ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.07 р.                                                                             Справа № 41/155а

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Спецвуглемаш”, м. Горлівка

до відповідача: Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Горлівка

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 22.02.2007 року № /0, від 23.03.2007 року № /1, від 13.04.2007 року № /2

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Науково-виробниче підприємство “Спецвуглемаш”, звернувся до суду з позовною заявою до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 22.02.2007 року № /0, від 23.03.2007 року № /1, від 13.04.2007 року № /2.

Ухвалою суду від "14" травня 2007 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 41/155а та провадження у справі відбувалось за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та підлягають визнанню недійсними, оскільки приймались на підставі акту перевірки, який не відповідає вимогам п. 1.5 – п. 1.8, п. 2 Наказу ДПА України від 10.08.2005 року № 327 „Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства”, у зв’язку з чим у акті перевірки не просліджується, по яких саме господарських операціях, по яких періодах, по яких деклараціях, по яких розрахунках, на підставі яких первинних документів податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“.

Позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень було невірно застосовано пп. 4.1.4, 4.1.5 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ з огляду на наступне. Відповідно до пп. 4.1.5 п. 4.1 ст. 4 цього Закону, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день. Відповідно до п.п. 5.3.1 пункту 5.3., статті 5 зазначеного закону платник податку зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у наданій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 дійсного Закону  для  надання податкової декларації.

Позивачем пояснено, що граничним строком подання податкової декларації з податку на додану вартість є 20.01.2007 року, яке є вихідним днем (суботою), отже граничним строком подання податкової декларації з ПДВ за грудень 2006 року є 22 січня 2007 року (понеділок). Виходячи із цього, позивач вважає, що граничним строком для сплати податку на додану вартість є 31.01.2007 року. Отже, як зазначає позивач, висновок податкового органу про те, що цей строк закінчився 30.01.2007 року, не відповідає правильному застосуванню норм Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ та відсутні підстави для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього закону.

Відповідач у запереченнях на адміністративний позов проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що акт від 12.02.2007 року № 136/15-1 „Про порушення строків погашення податкового зобов’язання” був складений у відповідності до вимог Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій ОДПС, затверджено Наказом ДПА України від 17.03.2001 року № 110, яка зареєстрована Мін’юстом України 23.03.2001 року.

Щодо правомірності застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ відповідач зазначає, що у податкового органу не виникає питання щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства стосовно подання позивачем податкової декларації з ПДВ за грудень 2006 року. Проте, на думку відповідача, позивачем, у зв’язку з помилковим тлумаченням та невірним застосуванням положень п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ, яким визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього закону для подання податкової декларації, при сплаті 31.01.2007 року залишку узгодженого податкового зобов’язання у сумі 114561,10 грн., не враховано тієї обставини, що редакція п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ не містить посилання на п.п. 4.1.5 п. 4.1 ст. 4 даного Закону, яким передбачено перенесення строків подання податкової декларації, коли останній день строку для подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день. Враховуючи зазначене, перенос підприємством терміну сплати залишку податкового зобов’язання на 31.01.2007 року у зв’язку з переносом терміну подання податкової декларації на 22.01.2007 року є неправомірним.

Відповідач зазначив, що дії позивача щодо такого переносу строків погашення податкового зобов’язання можливо б було вважати обґрунтованими, якби у нього були підстави для застосування п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 даного Закону, але фактичні обставини справи свідчать про те, що граничний строк сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість за грудень 2006 року не припадає на вихідний або святковий день, а є робочим операційним (банківським) днем – 30.01.2007 року.

У судовому засіданні судом досліджені надані сторонами документи: про правовий статус позивача, акт від 12.02.2007 року № 136/15-1, податкові повідомлення-рішення від 22.02.2007 року № /0, від 23.03.2007 року № /1, від 13.04.2007 року № /2, скарги позивача про перегляд (скасування) податкових повідомлень-рішень, рішення про результати розгляду скарг, податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2006 року, платіжні доручення від 30.01.2007 року № 667, від 31.01.2007 року № 672, від 31.01.2007 року № 673.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши доводи та заперечення представників сторін суд встановив:

Позивачем 22.01.2007р. подавалась до відповідача податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2006р., у якій визначено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет в розмірі 194597 грн.

В рахунок оплати податку на додану вартість за грудень 2006 року позивачем до державного бюджету перераховані кошти: платіжним дорученням від 30.01.2007р. № 667 в розмірі 70000,00 грн. – платіж проведений банком 30.01.2007 року, платіжним дорученням від 31.01.2007р. № 672 в розмірі 52000,00 грн. – платіж проведений банком 31.01.2007 року, платіжним дорученням від 31.01.2007р. № 673 в розмірі 72597,00 грн. – платіж проведений банком 30.01.2007 року. Позивач вважає, що сплата ним ПДВ наведеними платіжними дорученнями була проведена своєчасно.

Відповідач вважає, що сплата податку на додану вартість за декларацією за грудень 2006 року платіжним дорученням  від 31.01.2007р. № 672 на суму 52000,00 грн. та платіжним дорученням від 31.01.2007р. № 673 на суму 72597,00 грн., була здійснена позивачем з порушенням встановленого строку.

На підставі наведених декларації та платіжних доручень, відповідачем встановлено порушення позивачем граничного строку погашення податкового зобов’язання, передбаченого п.п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ на один день терміну, що зафіксовано в акті від 12.02.2007р. № 136/15-1 про порушення строків погашення податкового зобов’язання.

На підставі такого акту відповідачем складено та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 22.02.2007р. № /0, яким з посиланням  на п.п. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 1 календарний  день граничного строку сплати  узгодженої суми  податкового зобов’язання в розмірі 114561,10 грн. до позивача  застосовано штраф у розмірі 10 % від суми податкового зобов’язання у сумі 11456,11 грн.

В результаті апеляційного оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення, відповідачем було прийняте рішення № 2991/25-013-3 від 23.03.2007р. та ДПА у Донецькій області було прийняте рішення № 5322/10/25-013-5 від 10.04.2007р., якими скарги позивача залишені без задоволення. Внаслідок розгляду скарг, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.03.2007р. № /0 та від 13.04.2007р. № /0 на таку ж суму.

Згідно наведеного п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у відповідних  розмірах  в залежності  від кількості  днів затримки сплати.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податку зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти  календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом  4.1.4. пункту 4.1. ст. 4 цього  Закону  для  подання податкової декларації.

Підпункт 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону  України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачає, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що може дорівнювати календарному  місяцю, кварталу  або календарному року.

Базовим податковим періодом з податку на додану вартість у даному випадку є календарний місяць.

Особливий порядок визначення всіх строків, про які йдеться у п. 5.3. ст. 5 Закону  України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачений п. 5.3.3. цього ж підпункту,  а саме ним визначено, що якщо останній день зазначених у цьому пункті строків припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем кожного з таких строків вважається наступний за вихідним або святковим робочий операційний (банківський) день.

Тобто, зазначене розповсюджується і на граничний строк, передбачений для  подання податкової декларації, про який йдеться у п.п. 5.3.1 та від якого розраховується десятиденний строк для погашення узгодженого податкового зобов’язання. Останнім днем такого строку,  вважається наступний за вихідним або святковим робочий операційний (банківський) день.

З матеріалів справи вбачається, що граничний строк подання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2006р. припадає на 20.01.2007 року. В даному випадку 20.01.2007 року є вихідним днем (субота), в зв’язку з чим останнім днем строку подання податкової декларації вважається наступний за вихідним робочий день – 22.01.2007 року, а останній день фактичного строку сплати податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2006р. – 31.01.2007 року. Суд погоджується з твердженнями позивача з цього приводу.

Щодо посилань відповідача на те, що редакція п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не містить посилання на п.п. 4.1.5 п. 4.1 ст. 4 даного Закону, то вони не заслуговують на увагу як у зв’язку з наведеними положеннями п. 5.3.3. ст. 5 цього закону, так і у зв’язку з тим, що згідно п.п. 4.1.5 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, останній день граничного строку не переноситься, як помилково стверджує відповідач, а вважається останнім днем строку подачі декларації, від якого повинен  обліковуватись  строк сплати узгодженого  податкового зобов’язання, передбачений  п. 5.3.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами”.

Будь-яких “переносів” строків не відбувається, а закон лише встановлює особливий порядок визначення тих же самих строків, які і передбачені п. 4.1.4. Тобто, у даному випадку будь-яке спеціальне посилання на зазначений пункт 4.1.4 не потрібно взагалі.

Отже, оскільки граничним строком подачі декларації у даному випадку було 22.01.2007 року, то строк сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання з податку  на додану вартість становив 31.01.2007 року.

З урахуванням сплати позивачем суми узгодженої суми податкового зобов’язання 31.01.2007 року, суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування  фінансової  санкції, таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань  платників податків перед бюджетами  та державними цільовими фондами”, ст.ст. 2, 17-20, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, розд. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Спецвуглемаш” до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 22.02.2007 року № /0, від 23.03.2007 року № /1, від 13.04.2007 року № /2 – задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції від 22.02.2007 року № /0.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції від 23.03.2007 року № /1.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції від 13.04.2007 року № /2.

Присудити Закритому акціонерному товариству “Науково-виробниче підприємство “Спецвуглемаш” з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя