ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2007 р.

№ 4/406-14/49

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. -головуючого,

Костенко Т.Ф., Рогач Л.І.,

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Державного
територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця”, м. Львів

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду  від 07.11.2006р.

у справі

господарського суду Львівської
області

за позовом

акціонерного товариства закритого
типу “Автотехсервіс”, м. Тернопіль

до

Державного
територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця”, м. Львів

за участю третьої особи без
самостійних позовних вимог на предмет спору

Статутного
територіально-галузевого об'єднання “Південна залізниця”, м. Харків

про

стягнення 77793, 82 грн.
заборгованості

за участю представників:

позивача:
Руда Л.В. -дов. від 15.01.2007р. б/н

відповідача: Коцелко
Г.В. -дов. від 22.09.2006р. №НЮ-1058

третьої особи: Григор'єв
І.В. -дов. від 15.06.2006р. №500

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 30.05.2006р. по справі №4/406-14/49 відмовлено в
задоволенні позову акціонерного товариства закритого типу “Автотехсервіс” до
Державного територіально-галузевого об'єднання “Львівська залізниця” про
стягнення 77793, 82 грн. вартості
втраченого вантажу.

Рішення мотивовано неналежним
виконанням вантажовідправником  своїх
обов'язків, що призвело до втрати частини вантажу, та відсутністю вини  відповідача в силу ст.ст. 111, 113 Статуту
залізниць України.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2006р. у даній справі рішення господарського суду
Львівської області від 30.05.2006р. скасовано.

Позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 76273,94 грн. боргу та судові витрати. В решті
позову відмовлено.

Постанова мотивована ст. 924 ЦК
України, 314 ГК України та ч.2 ст. 114, ст. 131 Статуту залізниць України з
огляду на які втрата вантажу, що сталась під час перевезення, підлягає
відшкодуванню за рахунок відповідача, який
прийняв вантаж до перевезення без зауваження.

Відповідач звернувся з уточненою
касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2006р. та
рішення господарського суду Львівської області від 30.05.2006р. скасувати, а
справу направити на  новий розгляд,
мотивуючи скаргу тим, що висновки судів не відповідають дійсним обставинам
справи, а судові акти винесені з порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема: ст.ст. 6, 114, 115 Статуту  залізниць України та ст.ст. 34, 105 ГПК
України.

У відзиві АТЗТ “Автотехсервіс” проти
доводів, викладених у касаційній
скарзі, заперечує, просить постанову Львівського апеляційного
господарського суду  від
07.11.2006р.залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні
касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій в процесі
транспортування вантажу, бензину марки А - 76, який належить позивачу у  справі на підставі договору купівлі-продажу
від 04.01.2005р., було виявлено
витікання бензину по колу зливного пристрою струменем, про що
складено   комерційний акт та зроблено
відповідну відмітку в залізничній накладній.

Недостача вантажу склала 25717 кг на
суму 77793,82 грн.

Відповідно до ст. 924 ЦК України,
перевізник відповідає за збереження
вантажу з моменту прийняття його до перевезення та видачі його  вантажоотримувачу, якщо не доведе, що втрата
вантажу сталась внаслідок  обставин, яких
перевізник не міг уникнути та усунення яких від нього не  залежало.

Згідно ст. 110 Статуту залізниць
України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його
прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з
Правилами іншому підприємству.

Аналіз змісту зазначених норм права
свідчить про встановлення
відповідальності залізниці саме за збереження нею прийнятого для
перевезення вантажу.

Судом встановлений факт недостачі
прийнятого без зауважень станцією Щебелинка Південної залізниці вантажу, яка
виникла під час його перевезення
залізницею, з огляду на що висновки суду апеляційної інстанції про
наявність    вини залізниці у вигляді
незбереження вантажу під час перевезення з
покладанням на залізницю відповідальності із врахуванням вимог ч.2 ст.
114 Статуту залізниць України відповідає вимогам зазначених норм матеріального
права та обставинам справи.

Твердження заявника касаційної скарги
щодо порушення апеляційним  господарським
судом норм процесуального права в частині залишення без уваги заперечень
відповідача на апеляційну скаргу, на переконання колегії не  можуть бути підставою для скасування судового
акту, оскільки процесуальні порушення не в будь-якому випадку є підставою для
скасування судового рішення, а лише у випадках, передбачених ч.2 ст.11110
ГПК України, та в разі, якщо такі порушення призвели до прийняття неправильного
рішення, чого в даному  випадку  не
відбулось.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що господарським судом апеляційної інстанції дана правильна юридична
оцінка обставинам справи, порушень норм матеріального та процесуального права
не вбачається, постанова відповідає чинному законодавству України та обставинам
справи і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.11.2006р. у справі № 4/406-14/49  залишити без змін.

Головуючий суддя
Г.П. Коробенко

Судді:
Т.Ф. Костенко

Л.І. Рогач