СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" березня 2007 р.
Справа  № 15/39

За позовом :         Фізична особа  -підприємець ОСОБА_1

До
відповідачач:   Відкрите акціонерне
товариство «Сарненське РТП»

про                         стягнення
основного боргу  в сумі 4006,59 грн.

СУДДЯ  КОЛОМИС В.В.

Представники:

від позивача:       підприємець ОСОБА_1

від відповідача:   Царенко В.П. -дов.№21 від 30.01.07 р.

В
судовому   засіданні  приймав
участь   керуючий   санацією
«Сарненське   РТП»-ОСОБА_2.

СУТЬ СПОРУ:  Позивач -підприємець ОСОБА_1
м.Рівне просить суд стягнути з ВАТ «Сарненське РТП»м.Сарни 4006,59 грн., в тому
числі 3744 грн.  основного боргу, 223,20
грн. пені та 39,39 грн. відсотків річних.

Свої вимоги обгрунтовує наявністю у
відповідача заборгованості по орендній платі за два місяці на підставі договору
оренди нежитлового приміщення, укладеного 14 серпня 2006 р. між нею та ВАТ
«Сарненське РТП»в особі виконавчого директора Церенка В.П.

Відповідач -ВАТ «Сарненське
РТП»позовні вимоги не визнає, оскільки на момент укладення договору оренди,
було введено процедуру санації ВАТ «Сарненське РТП»та, відповідно призначено
керуючим санацією арбітражного керуючогоОСОБА_2.. Відтак, на думку відповідача,
виконавчий директор Церенко В.П. не мав повноважень на укладення договору
оренди, оскільки такі повноваження були тільки у керуючого санацією.

Враховуючи це, та зважаючи, що
угода не була в подальшому схвалена товариством та керуючим санацією в
цілому,  просить в позові відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Арбітражний керуючий ВАТ
«Сарненське РТП»-ОСОБА_2., який був викликаний для дачі  пояснень в судове засідання,  підтвердив факт відсутності повноважень у
виконавчого директора Церенка В.П. на підписання договору оренди, та,
відповідно про несхвалення останнього.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх
сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку
про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

14 серпня 2006 р. між  підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та ВАТ
“Сарненське РТП” (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення,
строком на два місяці, предметом якого є нежитлове приміщення, площею 93,6
кв.м. що знаходиться АДРЕСА_1. (п.1.1, 1.3, 8.1 Договору). За користування
об'єктом оренди орендар зобов'язувався щомісячно сплачувати 1872,00 грн., а
всього таким чином сплатити 3744,00 грн. (п.3.1 Договору).

В зв'язку з несплатою орендної
плати в повному обсязі за весь період дії договору оренди, підприємець ОСОБА_1
і звернулась до господарського суду з позовом про її примусове стягнення, та
додатковими вимогами про стягнення відсотків річних та пені, в зв'язку з
наявністю в діях відповідача прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суд, приймаючи рішення про
безпідставність позовних вимог, насамперед, врахував таке.

Сторони у відповідності до п.1 ч.1
ст.208 ЦК України вчинили письмовий правочин -уклали договір оренди нежитлового
приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК
України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами). При цьому, правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю, законом та іншими актами цивільного законодавства.

Як вбачається, і про що свідчать
наявні в матеріалах справи докази та не оспорюється сторонами, зі сторони
відповідача (орендаря) договір оренди укладено та підписано виконавчим
директором Царенко Валерієм Петровичем.

Натомість, як встановлено судом,
відповідно до ухвали господарського суду Рівненської області від 18.07.05 р. у
справі № 4/35 (а.с. 25) було введено процедуру санації ВАТ “Сарненське РТП”, а
керуючим санацією призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” з дня винесення господарським судом ухвали про введення процедури
санації боржника -юридичної особи припиняються повноваження органів управління
товариства, а повноваження органів управління передаються керуючому санацією.

При цьому органи управління
боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про санацію і призначення
керуючого санацією зобов'язані забезпечити передачу останньому бухгалтерської
та іншої документації боржника, печаток та штампів, матеріальних та інших цінностей.

Таким чином, на момент укладення
між сторонами договору оренди, (14 серпня 2006 р.) правом на укладення
цивільно-правових угод  у відповідності з
ч.5 ст.17 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом” був наділений лише керуючий санаціією ОСОБА_2.

Натомість, керуючий санацією, про
що той зазначив в своїх поясненнях і підтвердив безпосередньо в судовому
засіданні,  такої згоди на укладення
договору оренди не давав, так само, як і не уповноважував виконавчого директора
Царенка В.П. на його укладення.

Викладене свідчить, що правочин,
укладений виконавчим директором Царенком В.П. від імені ВАТ “Сарненське РТП”
вчинений останнім без належних на те повноважень (з перевищенням повноважень).

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України
правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє лише у разі
наступного схвалення правочину цією особою. При цьому, правочин вважається
схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що
свідчать про прийняття його до виконання.

Натомість, позивач не подав доказів
схвалення договору оренди відповідачем, як-от проведення часткових розрахунків,
згоду керуючого санацією на його укладення, тощо. Відсутні такі докази і в
матеріалах справи.

Викладене свідчить про те, що
відповідачем договір оренди нежитлового приміщення схвалений не був, і,
відповідно правочин, вчинений виконавчим директором Царенко В.П. не створив,
змінив, припинив цивільні права та обов'язки для ВАТ “Сарненське РТП”.

Відтак, договір оренди нежитлового
приміщення неможна вважати укладеним.

Враховуючи викладене, підстави для
стягнення заборгованості за фактично не укладеним договором -відсутні.

Керуючись стст. 49, 82-85 ГПК
України,

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя

Рішення   підписано "20" березня 2007 р.