ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.

№ 32/420пн

Колегія
суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя

Муравйов О. В.

судді

Полянський А. Г.  Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення

Господарського суду Донецької
області від 15.01.2007 року

по справі

№ 32/420пн

за позовом

Приватного підприємства “Левант”

до

Маріупольської міської ради

про

визнання права власності на
самочинне будівництво

За участю представників сторін:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

від заявника:

ОСОБА_2-дов. НОМЕР_1

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 19.03.2007 року касаційна скарга гр. ОСОБА_1 була прийнята до
провадження, її розгляд призначений на 03.04.2007 року.

У зв'язку з виходом судді
Полянського А. Г. з відпустки, касаційна скарга по справі № 32/420пн
розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням
від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду
України, у складі: головуючий -Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова
Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

Представники позивача та
відповідача в судове засідання 03.04.2007 року не з'явились, хоча про дату, час
та місце судового засідання повідомлені заздалегідь належним чином. Оскільки
ухвалою Вищого господарського суду України від 19.03.2007р. про прийняття
касаційної скарги до розгляду явка представників сторін обов'язковою не
визнавалася, додаткові документи від сторін не витребувались, з врахуванням
особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117
ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників позивача та
відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно
до ст. 75, 1115 ГПК України.

За згодою представника заявника
касаційної скарги в судовому засіданні 03.04.2007 року було оголошено вступну і
резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач приватне підприємство «Левант»звернувся до Господарського суду
Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради про визнання за
позивачем права власності на самочинно збудовану прибудову -тамбур літ.а8
площею 9,8 кв. м в АДРЕСА_1, де розташований вхід у підвальне приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем було здійснено самочинне облаштування входу в підвальне приміщення
шляхом зведення стін із цегли та встановлення пластикових вікон замість
металевої огорожі. При цьому тамбур площею 9,8 кв. м своєї площі не змінив.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 15.01.2007 року по справі № 32/420пн (суддя Сковороді на
О. М.) позов задоволений, визнане право власності за приватним підприємством
«Левант»на прибудову -тамбур, де розташований вхід у підвальне приміщення,
літ.а8, площею 9,8 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення в апеляційному порядку не
оскаржувалося.

До Вищого господарського суду
України звернувся гр. ОСОБА_1 з касаційною скаргою на зазначене рішення
Господарського суду Донецької області з вимогою рішення скасувати та передати
справу на новий розгляд в суд першої інстанції. В касаційній скарзі заявник
стверджує про те, що заявник не був залучений до участі у справі, рішення
місцевого господарського суду стосується прав та обов'язків заявника, що
призвело до порушення норм матеріального права (ст. 376 ЦК України). Заявник
зазначає, що в Жовтневому районному суді м. Маріуполя розглядається цивільна
справа за позовом гр.. ОСОБА_1 до ПП «Левант»про знесення самочинно збудованої
прибудови -тамбуру, оскільки така прибудова порушує законні права ОСОБА_1 За
твердженням заявника, існування провадження в цивільній справі є безумовним
доказом порушення прав гр. ОСОБА_1 права власності позивача (ПП «Левант») на
самочинне будівництво.

У відзиві на касаційну скаргу ПП
«Левант»проти доводів та вимог заявника заперечило, просило залишити рішення
суду першої інстанції без змін, а скаргу ОСОБА_1 -без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу та відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заявника касаційної скарги, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції, позивач ПП «Левант»є власником нежитлового приміщення
(підвал), літ. А-5, загальною площею 374,83 кв. м, яке розташоване в житловому
п'ятиповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на комунальне майно НОМЕР_2. У зв'язку з необхідністю
позивачем було здійснено самочинне облаштування входу в підвал шляхом зведення
стін з цегли та встановлення пластикових вікон замість металевої огорожі.

Згідно висновку
будівельно-технічного експертного обстеження, при реконструкції входу в
нежитлові приміщення не порушені санітарно-гігієнічні вимоги та умови
пожежобезпеки, стан входу знаходиться в задовільному технічному стані і може
експлуатуватися в подальшому.

З посиланням на ч. 3 ст. 376 ЦК
України судом першої інстанції задоволені позовні вимоги про визнання права
власності на самочинне будівництво -тамбур.

Як вбачається з касаційної скарги,
доданих до неї документів, заявник касаційної скарги гр. ОСОБА_1 не заявляє
вимог про визнання права власності чи будь-яких інших прав на спірне самочинне
будівництво -тамбур. Порушення прав за його твердженням полягає в тому, що
внаслідок реконструкції дах тамбуру наблизився до вікна гр. ОСОБА_1 чим порушив
право приватної власності гр. ОСОБА_1 Крім цього, це створило ідеальні умови
для загрози проникнення злочинних елементів в нежиле приміщення, що належить
гр. ОСОБА_1 Заявник займає сусіднє з ПП «Левант»нежиле приміщення, яке
розташоване в цокольному поверсі над підвальними приміщеннями, що належать ПП
«Левант».

Зазначені обставини підтверджені
представником заявника касаційної скарги в судовому засіданні.

Згідно з ст. 107 ГПК України право
подачі касаційної скарги належить сторонам по справі, а також особам, які не
були залучені до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується
їх прав та обов'язків.

Як вбачається з оскарженого рішення
суду першої інстанції, предметом спору було визнання права власності за
позивачем. Заявник касаційної скарги на спірне приміщення самостійних вимог не
заявляє.

Отже, вирішення судом спору про
визнання за ПП «Левант»права власності на самочинне будівництво тамбуру
безпосередньо не впливає на права та обов'язки гр. ОСОБА_1

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена стаття не містить
обмежень щодо кола осіб, до яких може бути заявлена така вимога.

Отже, рішення місцевого
господарського суду про визнання права власності за ПП «Левант»не перешкоджає
гр. ОСОБА_1 в захисті його права власності, якщо ним буде доведено такі
порушення.

За таких обставин суд касаційної
інстанції вважає, що гр. ОСОБА_1 касаційна скарга подана на рішення
Господарського суду Донецької області безпідставно, рішення місцевого
господарського суду не стосується прав та обов'язків заявника касаційної
скарги, доводи заявника про порушення під час прийняття оскарженого рішення
норм матеріального та процесуального права безпідставні, а тому касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду
Донецької області від 15.01.2007 року по справі № 32/420пн залишити без змін.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Г. М. Фролова