ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" червня 2007 р.
Справа № 11/234/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого:       Петрова М.С.

Суддів:                   Разюк Г.П.

Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання:  Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв

від відповідача: Яценко Ю.В., довір. б/н від 02.04.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії СТОВ „Христофорівське”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 11.05.2007 року

по справі № 11/234/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція” ( далі по тексту ВАТ „Баштанська СГ МТС” )

до Ліквідаційної комісії СТОВ „Христофорівське”

про визнання договору купівлі –продажу від 22.07.2005р. дійсним

В С Т А Н О В И Л А:

05.04.2007р. ВАТ „Баштанська СГ МТС” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ліквідаційної комісії СТОВ „Христофорівське” про визнання договору купівлі –продажу від 22.07.2005р. дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки остання ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, чим порушує його законні права та інтереси.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.05.2007р. (суддя Василяка К.Л.) позов ВАТ „Баштанська СГ МТС” задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу зерноскладу від 22.07.2005р., укладеного між  ВАТ „Баштанська СГ МТС” та  ліквідаційною комісією СТОВ „Христофорівське” та стягнуто судові витрати.

До вказаного висновку місцевий господарський суд дійшов з огляду на те, що сторони по спірному договору досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та в повному обсязі виконали його умови, а відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, що відповідно із ч.2 ст.220 ЦК України є підставою для визнання його дійсним. Приймаючи рішення по даному спору, місцевий господарський суд не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що спірний договір підписано не уповноваженою особою, оскільки на його думку відповідач в наступному схвалив цей договір, тому він відповідно із ч.2 ст.241 ЦК України створює для сторін права та обов’язки.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Ліквідаційна комісія СТОВ „Христофорівське” звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та припинити провадження по справі, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права та не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи. В судовому засіданні представник скаржника уточнив апеляційні вимоги та просив суд скасувати оскаржене рішення, а позов залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги СТОВ „Христофорівське” посилається на те, що позивач не звертався до нього з пропозицією про нотаріальне посвідчення спірного договору, а відповідно із цим СТОВ „Христофорівське”  не ухилялося від нотаріального посвідчення договору.

Скаржник також вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що Піган Л.Д., яка підписала спірний договір, мала повноваження на його підписання, оскільки рішення власників земельних та майнових паїв с. Христофорівка СТОВ „Христофорівське” від 29.04.04 р. про припинення діяльності СТОВ „Христофорівське” та обрання головою ліквідаційної комісії Піган Л.Д. визнано недійсним постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.10.05 р. Збори власників земельних та майнових паїв не могли приймати рішення про ліквідацію СТОВ „Христофорівське”, так як згідно із ст. 12 статуту СТОВ „Христофорівське” таке рішення могли прийняти лише збори учасників, якими є 7 фізичних осіб.

Не враховано господарським судом 1 інстанції також і довідку державного реєстратора про те, що СТОВ „Христофорівське” не надавало документів щодо припинення державної реєстрації шляхом ліквідації, про зміну керівництва підприємства, а відповідно із ст.18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” достовірними являються лише ті дані, що були внесені до єдиного державного реєстру.

Скаржник також посилається на те, що суд 1 інстанції безпідставно дійшов висновку про погодження СТОВ „Христофорівське” спірного договору, підписаного не уповноваженою особою. До того ж місцевий господарський суд визнавши спірний договір дійсним не врахував тієї обставини, що сторонами цього договору не досягнуто згоди щодо предмету договору купівлі-продажу, оскільки не визначено який саме зерносклад продається у с. Христофорівка, в той час як в с. Христофорівка на вул. Польовій,3 знаходиться 3 зерносклади і не один з них не передавався позивачу, так як вони знаходяться на балансі СТОВ „Христофорівське”. Про це свідчить і те, що на наданій позивачем ксерокопії накладній про передачу зерноскладу позивачу відсутні підписи осіб яки передали та прийняли зерносклад.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, та перевіривши правильність юридичної оцінки судом 1 інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права,  судова колегія приходить до наступного.

22.07.2005р. між ВАТ „Баштанська СГ МТС” та СТОВ „Христофорівське” в особі голови ліквідаційної комісії укладено договір купівлі –продажу зерноскладу, розташованого в с. Христофорівка, за умовами якого відповідач зобов’язався передати у власність позивачу зерносклад у с. Христофорівка за ціною 26223 грн., а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти зазначене майно та оплатити його вартість.

Вказаний договір укладено сторонами за результатами проведеного аукціону по продажу зернового складу, розташованого за адресою: с. Христофорівка, вул. Польова,3 (територія току), оформленого протоколом від 22.07.2005р.

За умовами договору, оплату за товар покупець здійснює у безготівковій формі, протягом п’яти банківських днів після отримання товару. Передача товару здійснюється продавцем за супровідними документами.

Виконуючи умови договору від 22.07.2005р. сторонами по справі було здійснено передачу, приймання та оплату придбаного майна, що підтверджується накладною про передачу зернового складу від 22.07.2005р. та платіжним дорученням  № 1388 від 26.07.2005р. на суму 26223,0 грн.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі –продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, однак сторони вказаний вище договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили.

Покупець (позивач) стверджує, що договір нотаріально не посвідчено, оскільки Продавець (відповідач) ухилявся від нотаріального посвідчення договору.

У зв’язку із цим позивач відповідно із ч.2 ст.220 ЦК України звернувся із даним позовом про визнання спірного договору дійсним.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов  договору, що  підтверджується  письмовими  доказами,  і  відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У  цьому  разі  наступне  нотаріальне  посвідчення   договору   не вимагається.

Із змісту наведеної статті ЦК України випливає, що визнання нотаріально не посвідченого договору дійсним можливо при наявності 3-х умов: 1) сторони дійшли згоди по всім істотним умовам договору, 2) відбулося повне або часткове виконання договору, 3) ухилення однієї з сторін договору від його нотаріального посвідчення

Як вбачається із змісту спірного договору купівлі-продажу його предметом є зерносклад в с. Христофорівка, конкретне місце розташування цього складу в договорі не визначено, але в протоколі аукціону по продажу цього складу визначено його адресу –с. Христофорівка, вул. Польова,3 (територія току), цей склад оцінювався експертом в 24974 грн. і цей склад на аукціоні з цією стартовою ціною придбано позивачем за 26223 грн., а в подальшому передано йому, тобто сторони договору визначили конкретний предмет договору купівлі-продажу. Доводи скаржника про те, що в с. Христофорівка на вул. Польовий розташовані 3 зерносклада і сторонами спірного договору не визначено який саме з них є предметом договору, судовою колегією не приймаються до уваги, тому що скаржник не надав доказів, що в с. Христофорівка дійсно є 3 зерносклади і всі вони знаходяться на вул. Польовій,3 на території току.

Між тим судова колегія погоджується із доводами скаржника про те, що спірний договір купівлі-продажу підписано не уповноваженою особою –Піган Л.Д., оскільки постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.10.05 р. визнано недійсним рішення власників земельних та майнових паїв с. Христофорівка СТОВ „Христофорівське” від 29.04.04 р. про припинення діяльності СТОВ „Христофорівське” та обрання головою ліквідаційної комісії Піган Л.Д. Тобто цим рішенням суду встановлено факт незаконності обрання Піган Л.Д. головою ліквідаційної комісії, а відповідно із цим судова колегія приходить до висновку про те, що Піган Л.Д. не мала повноважень на підписання спірного договору купівлі-продажу, оскільки згідно із п.7.6 статуту СТОВ „Христофорівське” від імені товариства без довіреності може діяти лише генеральний директор. На час підписання спірного договору купівлі-продажу Піган Л.Д. не була генеральним директором товариства та не мала відповідної довіреності на підписання спірного договору.

Висновок місцевого господарського суду про те, що спірний договір згідно із ст.241 ЦК України створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки для сторін у зв’язку із його наступним схваленням СТОВ „Христофорівське” є помилковим з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права і обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Таке ж правило, як і в ст.241 ЦК України, містилося і в ст.63 раніше чинного Цивільного кодексу. Його вважали можливим застосовувати у випадках вчинення правочинів не тільки з перевищенням повноважень, а й при вчиненні правочинів за відсутності повноважень. Однак, таке тлумачення ст.63 раніше чинного Цивільного кодексу було б поширювальним на спірні правовідносини, а тому неправильним. Тому стаття 241 ЦК України має застосовуватись у випадках перевищення своїх повноважень органом юридичної особи, представником, що діє на підставі довіреності, договору тощо. У випадках коли особа взагалі не мала статусу представника, наступне схвалення вчинених нею правочинів є неможливим. В таких випадках підлягають застосуванню ст.ст.1158-1160 ЦК України.

Як вбачається із наявних матеріалів справи позивач, звертаючись із даним позовом не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу та порушував його права. Не надано позивачем таких доказів і в процесі розгляду спору по суті, сам факт невизнання відповідачем заявленого позову не свідчить про те, що саме СТОВ „Христофорівське” ухилялося від нотаріального посвідчення спірного договору.

Таким чином, позивачем не доведено ухилення СТОВ „Христофорівське” від нотаріального посвідчення договору, а відповідно із цим і порушення його прав з боку відповідача. Відповідно ж із ч.2 ст.220 ЦК України однією із умов визнання дійсним нотаріально не посвідченого договору є ухилення від цього однією з сторін договору.

Враховуючи те, що спірний договір підписано не уповноваженою на це особою, та позивачем не доведено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору, судова колегія вважає, що підстави для визнання спірного договору дійсним відсутні і місцевий господарський суд помилково задовольнив позов ВАТ „Баштанська СГ МТС”.

До того ж не довівши факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору або навіть звернення до останнього з пропозицією про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу позивач не довів факт порушення його прав. Відповідно ж із ст.15 ЦК України захисту підлягає лише порушене право.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга СТОВ „Христофорівське”  підлягає задоволенню, оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню, а у позові ВАТ „Баштанська СГ МТС” слід відмовити.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК  України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну СТОВ „Христофорівське” задовольнити частково, рішення господарського суду Миколаївської області від 11.05.2007 р. скасувати, у позові ВАТ „ Баштанська СГ МТС” відмовити.

2.Стягнути з  ВАТ „ Баштанська СГ МТС” (56100, Миколаївська обл., м. Баштанка, вул. О. Сизоненка, 5, ) на користь СТОВ „Христофорівське”(Миколаївська обл., Баштанський р-н, с. Христофорівка, вул. Приінгульська,110, ) витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги у сумі 21 грн.25коп.

Видачу наказу доручити господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                              М.С. Петров

Суддя                                                                     Г.П.  Разюк

Суддя                                                                     С.І. Колоколов