ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" червня 2007 р.
справа № 20-2/150

За позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

до відповідача Міської лікарні № 3 (99001, м. Севастополь, вул. Надеждинців, 15)

про стягнення 8082,38 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники:

від позивача –Філатова Л.Б. довіреність № 210/0/2-07 від 04.01.2007;

від відповідача –Бакшеєв В.В., довіреність № 225 від 25.04.2007;

Биков П.І., довіреність №  236   від 10.05.2007.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі - ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”) звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до Міської лікарні № 3 про стягнення 8082,38 грн., з яких заборгованість за спожиту активну електроенергію по Акту про порушення ПКЕЕ у сумі 3686,45 грн., за реактивну електроенергію –1366,39 грн., за перевищення ліміту активного споживання –2237,72 грн., пеня –388,97 грн., 3% річних –118,66 грн., сума заборгованості з урахуванням інфляції –9,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладеного між сторонами договору № 286 від 02.02.2004, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов’язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог з посиланням на те, що акт складений з порушенням встановлених норм, та просить створити комісію за участю сторін споживача, постачальника та незалежного експерту з перевірки законності вимог позивача (арк.с. 87-88).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2004 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” та Міською лікарнею № 3 укладений договір № 286 про постачання електричної енергії строком дії із дня підписання по 31.12.2004 Відповідно до пункту 10.4 Договору він вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору (арк. с. 10-14).

Цей договір не був розірваний. Натомість, сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало Міську лікарню № 3 електроенергією, а Міська лікарня № 3 користувалась нею і частково оплачувала спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а Міська лікарня № 3 користувалась електроенергією на підставі Договору № 286 від 02.02.2004 (далі –Договору).

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 (далі - Правила) встановлено, що договір на поставку електроенергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за врегульованими  тарифами та споживачем, та встановлює зміст правових відносин, прав та обов’язків  сторін.

Відповідно до пункту 1.2 Правил реактивна електрична енергія є викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму. Перетікання реактивної електричної енергії передбачає додаткові технологічні втрати активної електричної енергії та погіршення показників якості електричної енергії.

Пунктом 2.2.5 Договору встановлене зобов’язання відповідача  здійсняти оплату за послуги по компенсації за перетоки реактивної енергії між електричною мережею позивача та електроустановками  відповідача відповідно до додатку № 8 до договору відповідно до виставлених рахунків

Відповідно до наданих відповідачем звітів про витрати електричної енергії позивачем проведений розрахунок витрат реактивного споживання та виставлені рахунки за період з 10.03.2006 по 02.03.2007 на суму 1366,39 грн., які відповідачем на день прийняття рішення не оплачені.

Відповідно до статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживач енергії     зобов'язаний     додержуватися     вимог нормативно-технічних   документів   та   договору  про  постачання енергії.

Пунктом 2.2.4 Договору передбачено обов’язок відповідача оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов Додатку № 3 та № 4 згідно з умовами, вказаними у розділі 8 Договору.

Відповідач здійснює оплату спожитої електроенергії у строк остаточного розрахунку –17 числа календарного місяця (пункт 8.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору відповідач зобов’язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії відповідно до умов розділу 5 Договору, яким встановлений порядок визначення договірної величини споживання електричної енергії.

Додатком № 1 до Договору відповідачем узгоджений об’єм електричної енергії, яка буде  відпущена у  2006, 2007 роках.

Але, відповідно до звітів відповідача про витрати електроенергії об’єм використаної електроенергії склав у березні 2006 року - 17203 кВт/г. (перевищення  - 3053 кВт/г.), у червні 2006 року –20891 кВт/г. (перевищення –6741 кВт/г), у липні 2006 року - 15476 кВт/г. (перевищення –1476 кВт/г),  у серпні 2006 року - 14980 кВт/г. (перевищення –980 кВт/г), у вересні 2006 року –14720 кВт/г. (перевищення –720 кВт/г), у січні 2007 року - 16937 кВт/г. (перевищення –937 кВт/г).

На підставі викладенного позивачем здійснено нарахування за перевищення договірної величини спожитої електроенергії та виставлені рахунки всього на суму 2237,72 грн.

Частина 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику” передбачає, що споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двохкратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідачем вказані рахунки на день прийняття рішення не оплачені, заборгованість відповідача перед позивачем за перевищення ліміту споживання електричної енергії складає 2237,72 грн.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526  Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем належним чином не виконані зобов’язань за договором № 286 від 02.02.2004, заборгованість на день прийняття рішення не погашена у зв’язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за реактивну енергію в розмірі 1366,39 грн. та за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у сумі 2237,72 грн. такими, що підлягають задоволенню.

14.04.2006 представниками позивача проведена перевірка стану розрахункових приладів обліку по об’єктах відповідача, розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. Набережна, 15.

В ході перевірки встановлено порушення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 (далі - Правила), о саме: відсутність пломб держперевірки, відсутність роботи обліку по фазі С та відсутність клемної кришки.

Згідно підпунктів 13, 16 пункту 8.1. Правил позивач має право складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці та припиняти постачання, обмежувати обсяг постачання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених положеннями законодавства України та цих Правил.

Пунктом 6.41. Правил встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

За результатами перевірки позивачем складений акт про порушення Правил № 0088564 від підписання якого представник відповідача відмовився (арк.с. 20-21).

На підставі акту про порушення Правил користування електричною енергією уповноваженими представниками постачальника електричної енергії за регульованим тарифом    визначений обсяг недоврахованої електроенергії всього на суму 3686 грн. 45 коп. (рахунок № 19038 від 19.04.2006). Зазначене рішення комісії відповідачем у встановленому порядку не було оскаржене.

Відповідно до положень статі 277 Господарського кодексу України відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Згідно частини другої статті 27 Закону України „Про електроенергетику” правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією.

У зв’язку з викладеним сума 3686,45 грн., яку позивач просить стягнути на підставі актів № 0088564 від 14.04.2006, підлягає стягненню.

Посилання відповідача на те, що перевірка працівниками відповідача здійснення з порушенням встановлених норм судом не приймаються до уваги у зв’язку з відсутністю доказів, які підтверджують вказані доводи відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційне відшкодування в сумі 284,19 грн., та  3% річних в сумі  118,66 грн.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, нараховані позивачем на суму простроченої заборгованості збитки внаслідок інфляції з  у сумі 284,19 грн. та 3 % річних у сумі 118,66 грн. перевірені судом та визнані такими, що підлягають стягненню.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем з посиланням на пункти 4.2.1 договору за неналежне виконання зобов’язань за договором нарахована пеня у розмірі 388,97 грн.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Пеня згідно розрахунку позивача складає 388,97 грн. Розрахунок перевірений судом, здійснений з урахуванням вищезазначених норм, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для визнання позовних вимог у сумі 8 082 грн. 38 коп.  обґрунтованими, у зв’язку з чим зазначена заборгованість підлягає стягненню.

Витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Міської лікарні № 3 (99001, м. Севастополь, вул. Надеждинців, 15, код в , р/р 0  в УСБ м. Севастополя, МФО 324195) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код в , рахунок зі спеціальним режимом використання № 168 у Севастопольському міському відділенні Ощадбанку 4548, МФО 384027) заборгованість у сумі 5924,17 грн. (п’ять тисяч дев’ятсот двадцять чотири грн. 17 коп.) з яких: активна електроенергія –3686 грн. 45 коп.,  перевищення ліміту - 2237 грн. 72 коп.

3.          Стягнути з Міської лікарні № 3 (99001, м. Севастополь, вул. Надеждинцев, 15, код в , р/р 0  в УСБ м. Севастополя, МФО 324195)на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код у , п/р № 260073537 у АБ ПІБ м. Києва, МФО 300506) заборгованість у сумі 2158 грн. 21 коп. (дві тисячі сто п’ятдесят вісім грн. 21 коп.) з яких: заборгованість за реактивну енергію –1366,39 грн., пеня –388,97 грн., 3% річних –118,66 грн., витрати з урахуванням інфляції –284,19 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. (сто дві грн. 00 коп.); витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                      Шевчук Н.Г.

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84  Господарського процесуального

кодексу України і підписано 11. 06.2007.