ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

22.05.2007 року                                                Справа № 1/507ад

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого судді                    Бородіної Л.І.

суддів                                     Іноземцевої Л.В.

Якушенко Р.Є.

Склад судової колегії призначений розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 21.05.2007.

При секретарі

судового засідання                             Мартинцевій Н.М.

та за участю представників сторін:

від позивача                                       не прибув

від відповідача                       Корецька Л.Г., за дов. від 21.05.2007 № 104

Розглянувши

апеляційну скаргу                           Луганського обласного відділення Фонду

соціального захисту інвалідів, м.Луганськ

на постанову

господарського суду              Луганської області

від                                            14.02.2007

у справі                                   № 1/507ад (головуючий суддя Зюбанова Н.М.,

судді Калашник Т.Л., Седляр О.О.)

за позовом                               Луганського обласного відділення Фонду

соціального захисту інвалідів, м.Луганськ

до відповідача                         Товариства з обмеженою відповідальністю

„Свердловська машинно-технологічна станція”,

м.Свердловськ Луганської області

про                                           стягнення 26641 грн. 68 коп.

Постановою господарського суду Луганської області від 14.02.2007 у справі             № 1/507ад (головуючий суддя Зюбанова Н.М., судді Калашник Т.Л., Седляр О.О.) відмовлено у задоволенні позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту  інвалідів  (відділення  Фонду)  до  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю  „Свердловська машинно-технологічна станція” (ТОВ „Свердловська МТС”), м.Свердловськ Луганської області, про стягнення суми несплачених штрафних санкцій за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2005 році в розмірі 26641 грн. 68 коп.

Головуючий суддя –Бородіна Л.І.

Постанова суду з посиланням на статті 18, 19, 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі –Закон № 875), пункти 5, 10-14 „Положення про робоче місце інвалідів і про порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 (далі –Положення № 314), статтю 218 Господарського кодексу України (далі –ГК України) мотивована доведеністю матеріалами справи факту виконання відповідачем обов”язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, вжиттям всіх передбачених чинним законодавством заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів, у зв”язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення на відповідача відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування інвалідів. Позивачем не доведено факту безпосереднього звернення інвалідів на підприємство відповідача з питань працевлаштування та факту відмови їм у працевлаштуванні.

Відділення Фонду (позивач у справі) не погодилося з прийнятою постановою і подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що судом неправомірно застосована стаття 218 ГК України, оскільки підприємством не вжито всіх необхідних заходів, передбачених чинним законодавством для працевлаштування інвалідів, а саме: ТОВ „Свердловська МТС” не проводило атестацію робочих місць для працевлаштування інвалідів; не інформувало відповідні державні установи про наявність на підприємстві вакантних місць, де може використовуватись праця інвалідів. Позивач вважає, що фактична тривалість роботи кожного інваліда на підприємстві впливає на показник кількості працюючих інвалідів у звітному періоді.

ТОВ „Свердловська МТС” (відповідач у справі) вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими, просить постанову господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, посилаючись при цьому на те, що у 2005 році підприємство самостійно працевлаштувало 2-х інвалідів, не працевлаштовано 1-го інваліда, у зв”язку з чим сплачені штрафні санкції у сумі 8880 грн. 56 коп. платіжним дорученням від 13.07.2007 № 55 (т.І, а.с.118, 119).

Відділення Фонду належним чином було повідомлено про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджено повідомленням про вручення йому поштового  відправлення 25.04.2007 (т.ІІ, а.с.9), проте не скористалося своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Заслухавши доводи і пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з’ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до статті 19 Закону № 875 (в редакції станом на момент виникнення спірних взаємовідносин) для підприємств (об”єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.

Згідно звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік форми № 10-ПІ середньооблікова чисельність штатних працівників на підприємстві у 2005 році складала 72 особи, чисельність інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно 4-х відсотковому нормативу згідно статті 19 Закону № 875, складає 3 особи, працевлаштовано 2 інваліда, сума коштів штрафних санкцій за 1 нестворене робоче місце для інвалідів складає 8881 грн. (а.с.11).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, у 2005 році на ТОВ „Свердловська МТС” фактично працювало 2 інваліда, що підтверджено відповідними наказами про прийняття на роботу та про звільнення (т.І, а.с.37-42, т.ІІ, а.с.11, 12).

Листом від 13.12.2006 № 12/3-4068 Свердловський міськрайцентр зайнятості повідомив, що ТОВ „Свердловська МТС” протягом 2005 року щомісяця, крім липня, надавало звіти за формою № 3 ПН „Про наявність вакансій” з  зазначенням про наявністю вільних робочих місць для інвалідів „підсобний робітник”, що також підтверджується звітами відповідача форми 3-ПН за 2005 рік  (т.І, а.с.60, 61-71).

Згідно довідок позивача від 11.10.2006 №№ 03-01/5093 та 03-01/5094 ТОВ „Свердловська МТС” у 2005 році не інформувало Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, атестація  робочих місць для працевлаштування інвалідів за участю працівників МСЕК відповідно Положення № 314 не проводилась (т.І, а.с.8, 9).

Позивач вважає, що відповідач в порушення приписів Закону № 875 не працевлаштував необхідну кількість інвалідів і тому повинен нести відповідальність згідно чинного законодавства у вигляді штрафних санкцій за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у 2005 році.

ТОВ „Свердловська МТС” у строк, встановлений пунктом 4 Порядку № 1767, тобто до  15.04.2006, штрафні санкції, визначені в звіті по формі 10-ПІ за 2005 рік, не сплатило, що стало підставою звернення 13.10.2006 позивача до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача 8880 грн. 56 коп. штрафних санкцій за 1 робоче місце, не зайняте інвалідом (т.І, а.с.2-4).

Заявою про збільшення розміру позовних вимог від 04.12.2006 № 03-01/6199 позивач просив суд стягнути з відповідача 26641 грн. 48 коп. штрафних санкцій за 3 робочих місця, не зайнятих інвалідами, виходячи з того, що на підприємстві не працювало жодного інваліда протягом 2005 року (т.І, а.с.75).

Постановою господарського суду Луганської області від 14.02.2007 у задоволенні позову відмовлено з підстав, викладених вище (т.І, а.с.93-94).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова господарського суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 Закону № 875 працевлаштування інвалідів на підприємствах здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підбір робочого місяця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявності у нього професійних навиків та знань, а також рекомендацій медико - санітарної експертизи. Підприємства (об’єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов’язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 19 Закону № 875 для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб,  які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової   чисельності штатних працівників  облікового  складу  за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі статтею 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві,  організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для  працевлаштування  інваліда  і  не зайняте інвалідом.

Враховуючи правову природу штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону № 875, слід виходити з того, що вони є видом адміністративно-господарських санкцій, правовий режим яких визначено у статтях 238-250 ГК України.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою  господарсько-правової відповідальності учасника господарських  відносин  є  вчинене  ним  правопорушення  у  сфері господарювання.

Учасник  господарських  відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито  усіх  залежних   від   нього   заходів   для   недопущення господарського  правопорушення.

Здійснивши системний аналіз норм Закону № 875, статті 218 Господарського кодексу України, статті 12 Закону України „Про охорону праці”, положення Порядку № 1767, Положення № 314,  Інструкції, Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992                  № 83, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про необґрунтованість  заявленого позову.

По-перше, збільшуючи розмір позовних вимог, позивачем не обгрунтовані підстави вимог щодо стягнення штрафних санкцій за 3 нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів, не спростовані доводи відповідача про фактичне працевлаштування 2-х інвалідів у 2005 році та не надані докази у підтвердження своїх доводів щодо невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню інвалідів та заходів по створенню робочих місць для інвалідів.

По-друге, як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем підтверджено вжиття передбачених чинним законодавством заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме: на підприємстві у 2005 році працювали 2 інваліди: Білявський А.В. та Трубіцин М.В., що підтверджено наказами про прийняття на роботу, відповідно, від 10.11.2004 № 49-к, від 28.10.2005  № 69-к та наказами про звільнення, відповідно, від 05.01.2006 № 1-к і від 02.01.2007  № 1-к (т.І, а.с.37-42, т.ІІ, а.с.11, 12); протягом 2005 року відповідач щомісячно інформував місцевий центр зайнятості про наявність вільних робочих місць, на яких можливо використовувати працю інваліда, про що свідчать звіти форми 3-ПН та підтверджується листом Свердловського міського центру зайнятості від 13.12.2006             № 12/3-4068. Проте, уповноваженими органами інваліди для працевлаштування на ТОВ „Свердловська машинно-технологічна станція” не направлялись (т.І, а.с.43-54, 60-71).

Крім того, відповідачем 13.02.2007, тобто до прийняття судового рішення місцевим господарським судом по даній справі, самостійно перераховано на користь державного бюджету штрафні санкції у сумі 8880 грн. 56 коп. за нестворене робоче місце для працевлаштування інваліда у 2005 році, що свідчить про дотримання ним вимог законодавства про соціальну захищеність інвалідів (т.І, а.с.119).

Отже, відповідачем доведено суду вжиття ним усіх залежних від нього заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів, у зв”язку з чим місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи  апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необгрунтованістю.

На підставі викладеного апеляційна скарга Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не підлягає до задоволення, постанова господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254, п.6 р.УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний  господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду Луганської області від 14.02.2007 у справі № 1/507ад залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського суду Луганської області від 14.02.2007 у справі                № 1/507ад залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку у місячний строк до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено 24.05.2007.

Головуючий суддя                                                       Л.І.Бородіна

Суддя                                                                              Л.В.Іноземцева

Суддя                                                                              Р.Є.Якушенко

Надруковано 5 примірників:

1-          до справи

2-          позивачу

3-          відповідачу

4-          ГСЛО

5-          до наряду ЛАГС

Внесено