СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.07                                                                                 Справа № 15/149пн.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Релігійної організації  «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська», м. Луганськ

до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», м. Луганськ

про визнання права власності та спонукання провести державну перереєстрацію

За участю представників сторін:

від позивача –Бербець Т.М., довіреність № 3 від 06.03.07.;

від відповідача - Дудник К.М., довіреність № б/н від 15.09.06.;

від третьої особи - Горох Ю.В., довіреність № 151 від 07.05.07.;

До початку слухання справи по суті жоден з учасників судового процесу не заявив вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про:

- визнання за Релігійною організацією «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська»право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. Войково, 99, яке складається з: будинку молитви (літ. А-1) з прибудовою (літ. А-1), тамбуром (літ.а) загальною площею 160,4 м.кв.; основної будівлі (літ. В-1) з прибудовою (літ. В1-1) та вхідним ганком (літ в1) загальною площею 54,1 м.кв.; сараю (літ. Ж-1) загальною площею 16.7 м.кв., убиральні (И-1) загальною площею 18,0 м.кв.; водопровідної колонки (літ. К), огорожі (№1, №3), замощення (І);

- зобов’язання міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації»здійснити державну перереєстрацію нерухомого майна за адресою: м. Луганськ, вул. Войкова, 99 з громади євангельських християн баптистів (російською –общества евангельских баптистов) на Релігійну організацію «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги про визнання права власності у повному обсязі.

Відповідач відзивом на позовну заяву не спростував доводи позивача  та надані ним докази.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині  визнання права власності виходячи з наступних підстав.

Позивач листами від 31.01.07 № 1 та 09.02.07 звернувся до відповідача з клопотанням про здійснення перереєстрації нерухомого майна за адресою: м. Луганськ, вул. Войкова, 99 на позивача, та видачу витягу з Реєстру прав власності на це майно.

Відповідач листом від 12.03.07 № 15/43-623 відмовив в задоволенні нього клопотання в зв'язку з наявністю різниці у назві юридичної особи - позивача (Релігійна організація  "Церква євангельських християн-баптистів") та юридичної особи, на яку зареєстроване це майно (Громада євангельських християн-баптистів).

Виконавчим комітетом Луганської обласної ради прийнято рішення від 15.10.91 № 318 «Про реєстрацію статутів релігійних громад», яким ухвалено зареєструвати статути релігійних громад, зокрема - євангельських християн-баптистів (№ 109 - м. Луганськ вул. Войкова, 99).

Дана релігійна громада діяла згідно Статуту Церкви євангельських християн-баптистів м. Луганська, зареєстрованого вказаним рішенням Виконавчого комітету Луганської обласної ради прийнято рішення від 15.10.91 № 318.

При первинній реєстрації вказаної релігійної організації, на підставі вказаного рішення виконкому Луганської облради від 15.10.91 № 318, уповноваженим Ради в справах релігій при Кабінеті Міністрів України по Луганській області було видано свідоцтво про реєстрацію статуту релігійної громади  євангельських християн-баптистів у м. Луганську.

В подальшому, у зв’язку зі змінами у законодавстві вказаній релігійній організації як юридичній особі було видано свідоцтво про  державну реєстрацію статуту релігійної організації, в якому зазначається, що  зареєстрований статут Церкви євангельських християн-баптистів м. Луганська.

При цьому, правовою підставою видачі даного свідоцтва (нового зразка) було все теж рішення від 15.10.91 № 318 та здійснена на його підставі первинна реєстрація.

Згідно довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №29339 визначена назва релігійної організації як «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська», код 26271529 з первинною реєстрацією 15.10.91 за № 109.

Церква євангельських християн баптистів м. Луганська подала клопотання від 22.06.95 про повернення їй  у власність нерухомого майна за адресою: м. Луганськ вул. Войкова, 99, яке належало Церкві на праві власності за договором купівлі-продажу від 15.07.46 реєстраційний № 10167/1.

На підставі даного клопотання Церкви, відповідно до Указу Президента України від 04.03.1992р. №125 «Про заходи по поверненню релігійним організаціям культового майна», виконавчим комітетом Луганської обласної ради прийнято рішення від 11.07.95 № 135. Згідно даного рішення ухвалено повернути у власність нерухоме майно за адресою м. Луганськ вул. Войкова, 99, громаді євангельських християн-баптистів в м. Луганську (вказана спрощена назва релігійної організації позивача, а не Церква євангельських християн баптистів м. Луганська).

На підставі даного рішення ради БТІ зареєструвало право власності за громадою євангельських християн-баптистів, про що видано реєстраційне посвідчення від 14.05.95 запис № 15/2179.

Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 12.04.06 № 361 зареєстрована нова редакція статуту релігійної громади Церкви Євангельських християн-баптистів м. Луганська, з посиланням на те, що первинна реєстрація відбулась 15.10.91 за рішенням № 318, зареєстроване в  реєстрі за № 109.

При цьому, видане нове свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія  АОО № 714034 та довідка про включення до ЄДРПОУ № 50196, де вказано, що повна назва  юридичної особи позивача: Релігійна організація «Церква євангельських християн - баптистів м. Луганська»з первинною реєстрацією 15.10.91 за № 109.

Належність позивачу нерухомого майна за адресою: м. Луганськ вул.  Войкова, 99 також підтверджується листом відділу у справах релігій  Луганської обласної державної адміністрації від 18.01.07 № 22, письмовими поясненнями наданими суду та поясненнями представника третьої особи в судовому засіданні.

Згідно довідки МКП «Бюро технічної інвентаризації»від 12.12.06р №1690 у грудні 2006 року на замовлення позивача було проведене обстеження ї упорядкування об'єкта нерухомості за адресою м. Луганськ вул. Войкова, 99, згідно з яким ніяких добудов і перебудов на цьому об'єкті не проводилося. Цей об'єкт нерухомості складається з: будинку молитви (літ. А-1) з прибудовою (літ А1-1), тамбуром (літ а) загальною площею 160,4 м.кв.; основної будівлі (літ. В-1) з прибудовою (літ. В1-1) та вхідним ґанком (літ ві) загальною площею 54,1 м.кв.; сараю (літ Ж-1) загальною площею 16,7 м.кв., убиральні (И-І)загальною площею 18,0 м.кв.; водопровідної колонки (літ. К), огорожі (№1, №3), замощення (І). Ринкова вартість цього об'єкта нерухомості складає 89000 грн., згідно з проведеною експертизою. Так, склад нерухомого майна на даний час є тим же, що і при первинній реєстрації, змінено лише літровка об’єктів та деякі назви.

Так, позивач є власником спірного майна.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України  право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація –це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень

Відповідно до  статті 392  Цивільного кодексу України  власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 15  Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. п. 1.3., 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 6/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 за № 66/7387 (далі - Тимчасове положення), обов’язковій реєстрації в комунальних підприємствах бюро технічної інвентаризації підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб.

Відмовою в реєстрації відповідач вчиняє дії, якими юридично не визнає право власності за позивачем.

Тому, враховуючи положення ст. 392 Цивільного кодексу України позивач пред’явив даний позов до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації».

Правильність наведеної позиції, зокрема про те, що бюро технічної інвентаризації є належними відповідачами у справах про визнання права власності, також співпадає з позицією Вищого господарського суду України наведеною у п. 18 Інформаційного листа від 31.01.2001р. №01-8/98, в редакції чинній на даний час.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

В частині вимог про зобов’язання відповідача здійснити державну реєстрацію провадження у справі слід припинити на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з тим що справа в цій частині не підлягає розглядові в господарському суді (саме як господарському, а не адміністративному суді) за правилами Господарського процесуального кодексу України, а може розглядатися в адміністративному суді за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, виходячи з суб’єктного складу сторін, предмету судового розгляду в частині спонукання БТІ провести реєстрацію права власності та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у справі за даною вимогою може здійснюватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, позовні заяви у господарських справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом (частина 7 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України»).

Отже, право розгляду позовних заяв, поданих за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно господарських справ, за правилами КАС України було надано господарським судам лише по справах, що були порушені, але не розглянуті на момент набрання чинності КАС України.

В інших випадках, а саме у разі подачі заяви з посиланням на норми ГПК України та відповідно порушення провадження у справі на підставі ГПК України, чинне процесуальне законодавство, як Господарський процесуальний кодекс України так і Кодекс адміністративного судочинства України не передбачають права суду переведення розгляду справи з одного процесуального закону на інший.

Таким чином, дана справа порушена за позовною заявою, поданою за правилами Господарського процесуального кодексу України в частині вимог про спонукання відповідача вчинити дій по реєстрації не підлягає розглядові в господарському суді (саме як господарському, а не адміністративному суді) за правилами Господарського процесуального кодексу України та відповідно провадження у даній господарській справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 22, 44, 49 ГПК України витрати зі сплаченого державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. і інформаційно-технічні послуги у сумі 118 грн. 00 коп. відносяться на позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій –непредставлення відповідачу всіх документів.

Зайве сплачене державне мито у сумі 805 грн., перераховане квитанцією №11003051 від 12.03.2007р.  підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 44, 49, п. 1 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати право власності за Релігійною організацією «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська», м. Луганськ, вул. Линьова, б. 50, ідентифікаційний код за на об'єкт нерухомості, який розташований за адресою м. Луганськ вул. Войкова, 99, та складається з: будинку молитви (літ. А-1) з прибудовою (літ А1-1), тамбуром (літ а) загальною площею 160,4 м.кв.; основної будівлі (літ. В-1) з прибудовою (літ. В1-1) та вхідним ґанком (літ в1) загальною площею 54,1 м.кв.; сараю (літ Ж-1) загальною площею 16,7 м.кв., убиральні (И-І) загальною площею 18,0 м.кв.; водопровідної колонки (літ. К), огорожі (№1, №3), замощення (І).

3. В решті вимог провадження у справі припинити.

4. Судові витрати у складі: державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. і витрат на інформаційно-технічні послуги у сумі 118 грн. 00 коп. покласти на позивача.

5. Повернути Релігійній організації «Церква євангельських християн-баптистів м. Луганська», м. Луганськ, вул. Линьова, б. 50, ідентифікаційний код за зайво сплачене за квитанцією №11003051 від 12.03.2007р. державне мито у сумі 805 грн. Підставою для повернення сплаченого державного мита є дане рішення підписане суддею та скріплене печаткою суду.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 11.05.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко