СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" червня 2007 р.

Справа № 5/31-11А.

за позовом
Підприємця ОСОБА_1

до
Луцької районної ради

про
скасування рішення від 24.03.2006р. «Про встановлення ставок єдиного
податку»

Суддя Слупко В.Л.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1.
-підприємець

від відповідача: Тищенко
В.В. - радник-консультант голови ради (дов.№ 3.7/1345 від 11.05.2007р.)

Суть спору: Підприємець
ОСОБА_1. просить скасувати рішення Луцької районної ради від 24.03.2006р., яким
з 01.04.2006р. визначено збільшені розміри ставок єдиного податку, посилаючись
на наступне:

- згідно ст.3 Бюджетного кодексу
України бюджетний період -з 01 січня по 31 грудня, а частиною 1 ст.7 Закону
України «Про систему оподаткування»заборонено зміну ставок податків і зборів
протягом бюджетного року;

- відповідач не забезпечив
відповідне інформування щодо прийнятого ним рішення;

- встановлення ставок єдиного
податку не відноситься до компетенції районних рад;

- в опублікованому в газеті «Слава
праці»проекті оскаржуваного рішення ставки єдиного податку пропонувались інші,
ніж було затверджено.

Відповідач у відзиві на позов та
представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують,
мотивуючи тим, що Луцька районна рада при прийнятті регуляторного акта діяла
відповідно до норм чинного законодавства і в межах повноважень районної ради, а
позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, безпідставно
посилається на норми Закону «Про систему оподаткування», Бюджетний кодекс
України, які не стосуються єдиного податку.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про  те, що вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

При цьому суд виходив з наступного:

Підприємець ОСОБА_1. перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом про сплату
єдиного податку від 16.12.2005р., серія НОМЕР_1.

Спрощена система оподаткування,
обліку та звітності запроваджена для суб'єктів малого підприємництва Указом
Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»(далі -Указ
№727/98) та полягає в оподаткуванні єдиним податком.

Єдиний податок не включено до
переліку видів податків і зборів (обов'язкових платежів), що справляються на
території України, передбачених Законом України «Про систему оподаткування», а
тому заборона, встановлена ч.1 ст.7 Закону України «Про систему
оподаткування»стосується лише тих загальнодержавних і місцевих податків і
зборів, які визначені в ст.ст. 14 та 15 вказаного Закону.

Фактично Указом Президента України
№727/98 та Законом України «Про державну підтримку малого
підприємництва»проведено заміну сплати встановлених законодавством податків та
зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку.

Згідно п.2 Указу №727/98 ставки
єдиного податку для суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб
встановлюються місцевими радами за місцем їх державної реєстрації.

Як вбачається із свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи -підприємця ОСОБА_1.НОМЕР_2 останній
зареєстрований Луцькою районною державною адміністрацією, відповідно Луцька
районна рада не перевищила своєї компетенції відносно встановлення ставок
єдиного податку.

В уточнених позовних вимогах,
поданих в судове засідання 13.06.2007р. позивач не заперечує опублікування
проекту оскаржуваного рішення в районній газеті «Слава праці»за 24.01.2006р.,
що також підтверджується примірником вказаної газети, який надав відповідач.

Посилання позивача як на підставу
скасування рішення ради затвердження відповідачем ставок єдиного податку в
іншому розмірі, ніж було передбачено в проекті, не заслуговує на увагу суду,
оскільки проект регуляторного акта публікується для обговорення та приймається
радою за результатами голосування.

Пунктом 2 Указу №727/98 визначено,
що ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб
не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Як вбачається із оспорюваного
рішення ставка єдиного податку по видах діяльності, які зазначені для позивача
в свідоцтві про сплату єдиного податку (адвокатська діяльність, інші види
послуг (юридичні), діяльність арбітражного керуючого), встановлена в межах
визначених п.2 Указу №727/98.

З огляду на вищевикладене вимоги
позивача, який займається адвокатською діяльністю, грунтуються на власних
тлумаченнях, а не на нормах чинного законодавства, відповідно є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що позивачем
до позовних матеріалів долучено квитанцію №159 від 22.03.2007р. про сплату
судового збору по даній справі в УДК у Печерському районі м.Києва, в той час як
судовий збір з позовних заяв до господарського суду Волинської області повинен
сплачуватися відповідно до наступних реквізитів:

Одержувач коштів: Держбюджет
м.Луцька

Банк одержувача: ГУДКУ у Волинській
області

Код одержувача: 21741605

МФО: 803014

Р/р: 0002

Призначення платежу: держмито по
справі за позовом (назва позивача) до (назва відповідача)

Код бюджетної класифікації:
22050000

Керуючись
Законом України „Про державну підтримку малого підприємництва”,
Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

постановив:

1.В позові відмовити.

2.Стягнути з підприємця ОСОБА_1.
судовий збір по справі в сумі 3грн.40коп.

Постанову може бути оскаржено у
строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту постанови

19.06.2007р.