ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.
№ 17/259

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від 05.12.2006

у справі
господарського суду Донецької області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до
1.Державного підприємства "Донецька залізниця"
2.Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця"

про
стягнення 145603, 74 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Бугай В.М.-дов.№ 09-18/1162 від 29.12.2006

від відповідача:
1.не з’явилися; 2.не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 23.10.2006 господарського суду Донецької області у задоволені  позову відмовлено.

Постановою від 05.12.2006 Донецького апеляційного господарського суду рішення від 23.10.2006 господарського суду Донецької області залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт" перевезення вважається  здійсненим у міжнародному залізничному сполученні і , у зв’язку з цим правовідносини сторін, які виникають з такого перевезення, регулюються нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Тому, спір по даним перевезенням повинен вирішуватись за нормами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Стаття 4 Господарського процесуального кодексу України визначає обов’язкове застосування правил міжнародних договорів, в тому випадку, коли вони встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те,  що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст.124,129 Конституції України, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, а також не погоджується з висновками попередніх інстанцій про те, що обов’язковість додержання позивачем при зверненні з позовом до господарського суду 180-денного терміну для розгляду претензій, встановленого ст. 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” та ВАТ “Чусовський металургійний завод” 09.02.2004 уклали контракт № 0120/011/077 купівлі-продажу ферованадію з додатками до нього,  які є його невід`ємними частинами.

На виконання умов контракту № 0120/011/077  від 09.02.2004.. ВАТ „Чусовський металургійний завод” за залізничною накладною № Т338427 в вагоні № 24511610 відвантажило на адресу позивача ферованадій марки ФВД50У0,50 в кількості 54 тони, упакований у 207 барабани на 42 піддонах.

07.12.2005 на станцію призначення –"Сартана" Донецької зілізниці прибув вагон № 24511610 з актом загальної форми № 3181 від 29.11.2005, складеним попутною станцією "Перм-Сортувальний" Свердловської залізниці. 14.12.2006 станцією призначення "Сартана" Донецької залізниці був складений комерційний акт № Ж618219/454 про недостачу 4 бочок з ферованадієм.

05.09.2006 ВАТ „Металургійний комбінат „Азовсталь” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення збитків від недостачі  ванадію в сумі 144403грн. 74коп. та додаткових витрат за складання акту № МА 0520-2869 від 08.12.2005р. в сумі 1200грн. 00коп.

Частиною 3 ст. 18 Закону України “Про  залізничний транспорт”   передбачено, що  перевезення вантажів і пасажирів у прямому і непрямому міжнародному змішаному сполученнях регулюються чинним законодавством України і міжнародними договорами України.

Відповідно §1 статті 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення - перевезення вантажів між Російською Федерацією та Україною повинно здійснюватися на умовах встановлених даною угодою.

Абзац 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарських спорів визначає обов’язкове застосування правил міжнародних договорів в тому випадку коли вони встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України.

Статтею 20 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що здійснення співробітництва з організаціями залізничного транспорту іноземних держав, правовий захист з питань залізничного транспорту України та представництво інтересів України у відповідних міжнародних організаціях залізничного транспорту загального користування покладаються на Укрзалізницю.

Відповідно  до §§ 1,2 ст.30 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення позов може бути пред’явлений особою, що має на те право, тільки до тієї залізниці, до якої була заявлена претензія, і тільки в тому випадку , якщо нею не був дотриманий строк на розгляд претензії, установлений в  § 8 ст.29, або якщо протягом цього ж строку залізниця повідомила заявника про відхилення претензії повністю або частково, тобто –обов’язковість досудового порядку врегулювання господарських спорів при міжнародних перевезеннях вантажу визначена цим міжнародним договором.

Згідно § 8 ст. 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення

залізниця зобов’язана  у  180-денний термін з дня надання претензії вантажовідправником чи вантажоодержувачем, підтверджений поштовим штемпелем пункту відправлення чи розпискою залізниці  у отриманні відповідної претензії, розглянути претензію та надати відповідь.

Господарським судом також встановлено, що 21.04.2006 на адресу Управління регулювання претензій Головного комерційного управління Укрзалізниці  ВАТ „Металургійний комбінат „Азовсталь” направлена претензія  № 09-20/06/7 від 20.04.2006, у відповідь на яку Головне комерційне управління листом  № ЦРШМ-46/06 від 31.05.2006 направило заявнику вимогу терміново оформити претензійну заяву та надати розрахунок недостачі в інвалюті, відповідно до рахунку № 280 від 28.11.2005, крім того зазначило, що термін розгляду претензії в міжнародному сполученні складає 180 днів з дня заяви претензії, термін розгляду закінчується 20.10.2006.

Таким чином, позивачем не було дотримано претензійно-позовного порядку, встановленому ст.ст. 29, 30, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, позов було пред’явлено до закінчення встановленого УМВЗС 180-денного строку для розгляду претензій залізницею, тобто 05.09.2006 при зверненні до господарського суду з позовом про стягнення збитків, які виникли при перевезенні вантажу в прямому міжнародному сполученні, позивач ще не набув права на звернення до господарського суду з позовом у відповідності до ст. 30 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають  чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 05.12.2006 Донецького апеляційного господарського суду  зі  справи № 17/259 залишити без змін.

Головуючий                                                 В.С. Божок

Судді                                                             Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко