ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.07р.

Справа № 41/137-07

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Кузменко Миколи Івановича, с. Вільне, Томаківський район, Дніпропетровська область

до  Селянського (фермерського) господарства Бойка Василя Васильовича, смт. Томаківка, Дніпропетровська область

про стягнення 3500 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Кузьменко М.І.

Верчукова Л.Л., довіреність б/н від 02.06.06 року

Від відповідача: Вдовін М.В., довіреність № 1 від 20.06.06 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача штрафу  в розмірі –3500 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу б/н від 15.06.06 року.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд в позові відмовити, посилаючись на те, що:

- не має правових підстав для стягнення штрафу;

- з поданих позивачем документів неможливо встановити точну дату поставки товару;

- в рахунку № 15/1 від 15.06.05 року не має відмітки про факт його отримання відповідачем;

- при нарахуванні вартості товару позивачем допущена арифметична помилка.

13.07.06 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування позовної давності при вирішенні спору.

Оригінали документів, оглянуті в судових засіданнях, відповідають копіям, долученим до позовної заяви.

За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

15 червня 2005 року між позивачем –суб’єктом підприємницької діяльності Кузьменко Миколаєм Івановичем та відповідачем –селянським фермерським господарством Бойка Василя Васильовича був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець (позивач у справі) прийняв на себе зобов’язання передати у власність покупця (відповідача у справі) дизельне паливо в кількості 2800 л за ціною 2,50 грн. за 1 літр на загальну суму 7000 грн. на протязі 5 днів з моменту підписання сторонами договору, та покупець, відповідно, зобов’язання прийняти  цю продукцію та сплатити на протязі 3 банківських днів після її отримання.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу вказаний товар всього на загальну суму 7000 грн., що підтверджується накладною № 15/1 від 15.06.05 року, довіреністю серії ЯКТ № 983205 від 15.06.05 року, копії яких додані до позовної заяви.

21.06.05 року відповідач розрахувався за поставлений позивачем товар, що підтверджується платіжним дорученням № 53 від 21.06.05 року, копія якого долучена до матеріалів справи, з простроченням його оплати в 1 день, за умовами договору від 15.06.05 року.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що при невиконанні покупцем (відповідачем у справі) своїх зобов’язань щодо своєчасного розрахунку за отриману продукцію, він сплачує продавцю (позивачу у справі) штраф у розмірі 50 % від загальної суми договору, який повинен бути сплачений протягом 5 днів.

Нарахований позивачем штраф складає 3500 грн.

Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Одже, оскільки має місце прострочення виконання відповідачем свого зобов’язання щодо своєчасного розрахунку за отриманий від позивача товар, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Заперечення відповідача суд не може прийняти до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Штраф дійсно є штрафною санкцією в розумінні вказаної статті.

Штраф, що є  предметом позову, позивачем одноразово нарахований, що не протиречить ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та може бути стягнутий в межах позовної давності в один рік, визначеної ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, тобто в даному випадку до 21.06.06 року, у разі подання стороною заяви про її застосування. Позивачем позов поданий до суду 30.05.06 року, тобто в межах строку позовної давності до стягнення штрафу.

В накладній № 15/1 міститься дата її складення –15.06.05 року. Товар за вказаною накладною з боку відповідача отримала уповноважена ним особа, що підтверджено підписом Бойко В.В. на ній  відтиском печатки СФГ Бойка В.В., одже, слід вважати, що саме цією датою відповідач отримав від позивача товар.

Щодо посилання відповідача про відсутність відмітки в рахунку № 15/1 від 15.06.05 року, на підставі якого позивачу були перераховані грошові кошти про факт його отримання відповідачем, слід зазначити, що зобов’язання по оплаті отриманого від позивача товару виникає у відповідача, за умовам укладеного між сторонами договору, на протязі 3 банківських днів з моменту його отримання, сторони не передбачили залежність отримання рахунку відповідачем від настання у нього строку виконати своє зобов’язання за договором.

Щодо арифметичної помилки при нарахуванні вартості товару, на яку посилається відповідач, штраф за умовами п. 3.2. договору стягується в розмірі 50 % від загальної суми договору, яка визначена сторонами в його п. 2.1.  в розмірі 7000 грн., тобто складає 3500 грн., саме ця сума штрафу є предметом позову у справі

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-84, 116, 117  ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Бойка Василя Васильовича –53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Тельмана,38, , р/р 434 в КБ „Земельний капітал” м. Дніпропетровськ, МФО 305880 на користь  суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Кузьменко Миколи Івановича - 53500, Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Вільне, вул. Центральна,23, код ЄДРПОУ , р/р 2001 в НФ Приватбанк, МФО 305891 штраф –3500 грн. (три тисячі п’ятсот грн.), витрати по сплаті держмита в сумі 102 грн. (сто дві грн.)  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –118 грн. (сто вісімнадцять грн.).

Наказ видати після набрання рішенням законно сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 18.07.06 року