ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" лютого 2007 р.
Справа № 13/121-06-3872А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді :                                                            Л.І.Бандури

Суддів :                                                                                Л.В.Поліщук

В.Б.Туренко

при секретарі судового засідання:                                       Г.В.Селіховій

За участю представників сторін:

Від позивача:
О.А.Тимофєєнко

Від відповідача:
В.В.Кучін

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси,

на постанову
господарського суду Одеської області

від
31.10.2006 р.

зі справи:
№ 13/121-06-3872А

за позовом :
ВАТ “Одесахарчореммаш”

до відповідача:
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси

про
скасування податкових повідомлень-рішень

ДПІ у Суворовському районі м. Одеси проведена виїзна планова документальна перевірка ВАТ “Одесахарчореммаш” з питання дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.09.2005р., про що складено акт від 13.03.2006р. № 1525/23-20.

Перевіркою встановлено, що

·          в порушення вимог п. 5.9 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доп.) підприємство вело податковий облік приросту (убутку) балансової вартості запасів без врахування витрат на їх переробку.

·          в порушення вимог п. п. 5.2.1 п. 5.2, п. п. 5.6.1 п. 5.6, п. п. 5.7.1 п. 5.7 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (зі змінами та доп.) підприємством завищені валові витрати на суму витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 15,6 тис. грн.

·          в порушення п. п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі змінами та доп.) підприємством завищена сума податкового кредиту на 7755 грн., оскільки платником податку включені до складу податкового кредиту суми податку, сплачені у зв'язку з виготовленням послуг, призначених для використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування.

·          в порушенням вимог ст. 12 Декрету КМУ “Про місцеві податки і збори” від 20.05.1993р. № 56-93 (зі змінами та доп.), ст. 4 Положення про збір за право використання місцевої символіки, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 15.10.2001р. № 2725-ХХШ, ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-Ш (зі змінами та доп.) за перевіряємий період підприємство не нараховувало та не сплачувало збір за право використання місцевої символіки, а також не подавало до податкового органу розрахунки збору за право використання місцевої символіки.

За результатами перевірки позивачу донараховано податок на прибуток у сумі 72100 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 36950 грн., зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 7755 грн., донараховано збір за право використання місцевої символіки у сумі 2118,80 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 1274,26 грн., про що ДПІ прийнято податкові повідомлення - рішення від 24.03.2006р. №№ /0, /0, /0, /0.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення незаконними, ВАТ „Одесахарчореммаш” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про скасування податкових повідомлень–рішень ДПІ у Суворовському районі м. Одеси №№/0, /0, /0 повністю, № /0 в частині донарахування податку на прибуток у сумі 69400 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 35600 грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 31.10.2006р. (суддя Панченко О.Л.) адміністративний позов задоволено частково. Податкове повідомлення–рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 24.03.2006р. № /0 скасовано в частині донарахування податку на прибуток у сумі 69400 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 35600 грн. Податкове повідомлення–рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 24.03.2006р. № /0 скасовано повністю. В решті позову відмовлено.

Вважаючи постанову суду незаконною, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, після подання заяви про апеляційне оскарження, звернулася з апеляційною скаргою на зазначену постанову, в якій просить її скасувати у зв’язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

ВАТ „Одесахарчореммаш” надало заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступних висновків:

Відповідно до п.5.9. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

З аналізу даної норми вбачається, що законом встановлено обов’язковість ведення податкового обліку балансової вартості запасів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції. Тобто при веденні обліку приросту (убутку) балансової вартості запасів у незавершеному виробництві та залишках готової продукції визначається вартість не всього незавершеного виробництва або залишків готової продукції за даними бухгалтерського обліку, а тільки вартість запасів (матеріальних ресурсів), використаних у виробництві продукції (робіт, послуг),

При цьому, відповідно до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, податковий облік запасів ведеться без урахування витрат, що понесені платником податку в цілях, не пов'язаних з придбанням таких запасів (витрат на оплату праці, відрахувань на соціальні заходи, амортизації тощо).

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність порушення позивачем вимог п.5.9 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Враховуючи, що згідно до п.4.4.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податкове роз'яснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у межах їх компетенції, і податковими роз'ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування, апеляційна інстанція враховує також позицію ДПА України, викладену у листі від 29.01.2007р. № 1564/7/15-0217 „Про окремі питання застосування п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

У зазначеному листі ДПА України прямо зазначено, що податковий облік запасів ведеться без урахування витрат, що понесені платником податку в цілях, не пов'язаних з придбанням таких запасів, а лист ДПА України від 22.07.2003р. №11408/7/15-1117, який містив прямо протилежну позицію, відкликано.

Стосовно доводів скаржника про невідповідність чинному законодавству висновку суду щодо правомірного віднесення позивачем до складу валових витрат 15 600 грн. витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах, судова колегія зазначає наступне:

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування"  від 09.07.03р. який набрав чинності 01.01.04 р., пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.07.97 р. N 400 платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності. Згідно з п.1 ст. 2 цього закону для платників збору, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій,  призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12  Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, включаються до складу валових витрат платника податку на підставі підпункту 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в якості збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильних висновків про правомірність віднесення позивачем витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 15,6 тис. грн., до складу валових витрат.

Такої правової позиції дотримується і ДПА України (лист від 21.06.2006  № 6803/6/15-0316 Щодо віднесення до складу валових витрат підприємств витрат на виплату та доставку пільгових пенсій).

Колегія суддів погоджується також із висновками місцевого суду щодо неправомірного зменшення ДПІ бюджетного відшкодування. Із матеріалів справи (акт перевірки (а.с.15,23) вбачається, що висновок про завищення податкового кредиту податковим органом зроблено лише на підставі аналізу контракту з фірмою-нерезидентом “BERGEN TRADING CAPITAL LLC”, без врахування договору з ТОВ “Адоніс”.  Таким чином, підприємством до податкового кредиту була правомірно включена сума податку за податковою накладною від 16.09.2005р. № 76 по операції проведення ТОВ “Адоніс”, згідно з договором від 05.02.2005р. № 35, робіт з пуско-налагодження дозаторів у кількості 23 штук на суму 492000 грн., у т.ч. ПДВ - 82000 грн.

Крім того, при встановленні зазначеного порушення податкового законодавства податковий орган посилався на п.7.4.2. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно до якого якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, то суми податку, сплачені у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включаються до складу податкового кредиту такого платника. При цьому контролюючим органом не враховано, що обидві проведені позивачем операції, як з фірмою “BERGEN TRADING CAPITAL LLC”, так і з ТОВ “Адоніс”, не відносяться до операцій, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Оскільки, відповідно до ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не надає оцінки правомірності податкових повідомлень-рішень №№ /0, /0.

З урахуванням викладеного, постанова суду прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, при правильному та повному встановленні обставин, у зв’язку з чим підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Одеської області від 31.10.2006р. у справі №13/121-06-3872А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                            Л.І.Бандура

Судді                                                                                 Л.В.Поліщук

В.Б.Туренко