ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.04.07 р.                                                                               Справа № 17/171

Господарський суд Донецької області, у складі судді Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін:

від позивача –  Погребняк Д.Є.

від відповідача –  не з»явився

від третьої особи

розглянув у відкритому судовому засіданні  справу за позовом:

Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський завод феросплавів”, м.Стаханов

до  Донецької залізниці  м. Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Закрите акціонерне товариство «Донецьксталь»-металурійгний завод» м.Донецьк

про стягнення 612,70 грн.

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Стаханівський завод феросплавів” звернулося з позовом до Донецької залізниці про стягнення 612,70 грн. вартості недостачі вантажу – коксу у вагоні № 66207861, що надійшов до позивача за залізничною накладною № 50592143.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.06.2005 року в позові було відмовлено у повному обсязі з підстав пропущення строків позовної давності.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду України від 23.08.2005 року рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2006 року рішення господарського суду Донецької області від 06.06.2005 року та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 23.08.2005 року скасовано та справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

При новому розгляді рішенням Господарського суду Донецької області  від 05.07.2006 року в задоволені позову було відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. До розгляду справи в якості третої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Закрите акціонерне товариство «Донецьксталь»-метадургійний завод», вантажовідправник згідно залізничної накладної № 50592143. Відповідач також надав клоптання щодо застосування строку позовної давності, яке суд задовольнив.

Вказане рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2006 року.

Постановою  Вищого господарського суду України від 11.12.2006 року постанова Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2006 року та рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

При новому розгляді позивач позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення щодо строків позовної давності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виявлену недостачу вантажу, що було зафіксовано у комерційному акті  № БИ 566108/29  від 18.07.2004р.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на ст.ст. 134,136 Статуту залізниць України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив

17.07.04р. згідно залізничної накладної № 50592143 у вагоні № 66207861 зі ст. “Донецьк” Донецької залізниці на ст. “Стаханов” Донецької залізниці вантажовідправником – ЗАТ “Донецьксталь” Металургійний завод” був відправлений вантаж - кокс  у кількості  52350кг. на адресу вантажоодержувача – позивача у справі.

На станції призначення “Стаханов” Донецької залізниці було здійснене комісійне  переважування вагону  № 66207861 на 130т. вагонних вагах.

За результатами перевірки була встановлена недостача вантажу проти даних, зазначених у залізничній накладній № 50592143 у вагоні № 66207861 у кількості 1670кг., що підтверджується комерційним актом № БИ 566108/29  від 18.07.2004р.

За даними   комерційного акту № БИ 566108/29  від 18.07.2004р. навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів на 15см; над 4-м люком заглиблення 1,5м-1,5м-1м через нещільне прилягання люка до торцевої двері; над 3-м люком заглиблення 1м-1м-1м через нещільне прилягання замка дверей.

Згідно ст. 12 Закону України „Про залізничний транспорт” залізниці забезпечують схоронність вантажів у шляху сполучення та на залізничних станціях. Частиною 2 ст. 23 цього Закону передбачена відповідальність залізниць за несхоронність (втрату, недостачу, псування, пошкодження) прийнятого ними до перевезення вантажу у розмірі фактично завданої шкоди, якщо останні не доведуть, що втрата, недостача, псування, пошкодження відбулось не з вини залізниці. Аналогічний припис міститься у ст. 113 Статуту. За ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

За таких обставин, з огляду на матеріали справи, а також враховуючи недоведеність  відповідачем того, що недостача сталася не з його вини – господарський суд вважає винним у недостачі саме  відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України “Про транспорт” відповідальність підприємств транспорту  за  невиконання  або неналежне   виконання   зобов'язань  щодо  перевезення  пасажирів, багажу,  а також відповідальність перед пасажиром  за  несвоєчасне подання  транспорту  визначається  кодексами  (статутами)  окремих видів транспорту та іншими законодавчими актами України. На підставі ст. 26 Закону України “Про залізничний транспорт” порядок і  терміни  складання актів,  пред'явлення і розгляду претензій  та  позовів  визначаються  Статутом  залізниць  України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Частиною 1 ст. 134 Статут встановлено, що претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців

Відповідно до п.2 ст. 134 Статуту цей термін обчислюється, зокрема, з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу, - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу ( “а” частини 1 ст. 134 Статуту залізниць України).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 315 ГК України до пред”явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред”явлення йому претензії. Претензії можуть пред”являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій – протягом сорока п”яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що залізниця отримала претензію 25.08.2004 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 6828 ( аркуш справи 16-17) .

Відповідно до ст.135 Статуту,  залізниця повинна була розглянути претензію протягом одного місяця, тобто 25.09.2004 року. Але   залізниця претензію у встановлений строк не розглянула, відповіді не надала.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 315 ГК України перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом 3-х місяців, а щодо претензії  у прямому змішиному сполучені – протягом шести місяців. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині 3 цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Зазначене узгоджується із ч.3 ст. 925 ЦК України.

З огляду на вищевикладене , право на пред’явлення позову виникло у позивача з 26.11.2004 року. та існувало протягом 6 місяців

До господарського суду позовна заява була надіслана  29.03.05р., та отримана судом 23.05.2006 року ,  тобто в межах строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 43, 32 - 34, 43, 49, 82 – 84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Стягнути з Донецької залізниці ( м. Донецьк вул.Артема,68 ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Стахановський завод феросплавів” ( м.Стаханов, Луганська область, 3) суму боргу у розмірі 612 грн 70 коп, витрати по сплаті державного мита у сумі 424 грн та витрати по сплаті за інформаційне-технічне забезпечення судового процес у сумі 118 грн.

Повний текст рішення підписано  03.05.2007 року

Суддя