ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"08" лютого 2007 р.
Справа № 25/298-05-10285

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді :  Л. І.Бандури

суддів : Л. В.Поліщук, В.Б.Туренко

при секретарі судового засідання : Г.В. Селіховій

за участю представників сторін:

від позивача –Т.В. Кругленко

від відповідача –А.В. Науменко

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 22.11.06 р.

у справі № 25/298-05-10285

за позовом ДПІ у Овідіопольському р-ні Одеської області

до Громадської організації „Авангард -2”

про визнання будівельних матеріалів безхазяйним майном

за зустрічним позовом Громадської організації „Авангард-2”

до ДПІ у Овідіопольському р-ні Одеської області

про визнання права власності на будівельні матеріали

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 08.02.07 р.

встановив:

ДПІ у Овідіопольському районі звернулась до господарського суду Одеської області з позовом про визнання будівельних матеріалів у вигляді споруд, розташованих на земельних ділянках №№350, 351 Громадської організації „Авангард-2”, безхазяйним майном, на підставі п.3 ст.335 ЦК України.

Громадська організація „Авангард-2”, в свою чергу, звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання за нею права власності на це майно, посилаючись, в обґрунтування зустрічного позову, на ст.ст.331, 336, 347 ЦК України, ст.ст.48 –50 Закону України „Про власність”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.11.06 р. (суддя І.А.Малярчук), яке оформлено згідно зі ст.84 ГПК України 01.12.06 р., в задоволенні первісного позову відмовлено, з мотивів необґрунтованості заявлених вимог, зустрічний позов задоволено, визнано право власності Громадської організації „Авангард-2” на будівельні матеріали у вигляді самочинно побудованих на земельних ділянках №№ 350, 351 незакінчених будівництвом споруд, розташованих на її території.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що ДПІ в Овідіопольському районі вчинені дії, передбачені п.2 ст.335 ЦК України у відношенні безхазяйного нерухомого майна, а предметом спору є рухоме майно, у зв’язку з чим, на думку суду, правова позиція позивача та подані ним в її підтвердження документи суперечать за змістом один одному. Крім того, за думкою суду, позов подано з перевищенням повноважень органів державної податкової служби, визначених чинним законодавством.

Заявлені  ГО „Авангард-2” позовні вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали, розташовані на земельній ділянці №№ 350, 351, суд визнав обґрунтованими, оскільки право власності було набуто ГО „Авангард-2” в порядку ст.ст. 336, пп.2 п.1 ст.346, п.п. 1, 2 ст. 347 ЦК України, тобто в процесі заволодіння рухомою річчю, від якої власник відмовився.

Не погодившись із рішенням суду, ДПІ у Овідіопольському районі звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Аналізуючи подану апеляційну скаргу, судова колегія зазначає, що позовні вимоги були заявлені та розглянуті судом першої інстанції за правилами ГПК України, однак в апеляційній скарзі скаржник зазначив підставою для її подання норми КАС України, застосувавши при цьому порядок подачі апеляційної скарги, передбачений ГПК України.

Приймаючи до уваги, що податкова служба, хоча і є органом державної влади, не здійснює у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо Громадської організації „Авангард –2”, з якою виник спір, і тому такий спір не має ознак справи адміністративної юрисдикції, суд апеляційної інстанції, з метою запобігання тяганини у апеляційному розгляді даної справи, прийняв апеляційну скаргу до провадження та здійснює її апеляційний розгляд за правилами ГПК України.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 331 ЦК України, що регулює порядок набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За таких обставин, господарський суд дійшов правильних висновків щодо необхідності застосування до предмету спору, тобто будівельних матеріалів у вигляді незакінчених будівництвом споруд, правового режиму рухомого майна.

Згідно до ст.335 ЦК України, що регулює набуття права власності на безхазяйну річ, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Відповідно до статті 336 ЦК України, що визначає набуття права власності на рухому річ, від якої власник відмовився, особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився (стаття 347 цього Кодексу), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавець розмежовує поняття безхазяйної речі та речі, від якої власник відмовився, та, відповідно, встановлює різні правові режими набуття права власності на такі речі.

Згідно до статті 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

Як вбачається із матеріалів справи, гр. Гольберг і гр. Літвіненко участі в діяльності кооперативу і обслуговуванні ділянок і незавершених будівель не приймали, припинили здійснення обов’язків членів кооперативу і землекористувачів ділянок №№ 350,351, у зв’язку з чим вказані дії (бездіяльність) правомірно оцінені судом в якості юридичного факту, що є підставою припинення права власності у розумінні ст.347 ЦК України.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується також із висновками суду щодо задоволення зустрічного позову ГО „Авангард-2”, оскільки матеріали справи, а саме проект відводу земельної ділянки садівничому кооперативу „Авангард-2”, витяг із рішення 4 сесії 21 скликання Прилиманської сільради народних депутатів від 28.05.91 р., архітектурно-планувальне завдання, згідно змісту якого на земельній ділянці рекомендується розміщення садових будиночків по індивідуальним проектам, Державний акт на право колективної власності на землю   ІІ-ОД № 000172, від 04.02.02 р., виданий Прилиманською сільською радою  садівничому кооперативу „Авангард-2”, свідчать про те, що земельні ділянки, на яких знаходиться спірне майно, належить саме ГО „Авангард-2”, а дії громадської організації, тобто погашення  податку на землю, утримання земельної ділянки в належному стані, тощо, підтверджують фактичне заволодіння організацією недобудованими будівлями, розташованими на земельних ділянках №№ 350, 351.

З огляду на вищевикладене, рішення господарського суду від 22.11.2006р. відповідає чинному законодавству та обставинам справи, а підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 103-105 ГПК України, суд

ПостановиВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 22.11.2006р. у справі №25/298-05-10285 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя:                                                            Л.І. Бандура

Суддя:                                                                                Л.В. Поліщук

Суддя:                                                                                 В.Б. Туренко