рахунків.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримуючи плату від позивача за користування орендованим останнім майном, не вчиняв жодних дій направлених на нотаріальне посвідчення договору оренди від 01.02.2004 року згідно вимог законодавства. Доказів протилежного суду не подав. В той же час, ПП “Солей” подано суду в підтвердження вчинення ним дій, напраавлених на нотаріальне посвідчення Договору, лист від 17.03.2006 року, адресований ВАТ “ЕК”Закарпаттяобленерго” та доказ його направлення відповідачу по первісному позові (а.с. 12).  Посилання апелянта на те, що  зазначений лист отриманий ним лише 28.03.2006 року, одночасно з подання ПП “Солей” позовної заяви до господарського суду, що позбавило Товариство вчинити будь-які дії щодо нотаріального посвідчення даного Договору, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки подання ПП “Солей” позовної заяви про визнання договору оренди від 01.02.2004 року дійсним, жодним чином не позбавляло можливості Товариство вчинити дії, спрямовані на нотаріальне посвідчення Договору, враховуючи ініціативу ПП “Солей” щодо належного оформлення Договору, зокрема й щодо його нотаріального посвідчення,  та враховуючи, що розгляд справи відбувався протягом семи місяців, і сторони мали можливість добровільно вирішити даний спір.

Крім цього, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір оренди від 01.02.2006 року не можна визнати недійсним з підстав підписання його від імені ВАТ “ЕК “Закарпаттяобленерго” неуповноваженою особою, як про це зазначається в зустрічній позовній заяві,  оскільки в силу ст. 241 ЦК України, даний Договір схвалено в наступному Товариством, що стверджується, як встановлено вище, пред’явленням останнім до оплати рахунків за оренду нерухомого майна та прийняттям відповідних платежів від орендаря.

З огляду на викладене, рішення місцевого господарського суду відповідає обставинам та матеріалам справи, вимогам матеріального та процесуального права, тому його належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

1.          В задоволенні апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” відмовити.

2.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2006 року у справі    №  2/61 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий-суддя                                                                         М.І.Городечна

суддя                                                                                                 М.В.Юркевич

суддя                                                                                                  В.Л.Кузь