Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Адміністративна                                                             Головуючий по 1-й інстанції

справа №АС-42/748-06                                                   суддя –Яризько В.О.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя –Кравець Т.В.

«24»травня 2007 р.                                                                                  м. Харків

Колегія  суддів у складі:

головуючий суддя Олійник В.Ф. судді Кравець Т.В., Істоміна О.А.

при секретарі Калугіній Н.Є.

за участю представників сторін:

позивача –Гафта Л.К.,

відповідача – Анохіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові  апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІТЦ Станкосервіс», м. Харків (вх.№733Х/2-5)

на постанову господарського суду Харківської області від 30.01.2007року по адміністративній справі № АС-42/748-06

за позовом Приватного підприємства «ІТЦ Станкосервіс», м. Харків

до ДПІ у Дзержинському районі м. Харків

про скасування рішення, -

встановила:

Позивач, Приватне підприємство «ІТЦ Станкосервіс», м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про скасування рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 06.06.2006 року про нарахування штрафних санкцій у розмірі 78602,60 грн. за порушення норм регулювання готівки.

Постановою господарського суду Харківської області від 30.01.2007 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, з посиланням на необґрунтованість позовних вимог. Судом першої інстанції зазначено, що відповідачем правомірно застосовано фінансову санкцію до позивача, так як органом ДПС, при проведенні перевірки, встановлені факти порушень з боку позивача  щодо дотримання ним Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004 року №637.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції, прийняття нової постанови, якою позивач просить задовольнити позовні вимоги. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається с матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, органом ДПС на підприємстві позивача була проведена позапланова документальна перевірка щодо дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період 23.03.2005 року по 31.03.2006 року, за результатами якої складено акт № 3259/23-706/33411357 від 23.05.2006 року.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.1995р. N 436/95, позивачем перевищені встановлені строки використання виданої під звіт готівки на суму  2200,59 грн., за що передбачена штрафна санкція у розмірі 25% від суми від суми виданої під звіт готівки, що становить 550,20 грн., та не оприбутковано у касі підприємства готівки на суму 15610,50 грн., за що передбачена штрафна санкція у 5-тикратному розмірі від не оприбуткованої суми, що становить 78052,50 грн.

На підставі зазначеного акту, начальником ДПІ у Дзержинському районі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № /0 від 06.06.2006р. на суму 78602,60 грн. (550,20 грн. +78052,50 грн.)

Нарахування штрафних санкцій відповідач обґрунтовує тим, що при перевірці ведення касової книги встановлено, що касова книга за 2005р. заповнена лише 23.05.05р., 16.06.2005р., 13.07.2005р. Крім того, до перевірки не був наданий журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, заявка про ліміт залишку готівки в касі, книга обліку прийнятих та виданих касиром грошей, авансові звіти, заявки на видачу готівки, касова книга за 2006р. За період 2005року, відповідно до виписок банку, встановлено не оприбуткування готівки у касі підприємства ПП "ІТЦ Станкосервіс" у сумі 15610,50 грн. (відсутні записи у касовій книзі за період 2005р.).

Позивач у позові посилається на незаконне проведення обшуку податковою міліцією, в результаті чого були вилучені первинні бухгалтерські документи ЧП ІТЦ «Станкоавтомат» разом з документами позивача, які пізніше знадобились ДПІ для проведення документальної перевірки, також позивач посилається на незаконність проведення самої позапланової перевірки. Крім того, позивачем зазначено, що він не міг знати, які саме документи можуть бути використані у процесі перевірки, також ним зазначено, що у нього не було ні часу, ні можливостей на відновлення документів бухгалтерського обліку після їх вилучення у процесі обшуку для надання ДПІ для проведення перевірки.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів, відповідачем не доведено правомірність своєї позиції по справі.

Статтею 19 Конституції передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд забезпечує   докази   допитом    свідків,    призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Статтею 11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні»передбачено, що органи державної   податкової  служби  у  випадках,  в  межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а  також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Проте, в назві акту зазначено, що перевірка комплексна позапланова, однак немає посилань на те, виїзна перевірка чи невиїзна.

У Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року №327, у п. 1.7 зазначено, що факти  виявлених  порушень  податкового,  валютного   та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У вищенаведеному порядку у п. 2.1.6 передбачено, що однією із інформативних довідок, які додаються до акту перевірки, є тип перевірки (невиїзна документальна, виїзна планова чи позапланова перевірка).

Із акту перевірки вбачається, що перевірка не була виїзною, документи, на підставі яких виявлені порушення, ДПІ отримала від слідчого відділу податкової міліції ДПА у Харківській області, яки були вилучені згідно з протоколом обшуку від 08.02.06 року і зазначені в додатку №7 до акту перевірки. Але в переліку документів не зазначено, що вони належать саме ПП «ІТЦ Станкосервіс» і що саме вони були вилучені при обшуку згідно з протоколом від 08.02.2006 року. В протоколах обшуку від 08.02.06 року не зазначено про вилучення у позивача саме цих документів, не зазначено які конкретно документи, що стосуються діяльності ПП «ІТЦ Станкосервіс», були вилучені.

Як свідчать відомості протоколів, документи, які вилучались стосуються ПП «ІТЦ Станкоавтомат», а не позивача.

Згідно зі статтею 186 КПК України, всі документи і предмети,  які підлягають вилученню,  слідчий повинен пред'явити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього опису з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак. У необхідних випадках вилучені предмети і документи повинні бути на місці обшуку або виїмки упаковані і опечатані.

Крім того, протоколи обшуку від 08.02.2006 року свідчать, що обшуки були проведені по місту проживання громадянки Парасольченко В.Д. за адресою пр. Победи, 42-Б, кв. 85. та, як зазначив, позивач у судовому засіданні, по місту проживання позивача –пр. Победи, 66-Б, кв. 155.

Із акту перевірки вбачається, що фактичне місцезнаходження позивача за адресою – вул. Тарасівська 3, к. 33.

Статтею 177 передбачено, що обшук житла   чи   іншого   володіння   особи,   за  винятком невідкладних випадків, проводиться лише за вмотивованою постановою судді.  Обставини справи свідчать, що за дозволом на проведення обшуку на місці проживання позивача, орган, який проводив обшук, до суду не звертався.

У статті 70 КАС України закріплено, що докази,  одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Таким чином, колегія суддів, керуючись принципом верховенства права, вважає за необхідне відмітити, що відповідач проводивши перевірку позивача на підставі документів вилучених незаконним шляхом, діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством і, на підставі цих документів, свідомо робив висновки щодо наявності порушення у фінансово-господарської діяльності позивача, порушуючи, при цьому, Конституцію та інше законодавство України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, обставини, які не доведені відповідачем, судом першої інстанції визнані встановленими, тому постанова господарського суду Харківської області від 30.01.2007 року є такою, що підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 3 ст. 198, п. 2, 4 ст. 202, ст. 206, 209, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів апеляційного суду, одностайно,

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІТЦ Станкосервіс» задовольнити.

Постанову господарського суду Харківської області  від 30 січня 2007 року по справі № АС-42/748-06 скасувати.

Позов задовольнити. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі від 06.06.2006 року №/0 про нарахування штрафних санкцій на загальну суму 78602,6 грн.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Адміністративну справу № АС-42/748-06 направити до господарського суду Харківської  області.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                         Олійник В.Ф.

Судді                                                                          Кравець Т.В.

Істоміна О.А.