ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.

№ 14/391

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Удовиченка О.С.

суддів:

Панової І.Ю.

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

кредитора -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Одеського апеляційного
господарського суду від 05.12.2006 р.

у справі

№ 14/391 господарського суду
Миколаївської  області

за заявою  до

Миколаївської філії АТ
"Український інноваційний банк" ТОВ "Миколаївська кондитерська
фабрика"

про

банкрутство

ліквідатор

ОСОБА_2

в судовому
засіданні взяли участь представники :

ТОВ "Шелтон"

Власенко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 05.08.2004 р. за заявою акціонерного товариства
"Український інноваційний банк” Миколаївська філія АТ "Укрінбанк”
(далі -АТ "Український інноваційний банк” Миколаївська філія АТ
"Укрінбанк”) порушено провадження у справі             № 14/391 про банкрутство
товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська кондитерська
фабрика” (далі - ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика”) (т. 1 а.с. 1).

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 17.11.2004 р. затверджено реєстр вимог кредиторів на
загальну суму 2 597 152,56 грн. Зобов'язано розпорядника майна скликати
загальні збори кредиторів відповідно до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі -Закон).

Постановою господарського суду
Миколаївської області від
17.12.2004 р. визнано ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика”
банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду першої
інстанції від 26.10.2006 р. (суддя Цвєткова П.В.) провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика” припинено, станом на
17.04.2006 р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ
"Миколаївська кондитерська фабрика”, юридичну особу ліквідовано.

Не погоджуючись із прийнятою
ухвалою суду першої інстанції, кредитор - фізична особа ОСОБА_1 звернулась до
Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просила зазначену ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд до
господарського суду Миколаївської області, оскільки оскаржувана ухвала прийнята
передчасно, без дослідження всіх обставин по справі.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від        05.12.2006
р. (судді: Воронюк О.Л. - головуючий, Єрмілова Г.А., Лашина В.В.) ухвалу
господарського суду Миколаївської області від 26.10.2006 р. залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що
ліквідатором боржника ОСОБА_2 до суду надано звіт про проведення ліквідаційної
процедури банкрута за період з 17.12.2004 р. по 17.04.2006р. (т.4 а.с.2-7) та
ліквідаційний баланс станом на 17.04.2006 р. (т.4 а.с.69-72), з якого
вбачається, що у боржника відсутнє рухоме чи нерухоме майно, виручку від
реалізації якого можливо було б направити на погашення кредиторських вимог, у
зв'язку з чим боржник відповідно до  ч. 2
ст. 32 Закону підлягає ліквідації.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою суду апеляційної інстанції кредитор - фізична особа ОСОБА_1
звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2006 р.
скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду
Миколаївської області.

При цьому скаржник посилається на
порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме: ст.
96, п.п. 5,6 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК
України).

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у зв'язку з
відсутністю рухомого чи нерухомого майна у боржника, виручку від реалізації
якого можливо направити на погашення кредиторських вимог, ліквідатором було
складено ліквідаційний баланс підприємства, а 17.04.2006 р. на засіданні
комітету кредиторів ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика” прийнято
рішення про затвердження зазначеного звіту ліквідатора та одноголосно комітетом
кредиторів боржника прийнято рішення про згоду на затвердження ліквідаційного
балансу ліквідатора ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика” (т. 4 а.с.
232).

Зі звіту ліквідатора про проведення
ліквідаційної процедури банкрута за період з 17.12.2004 р. по 17.04.2006 р.
(т.4 а.с.2-7) вбачається відсутність коштів у боржника на погашення вимог
кредиторів ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика”.

Згідно з п. 1 ст. 32 Закону після
завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського
суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів
ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії
договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які
підтверджують погашення вимог кредиторів

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 32
Закону, якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.

У разі затвердження звіту
ліквідатора в порядку, передбаченому ст. 32 вищевказаного закону, господарський
суд на підставі ст. 40 Закону припиняє провадження у справі про банкрутство
боржника.

Відтак, судом апеляційної
інстанції, на підставі доказів наявних в матеріалах справи, зроблено вірний
висновок про правомірність затвердження судом першої інстанції ліквідаційного
балансу ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика”, його ліквідацію та
правомірність винесення  господарським
судом Миколаївської області ухвали про припинення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Миколаївська кондитерська фабрика”, оскільки у боржника
відсутні кошти на погашення вимог інших кредиторів.

В обґрунтування своєї касаційної
скарги скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції в порушення п. 5 ст.
105 ГПК України не обґрунтовано підстави відхилення клопотання від 25.10.2006
р. (т.5 а.с. 73) з проханням не затверджувати звіт ліквідатора та відсутність
остаточного рішення прокуратури щодо законності дій керівництва боржника
стосовно передачі майна та незаконності дій ліквідатора щодо відмови від
позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
помічником прокурора Заводського району м. Миколаєва було винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом невиплати заробітної плати
працівникам боржника від 15.09.2006 р. (т. 5 а.с. 44).

Постановою помічника прокурора
Заводського району м. Миколаєва від 14.06.2006 р. (т.5 а.с. 2) в порушенні
кримінальної справи за фактом зловживання посадовим становищем ліквідатором
боржника ОСОБА_2 відмовлено. Ухвала господарського суду першої інстанції від
23.01.2006 р. у справі № 41/690 про визнання недійсною угоди про проведення
взаємозаліку зустрічних однорідних вимог від 30.09.2004 р. між ТОВ
"Миколаївська кондитерська фабрика" та ТОВ "Шелтон", якою
була прийнята відмова ліквідатора боржника від позову є чинною, що
підтверджується матеріалами справи.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу
кредитор -фізична особа ОСОБА_1 зазначає, що судом апеляційної інстанції при
винесенні постанови від 05.12.2006 р. порушено п. 6 ст. 105 ГПК України, а саме
у постанові не викладено доводів ліквідатора зазначених у відзиві на апеляційну
скаргу та в порушення ст. 96 ГПК України ліквідатором не було надіслано
скаржнику відзиву на апеляційну скаргу.

Як вбачається зі змісту статті 1112
ГПК України, сторона у справі, отримавши касаційну скаргу (подання), має право
надіслати відзив на неї касаційній інстанції і особі, що подала скаргу
(подання). Відсутність відзиву на касаційну скаргу (подання) не перешкоджає
перегляду судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, зазначені вище доводи
скаржника, викладені ним в касаційній скарзі, спростовуються матеріалами
справи.

Нормами ГПК України визначені
вичерпні підстави з яких рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд.

Згідно зі ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Судова колегія Вищого
господарського суду України дійшла висновку, що посилання скаржника на
порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є
необґрунтованим та вважає, що господарським судом Миколаївської області та
Одеським апеляційним господарським судом вірно застосовано норми матеріального
та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови Одеського
апеляційного господарського суду від 05.12.2006 р. відсутні.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119-11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу кредитора
товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська кондитерська
фабрика” - фізичної особи ОСОБА_1
залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 05.12.2006 р. у справі № 14/391 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 О.С.
Удовиченко

Судді                                                                                             І.Ю.
Панова

М.І. Хандурін