Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" лютого 2007 р.                                                     Справа № 12/144-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Шукель В.В. - голова правління.

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Олевський агрохім" (смт. Олевськ)

до Дочірнього підприємства "Обрій" (м. Олевськ)

про розірвання договору оренди №25 від 18.08.2003р.

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України, справа розглядається у більш тривалий строк, ніж передбачено ч.1 цієї статті.

ВАТ «Олевський агрохім» подано позов про визнання недійсним договору № 25 від 18.08.03 оренди майна колективної власності, укладеного між ВАТ „Олевський Агрохім" і Дочірнім підприємством „Обрій",  та повернення орендованого майна власникові.

18.01.07р. до суду надійшла позовна заява (додаткова з уточненням позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати договір купівлі-продажу укладеного між ДП "Обрій" і ПП Стафійчук М.М. про продаж трактора МТЗ-80 недійсним та повернути його з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні 13.02.07р. представник позивача  підтримав уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.  Через представника позивача відповідач передав лист, згідно якого заперечень проти позову не має. З позовною заявою та уточненнями до неї згідний.

Однак, суд не може розглядати спір в межах наданих позивачем уточнень від 18.01.07р., оскільки в зазначеній заяві ВАТ „Олевський Агрохім" змінив як підставу так і предмет спору, що суперечить вимогам ст. 22 ГПК України, згідно ч. 4 якої позивач  вправі  до  прийняття  рішення  по  справі   змінити підставу або предмет позову.

Вказана заява розцінюється судом не як уточнення позовних вимог, а як окремий позов,  з яким слід звертатися до суду в загальному порядку.

У зв'язку з викладеним справа розглядається в межах позовних вимог, викладених у  позовній заяві, що надійшла до суду 10.11.06.

В судовому засіданні оглядався відмовний матеріал № 43-1 по факту зловживання службовим становищем ДП "Обрій", який надійшов до господарського суду, відповідно запиту.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ „Олевський Агрохім" та Дочірнім підприємством „Обрій" 18 серпня 2003 року укладено договір оренди майна колективної власності за №25,  відповідно до якого ВАТ „Олевський агрохім" ( надалі Орендодавець) передає Дочірньому підприємству „Обрій" ( надалі Орендар) в тимчасове користування майно товариства: техніку, майно.

Відповідно до вказаного договору складено акт приймання-передачі основних засобів від ВАТ „Олевський Агрохім" до ДП „Обрій", який підписаний відповідними членами комісії (а.с.6).

Відповідно дор вказаного акта, в оренду відповідачу було передано трактор МТЗ-80 1992 року випуску.

Однак, директор ДП „Обрій",  відповідно до протоколу №4 від 19.07.2004 року, продав трактор МТЗ-80 1992 року випуску, що належить ВАТ "Олевський Агрохім", ПП Стафійчуку М.М. за 2200.00 грн., про що свідчить накладна №13 від 29.10.2004 року, чим порушив умови вищевказаного договору  оренди.

Позивач посилається на ст. 783 ЦПК України, яка передбачає розірвання договору оренди на вимогу наймодавця в разі передачі орендарем майна орендодавця у користування іншій особі без відповідного дозволу.

На підставі викладеного  ВАТ „Олевський Агрохім"  просить визнати договір №25 від 18.08.2003 року оренди майна колективної власності, укладеного Відкритим акціонерним товариством „Олевський Агрохім" та Дочірнім підприємством „Обрій" недійсним та зобов'язати  Дочірнє  підприємства „Обрій"  повернути  орендоване  майно власникові - ВАТ „Олевський Агрохім".

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення сторін, господарський суд дійшов висновку про  безпідставність позовних вимог на підставі слідуючого.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з розділу 3 договору №25, орендар зобов'язався використовувати орендне майно у відповідності до його призначення та цього договору, що в повній мірі відповідає вимогам ч.1 ст.773 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що у випадку, коли наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до  ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, зокрема, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Виписка з протоколу №4 від 19.07.04р. (а.с.7) та накладна №13 від 29.10.04р., копії яких є в матеріалах справи, підтверджують факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань.

З наданих стороною документів, зокрема листа №3 від 12.02.06р. (а.с.49)  вбачається, що відповідач не заперечує викладені в позовній заяві вимоги позивача та обставини стосовно продажу ДП "Обрій" трактора, який являється предметом оренди.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, викладені позивачем підстави, а саме передача орендарем майна орендодавця у користування іншій особі без відповідного дозволу та використання майна не за призначенням, не являється підставою для визнання договору оренди від 18.08.03 р № 25 недійсним,  оскільки вчинене відповідачем порушення умов спірного договору не визнано чинним законодавством як підстава для визнання його недійсним.

Згідно з ст.33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позов заявлений безпідставно, оскільки викладені в ньому вимоги не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,33,49,69,82-85ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. ..

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 14 березня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам