ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 9/254Д/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Ковтонюк Л.В., Стратієнко Л.В., за участю представника позивача –Левченко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ЗАТ "Промбудкомплект" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року у справі господарського суду Запорізької області за позовом ЗАТ "Промбудкомплект" до Комерційного акціонерного банку "Слов'янський" про визнання недійсним договору поруки,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року Закрите акціонерне товариство “Промбудкомплект”  звернулось до суду з скаргою до Комерційного акціонерного банку “Слов’янський” в особі Ліквідаційної комісії про визнання недійсним договору поруки № П-281 від 22 липня 1997 року, укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суд Запорізької області від 26 жовтня 2006 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Промбудкомплект” залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2006 року залишено без змін.

Постанова суду обґрунтована тим, що позивачем не доведено наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову  Запорізького апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року і рішення господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2006 року та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір поруки №П-281 від 22 липня 1997 року.

ЗАТ "Промбудкомплект" вважає, що господарським судом апеляційної інстанції порушено ст. ст. 55, 129  Конституції України ст. 194 ЦК УРСР, ст. ст. 43, 101 ГПК України.

Крім того, заявник стверджує, що додаткові угоди до договору кредитної лінії обов'язкові для виконання тільки КАБ "Слов’янський" та Приватним підприємством "ІІС".

Позивач наголошує, що він не є стороною в кредитному договорі, тому додаткові угоди до цього договору для нього не є обов'язковими.

У судове засідання не з’явились представники відповідача.

Враховуючи, що про час і місце розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Судами встановлено, що 22 липня 1997 року між КАБ “Слов’янський” і ПП “ "ІІС” був укладений договір кредитної лінії № 11654402.

До даного договору сторонами були укладені додаткові угоди №№ 1, 2, 3, 4, 5, якими сторони за договором зменшували відсотки за користування кредитом, збільшували термін, на який відкрита кредитна лінія.

На додаткових угодах № 2 від 21 жовтня 1997 року, № 4 від 22 грудня 1997 року, № 5 від 20 березня 1998 року, крім підписів кредитора і позичальника, наявні підпис та печатка ЗАТ “Промбудкомплект”.

22 липня 1997 року між ЗАТ “Промбудкомплект” і КАБ “Слов’янський” був укладений договір поруки № П-281, згідно з п.1 якого поручитель бере на себе зобов’язання відповідати разом з ПП “ІІС” перед КАБ “Слов’янський” як кредитором по зобов’язанням, визначеним в п.2 договору поруки.

Пунктом 2 договору поруки встановлено, що поручитель поручається за договір кредитної лінії № 11654402 від 22 липня 1997 року, об’єм поруки –535000,00 грн., вид поруки –солідарний.

Відповідно до п.п. 2 договору поруки в разі, якщо інше не вказано в цьому договорі, то поручитель зобов’язаний виконати свої зобов’язання за цим договором протягом 3-х діб з моменту звернення до нього кредитора.

Спірний договір поруки було укладено за дії Цивільного Кодексу УРСР.           Відповідно до положень ст. 191 ЦК УРСР за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобов'язання в повному обсязі або в частині. Порука може забезпечувати лише дійсну вимогу. Договір поруки повинен бути укладений у письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність договору поруки.

Статтею 194 ЦК УРСР встановлено вичерпний перелік підстав припинення поруки.

Відповідно до положень даної статті порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до поручителя, а також, якщо строк виконання зобов'язання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки.

Судами встановлено, що спірний договір поруки № П-281 від 22 липня 1997 року укладений в письмовій формі на забезпечення дійсної вимоги за договором кредитної лінії № 11654402 від 22 липня 1997 року.

Суд обґрунтовано визнав безпідставними посилання заявника як на підставу визнання недійсним договору поруки на те, що порука за договором № П-281 припинена після закінчення строку дії, встановленого в договорі поруки № П-281 та має бути визначена припиненою з 25 жовтня 1997 року.

Суд в даному випадку підставно зазначив, що ст. 194 ЦК УРСР містить вичерпний перелік підстав припинення поруки, а закінчення терміну поруки за законом не є підставою для визнання недійсним договору поруки.

Судами, також встановлено що  ЗАТ "Промбудкомплект" не надав доказів недійсності спірного договору поруки та не довів, що даний договір має ознаки недійсності, передбачені ст. ст. 48, та 191 ЦК УРСР.

Відтак, враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що судами попередніх інстанцій дотримано положень ст. 43 ГПК України та всебічно, повно і об'єктивно досліджено всі істотні обставини справи Вищий господарський суд України приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 21 грудня 2006 року – без зміни.

Головуючий                                                                                  Т. Козир

Судді                                                                                     Л. Ковтонюк

Л. Стратієнко