ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"14" березня 2007 р.
Справа №  17/182

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В.,розглянувши матеріали справи № 17/182

за позовом: прокурора Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району, с.Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої компанії "Експлерент", від імені якого діє Олександрійська філія РЕУ ТОВ ІВОК "Експлерент", м.Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 11720,34 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від прокуратури- участі не брали;

від позивача-  участі не брали;

від відповідача- участі не брали.

Прокурором Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах  держави в особі якої виступає Новопразька селищна рада подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої компанії "Експлерент", від імені якого діє Олександрійська філія РЕУ ТОВ ІВОК "Експлерент" про  зобов'язання останнього звільнити самовільно зайняті земельні ділянки, площею 220,14 га, а також про стягнення з відповідача на користь позивача 11720,34 грн. збитків у вигляді не отриманої плати за землю.

Відповідач до суду не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи; витребувані господарським судом документи не подав, позов не заперечив. Між тим надіслав до суду клопотання №06/03-13 від 06.03.2007 р. (вх.№02-05/7906 від 13.03.2007 р.) про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що  прокурором не направлено на адресу  ТОВ ІВОК "Експлерент" матеріалів, доданих до позовної заяви, що позбавляє відповідача надати документи, витребувані господарським судом.

Вказане клопотання позивача задоволенню не підлягає, оскільки у господарського суду відсутня можливість подальшого відкладення розгляду справи в зв'язку з закінченням всіх строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України для розгляду справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази,  господарський суд встановив наступне.

Перевіркою, проведеною прокуратурою Олександрійського району Кіровоградської області встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю індустріально-виробнича компанія "Експлерент", від імені якого діє Олександрійська філія РЕУ ТОВ ІВОК "Експлерент", в порушення ст. 125 Земельного кодексу України використовує земельні ділянки, загальною площею 220,14 га, що знаходяться на території Новопразької селищної ради Кіровоградської області, без правовстановлюючих документів.

Дані факти підтверджуються податковим розрахунком земельного податку від 31.01.2005 р., підписаним керівником та головним  бухгалтером підприємства відповідача без заперечень та скріпленим печаткою ТОВ ІВОК "Експлерент" (а.с.6); додатками№1, №6 до вказаного розрахунку (а.с.7,8); довідкою Олександрійського районного відділу земельних ресурсів про правовий статус, кількісний і якісний склад земельної ділянки (а.с.9); довідками Олександрійського районного відділу земельних ресурсів від 29.05.2006 р. №01-08/1749, №01-10/2160 від 13.07.2006 р. (а.с.10, 20).

Відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України право власності та право  постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно із статтею 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок - це будь які дії особи, що свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі, до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідачем не надано суду документів, які посвідчують право на користування спірною земельною ділянкою або інших належних доказів в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують виникнення права користуватися нею.

Враховуючи  те, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, а право оренди землі оформлюється договором,  факт використання відповідачем спірних земельних ділянок з порушенням вимог статей 123-124 Земельного кодексу України слід визнати доведеним, тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити земельні ділянки, загальною площею 220,14 га, що знаходяться на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області заявлені обґрунтовано і повністю підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення  на користь Новопразької селищної ради 11720,34 грн. збитків, заподіяних відповідачем внаслідок неодержання плати за використання земель, слід зазначити наступне.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України „Про плату за землю” встановлено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про оренду землі” оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Однак заявлена до стягнення сума визначена прокурором як збитки.

Проте користування землею є платним і наявність підстав для звільнення від плати за землю відповідач не доводив.

З аналізу положень статті 2 та частини 2 статті 15 Закону України „Про плату за землю” вбачається, що за відсутністю у користувача земельної ділянки документів, визначених у статтях 125, 126 Земельного Кодексу України, тобто, без укладення договору оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку, такий користувач здійснює фактичне користування з зобов'язанням сплатити за період користування у поточному році податок на землю.

Підпунктом 8 пункту 1 статті 14 Закону України „Про систему оподаткування” (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) плату за землю (земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності) віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

В силу частини 1 статті 2 цього Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно зі статті 2 цього закону та статті 27 Закону України „Про плату за землю” контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Проте прокурор, заявляючи вимоги про стягнення неодержаної плати за використання земельної ділянки у сумі 11720,34 грн., звернувся з позовом не в інтересах особи, уповноваженої законом стягувати таку плату, у визначеному податковим законодавством та Законом України „Про плату за землю” порядку.

Натомість, позовні вимоги у справі мотивовані наявністю збитків  Новопразької селищної ради внаслідок порушення її інтересів, які полягають у ненадходженні на її спеціальні бюджетні рахунки коштів.

Відповідно до вимог пункту 30 частини першої статті 2, частини третьої статті 50 Бюджетного кодексу України своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів відповідно до законодавства забезпечують органи стягнення, до яких віднесено податкові, митні та інші державні органи, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Тобто, органом  компетентним здійснювати погашення заборгованості перед бюджетом є податковий орган, однак позов подано  в інтересах Новопразької селищної ради.

Виходячи з предмету спору (стягнення збитків) господарський суд вважає, що прокурором та позивачем не доведено наявність збитків у цивільно-правових відносинах між сільською радою і відповідачем. До того ж, несплата коштів  до бюджету сільської ради, якою обґрунтовані позовні вимоги, не є збитками, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82-84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Товариству з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об'єднаної компанії "Експлерент (м.Дніпропетровськ, вул.Ак.Обручева,17, ідентифікаційний код 32140381) в особі Олександрійської філії РЕУ товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об'єднаної компанії "Експлерент"  (Кіровоградська область, м.Олександрія, мкр. Жовтневий),  звільнити земельні ділянки, площею 220,14 га, що знаходиться на території Новопразької  селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об'єднаної компанії "Експлерент (м.Дніпропетровськ, вул.Ак.Обручева,17, ідентифікаційний код 32140381, р/р 96828 в ДФ „Першого Українського Міжнародного Банку”, МФО 305813) в  доход Державного бюджету,  отримувач коштів: УДК у м.Кіровограді, р/р №0002 в ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016,   код 24145329,- 85,00  грн. державного мита.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю індустріально-виробничої об'єднаної компанії "Експлерент (м.Дніпропетровськ, вул.Ак.Обручева,17, ідентифікаційний код 32140381, р/р 96828 в ДФ „Першого Українського Міжнародного Банку”, МФО 305813) на користь державного підприємства “Судовий інформаційний центр”, м. Київ, пр. Перемоги, 44, рахунок № 0001 у ВАТ “Банк Універсальний”, м.Львів, МФО 325707, ідентифікаційний код 30045370, витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу в сумі 59 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу  України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя

С.В. Таран