ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 7/125-06 (7/96-04)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
ПП “Агропромислова компанія “Агротехніка”

на постанову
від 11.12.06 Харківського апеляційного господарського суду

та на рішення
від 02.10.06

у справі
№7/125-06(7/96-04)

господарського суду
Сумської області

за позовом
ТОВ “Сумитеплосервіс”

до
ПП “Агропромислова компанія “Агротехніка”

третя особа
ВАТ “Сумське автотранспортне підприємство №15928”

про
стягнення 34326,49 грн.

за участю представників сторін

від позивача:
у засідання не прибули

від відповідача:
у засідання не прибули

від третьої особи:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сумитеплосервіс” звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства “Агропромислова компанія “Агротехніка” про стягнення боргу в сумі 33869,79 грн. згідно з договором переводу боргу від 19.10.05.

Ухвалою від 25.09.06 господарського суду Сумської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство “Сумське автотранспортне підприємство №15928”.

Рішенням від 02.10.06 господарський суд Сумської області (суддя Рижков М.Б.) позов задовольнив у повному обсязі.

Постановою від 11.12.06 Харківський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Афанасьєва В.В. –головуючого, Бухана А.І., Шевель О.В.) рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалою від 25.01.07 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що третій особі не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, та надати суду додаткові докази. Також касатор послався на невиконання третьою особою п. 2 договору переводу боргу від 19.10.05 щодо передачі відповідачу примірника рішення господарського суду Сумської області від 29.08.05 у справі №9/329-05, а також заявлення відповідачем позову про визнання недійсним вказаного договору переводу боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов’язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено Договір факторингу (переводу боргу) від 19.10.05.

Відповідно до п. 1 цього договору відповідач зобов’язався погасити позивачу суму боргу в наступні терміни: до 05.11.05 –10000 грн.; до 15.11.05 –10000 грн.; до 25.11.05 –10000 грн.; до 05.12.05 –14038,79 грн.

Відповідачем заборгованість погашено частково в сумі 10000 грн. Тобто борг відповідача перед позивачем становить 33869 грн. Відповідач ці обставини не спростував.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з положень ст.ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, які передбачають виконання зобов’язання належним чином відповідно до умов договору тощо.

Проте з рішення та постанови у справі вбачається, що суди не надали належної правової оцінки умовам вказаного договору переводу боргу, залишивши поза увагою те, що його предметом сторони визначили борг, який є безспірним на підставі рішення господарського суду Сумської області від 29.08.05 у справі №9/329-05. Обставини виконання цього рішення судами не досліджувались.

В силу ст. 124 Конституції України та ст.ст. 45, 115 ГПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з положеннями ст.ст. 116, 118 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом і може бути пред'явлений до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення.

При цьому ст. 25 ГПК України допускає заміну сторони у разі її вибуття у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, але виключно з підстави, коли це сталося внаслідок реорганізації підприємства чи організації. З правилами цієї статті кореспондуються положення ч. 4 ст. 11 Закону України “Про виконавче провадження”.

Вказані положення законодавства щодо обов’язковості виконання судового рішення не були враховані судами при розгляді справи та, відповідно, не встановленні суттєві обставини стосовно предмету спірного договору переводу боргу та правовідносин, які склалися між позивачем, відповідачем та третьою особою.

Тобто суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, із застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Харківської  області від 02.10.06 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.06 у справі №7/125-06(7/96-04) скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький