ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

26.04.2007
Справа №2-23/4290-2007

за скаргою Сімферопольського міського центру зайнятості, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Р.Люксембург, 7),

на дії Державної виконавчої служби у Київському районі м. Сімферополя, (95000, АР Крим, м. Сімферополь, бул. Франко, 25),

Суддя Г.М.Іщенко

представники:

Від заявника – Соломка Н.М. – головний спеціаліст – юрисконсульт, дов.№ 01-2507 від 16.10.2006р.

Від Державної виконавчої служби – не з'явився, повідомлений належним чином,

Обставини справи: Сімферопольський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду АР Крим зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у Київському районі м. Сімферополя, в якій просить зобов’язати виконавчу службу видати довідку для отримання скаржником дублікату наказу господарського суду АР Крим у справі 2-23/11997-2005.

Представник Державної виконавчої служби в судове засідання не з’явився, відзиву на скаргу не представив, про день розгляду скарги повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали скарги, заслухав пояснення заявника, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду АР Крим від 25.10.2005року у справі №2-23/11997-2005 позов Сімферопольського міського центру зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-39375» про стягнення 478,65грн. задоволений.

18.11.2005р. на примусове виконання зазначеного рішення видані накази.

Наказ господарського суду АР Крим про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-39375» заборгованості в сумі 478,65грн. 05.12.2005р. пред’явлений до виконання у Державну виконавчу службу в Київському районі м. Сімферополя.

У своїй заяві скаржник посилається на відсутність у Державній виконавчій службі виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду АР Крим від 18.11.2005р., що підтверджується направленням на адресу начальника ДВС в Київському районі м. Сімферополя скарги від 20.12.2006р. про видачу довідки про втрату наказу господарського суду АР Крим  у справі №2-23/11997-2005.

Тобто, скаржнику про відсутність виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду стало відомо у грудні 2006року.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у пункті 4 Постанови від  26.12.2003року №14 “Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження”, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів  державної виконавчої служби розглядаються згідно статті 1212 господарського процесуального кодексу України за участю відповідного органу цієї служби.

Так, частиною 1 зазначеної статті встановлено, що скарги можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням Цивільного процесуального кодексу та Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 50 Господарського процесуального кодексу України, процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цім Кодексом.

Аналізуючи зміст наведеної норми, та враховуючи відсутність заяви скаржника про відновлення процесуального строку, суд приходить до висновку про пропущення заявником законодавчо встановленого десятиденного строку для подачі зазначеної скарги на дії органів державної виконавчої служби.

Крім того, згідно пункту 7 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України”  від 28.03.2002р. №04-5/365 за результатами розгляду скарги  виноситься  ухвала,  в  якій господарський  суд  або  визнає  доводи  заявника  правомірними  і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган Державної виконавчої служби здійснити певні  виконавчі  дії,  якщо  він ухиляється від їх виконання  без  достатніх  підстав,  або  визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Також, частиною 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у  справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби  предметом  судового  розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного  виконавця  чи  іншої  посадової  особи державної   виконавчої   служби.

З наведеного слідує, що при вирішенні питання щодо визнання правомірними чи неправомірними доводів скаржника, суд повинен дати правову оцінку саме рішенням державного виконавця за наслідками здійснення заходів виконавчого провадження.

А отже вимоги Сімферопольського міського центру зайнятості про зобов’язання Державної виконавчої служби у Київському районі м. Сімферополя видати у відповідності зі статтею 120 Господарського процесуального кодексу України довідку для отримання дублікату наказу господарського суду АР Крим у справі 2-23/11997-2005 не можуть бути предметом розгляду скарги на дії державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, скарга Сімферопольського міського центру зайнятості задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.