ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.                                                 Справа №  4/125/07

Позивач        Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія Агромир”

вул. 50 років Жовтня, 17, кв. 8, м. Кіровоград, 25009

Відповідач    Приватне багатогалузеве підприємство “Долорес”

вул. М.Морська, 90, кв. 17, м. Миколаїв

суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача           –Ігнатьєва Я.А. довіреність № 12 ЮР від 12.03.2007р.

Від відповідача           –не з’явився

СУТЬ СПОРУ: про стягнення 875,92грн. пені,  48662,08 грн. штрафу за договором купівлі-продажу № 20/02-М від 20.02.2006р. та 2200,00 грн. за послуги нотаріуса

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст.64 ГПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями  (арк.спр. 44, 56), але вимог ухвал суду від 22.03.07р., 12.04.07р. не виконав, відзив та витребувані документи не надав, представник в судове засідання без поважних причин не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, на підставі ст.75 ГПК України за наявними документами, заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

20.02.06р. сторони уклали договір № 20/02-М купівлі-продажу товару на умовах відстрочення оплати, згідно якого позивач повинен був відпустити товар, а відповідач розрахуватися за отриманий товар з відстрочкою платежу до 20.08.2006р..

Оскільки позивач свої обов’язки, щодо поставки товару виконав, передав товар, відповідач за нього розрахувався несвоєчасно та не в повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача 875,92грн. пені,  48662,08 грн. штрафу та 2200,00 грн. за послуги нотаріуса.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

Згідно договору №  20/02-М купівлі-продажу товару на умовах відстрочення оплати, позивач по видатковим накладним відпустив представнику відповідача за дорученнями товар (а.с. 15-23, 93-98). Відповідач свої зобов’язання виконував несвоєчасно та не в повному обсязі та станом на 02.11.2006р. заборгованість відповідача склала 297 324,15 грн., про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків (а.с. 26).

15 листопада 2006р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 20/02 від 20.02.2006р., в якій визначили, що платіж за продукцію, поставлену по договору, здійснюється у вексельній формі шляхом видачі відповідачем позивачу простого безвідсоткового векселя з терміном платежу 15 грудня 2006р. на суму 297 324,15 грн. Відповідач зобов’язаний видати простий вексель протягом 10 днів після затвердження додаткової угоди (а.с. 13).

Акт приймання –передачі векселів від 18.01.2007р. (а.с. 14) свідчить, що відповідач видав позивачу вексель № АА 0014618 на суму 147 324,15 грн. зі строком оплати 22.01.2007р., оскільки на той час заборгованість зменшилась.

29.01.2007р. сторони склали акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем склала 97 324,15 грн. (а.с. 28).

На підставі п. 7.2. договору, в якому передбачено, що за прострочення оплати вартості товару, відповідач сплачує за кожен день прострочення штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, яка залишається неоплаченою, позивач нарахував відповідачу за термін з 29.01.2007р. до 14.02.2007р. пеню в розмірі 875,92 грн. на підставі Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (а.с. 47).

Позов заявлено на підставі договору купівлі-продажу товару № 20/02-М  від 20.02.2006р., пунктом 2.3. якого передбачено порядок розрахунків грошовими коштами. Згідно п. 2.4. договору зміна способу розрахунку можлива лише за письмовою згодою сторін (акт, протокол і т.і.). В додатковій угоді № 1 сторони визначили інший порядок розрахунків –у вексельній формі.

Тобто, між сторонами відбулась новація правовідносин, оскільки, згідно ст. 604 ЦК України   зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну  первісного  зобов'язання  новим  зобов'язанням  між тими ж сторонами (новація). Новація  припиняє  також додаткові  зобов'язання,  пов'язані   з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Отже, нараховані позивачем, штраф в розмірі 48 662,08 грн. та пеня в сумі 875,92 грн. за термін з 29.01.2007р. до 14.02.2007р., задоволенню не підлягають, оскільки з моменту укладання додаткової угоди від 15.11.2006р. та прийому-передачі векселя від 18.01.2007р. між сторонами виникли зобов”язання, що регулюються нормами Уніфікованого Закону про переказні та прості векселі, Закону України “Про обіг векселів в Україні”.

До того ж , відповідно до п. 7.3. договору, позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 48 662,08 грн. (а.с. 47).

Між тим, згідно зазначеного пункту договору відповідач повинен відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання по договору. Розмір збитків складає 50% від вартості товару. Збитки відшкодовуються в повній сумі понад неустойку.

Однак, позивач, посилаючись на п. 7.3. договору заявив позов про стягнення штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Стаття 22 ЦК України встановлює, що збитками є:

-          втрати,  яких  особа  зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

-          доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, позивач невірно визначив правову природу заявленою до стягнення суми

збитків, визначивши її як штраф.

Враховуючи викладене, в задоволенні  позовних  вимог по стягненню 875,92грн. пені,  48662,08 грн. штрафу, як додаткових зобов’язань, нарахованих відповідно до договору купівлі-продажу товару № 20/02-М  від 20.02.2006р. без врахування змін додатковою угодою, слід відмовити.

На підставі глави 14 Закону України “Про нотаріат”, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р., Уніфікованого Закону про переказні та прості векселі, Закону України “Про обіг векселів в Україні”, які передбачають право векселедержателя вимагати від особи, проти якої він використовує своє право, витрати, пов’язані з протестом векселя, а також інші витрати, позивач просить стягнути з відповідача 2200,00 грн., з яких:  за послуги нотаріусу за протест векселя 500 грн. та за вчинення виконавчого напису 1700,00 грн., що підтверджується рахунком № 34/2.24.1 від 22.01.2007р., протестом векселя про неоплату від 24.01.2007р., виконавчим написом, платіжними дорученнями № № 73, 74  від 24.01.2007р. (а.с. 7-8, 29, 77, 80).

Позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково, судові витрати віднести пропорційно заявленим вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного багатогалузевого підприємства “Долорес” (вул. М.Морська, 90, кв. 17, м. Миколаїв, код ЄДРПОУ  ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія Агромир”  (вул. 50 років Жовтня, 17, кв. 8, м. Кіровоград, код ЄДРПОУ ) суму 2200,00 грн. за послуги нотаріуса, 22,00 грн. державного мита та 5,02 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати позивачу.

На суму 49 538,00 грн. в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк.

м. Миколаїв

Суддя