ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.07 р.                                                                               Справа № 2/138

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Акціонерної компанії “Харківобленерго” м. Харків

до відповідача: Приватного підприємства “Агропромснаб” м. Донецьк

про: стягнення заборгованості в сумі 10570,04 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Таран Н.М. за дор.

від відповідача: не з’явились

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Акціонерна компанія “Харківобленерго” м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства “Агропромснаб” м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 10570,04 грн., з яких: 7749.98грн. – сума боргу, 1766,92грн. – індексу інфляції, 396,20грн. – 3% річних, 656,94грн. – пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не сплачена сума поставленого товару в розмірі 7750,00 грн.

12.06.2007 р. позивач надав суду додаткові пояснення, в яких зазначає що по бугалтерським документам, в податковому обліку та по первинним документам АК «Харківобленерго» заборгованості перед ПП «Агропромснаб» не обліковується. Щодо листа відповідача № 37 від 06.12.2001р. вказує, що формулювання тексту у листі є помилкочвим. Між сторонами були відносни тільки по поставці цукру на суму 7749, 98грн.

Відповідач  відзиву на позов не подав, у судове засідання не з’явився, незважаючи на належне повідомлення його шляхом надіслання йому рекомендованих листів за вказаною адресою із повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до наданого витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 20.04.07р. місцезнаходженням Приватного підприємства “Агропромсна”, , є адреса: 83095, м. Донецьк, вул. Семашка, 40/33. З урахуванням цих даних, суд вважає належним виконання обов’язку щодо повідомлення відповідача про вчинені судом процесуальні дії та можливим розглянути спір, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в справі матеріалами. До того ж, згідно ст. 59 ГПК України, надання відзиву на позов є правом відповідача.

У судовому засіданні, що відбулося 17.05.2007р. судом були досліджені оригінали документів: лист, довіреність, накладну, податкову накладну.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, з огляду на достатність представлених матеріалів, справа розглянута згідно зі ст. 75  Господарського  процесуального  кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство “Харківобленерго” м. Харків відповідно до листа № 37 від 06.12.2001р. поставило Приватному підприємству “Агропромснаб” м. Донецьк  продукцію (цукор) на суму 7749,98 грн.

Поставка продукції підтверджується наступними документами: накладною на відпуск матеріалів № 524 від 12.12.2001р., довіреністю ЯДС № 334606 від 06.12.2001р., податковою накладною № 170 від 12.12.2001р. на загальну суму 7749,98 грн., оригінали яких були досліджені у судовому засіданні.

Строк оплати товару сторонами визначено не було.

24.06.2005 р. відповідачу була направлена вимога № 02-62юр/4064 з вимогою про сплату товару в семиденний строк з моменту отримання листа в сумі 7749,98 грн., яка отримана поштою 29.06.2005р., та залишена зі сторони відповідача без відповіді та задоволення.

Як вбачається з п. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тобто строк виконання зобов’язання по сплаті з урахуванням поштового перебігу настав 18.07.2005 р.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7749,98грн., зазначені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема : договори та інші правовідносини.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем суду не надано доказів сплати заборгованості в розмірі 7749,98 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Також позивач просить стягнути з відповідача на підставі Закону України від 22.11.1996р. “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” пеню в розмірі 656грн. 94коп., зазначені вимоги позивача не підлягають задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 549 ЦК  України   неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (  за умовами  передбаченими договором).

Приписами ст. 547 ЦК України встановлено, що  правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами договору не укладалося, для такого виду забезпечення зобов’язання, як пеня необхідна обов’язкова письмова форма договору, оскільки сторонами недотриманні вимоги передбачені статтею 180 ЦК УРСР та статтею 547 ЦК України то і підстав для нарахування пені не має.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст. 206 цього ж закону, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних, та індексу інфляції суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 396,20грн. та індексу інфляції в сумі 1766,92грн.  підлягають задоволенню.

З 01.01.2004р. відповідно до положень пунктів 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) втратив чинність ЦК УРСР від 18.07.63р. і набрав чинності ЦК України. В пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що відносно цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що продовжують існувати або виникли після  набрання ним чинності. .

Оскільки розглядаються зобов’язання відповідача, які, як зазначено позивачем, до цього часу продовжують існувати через відсутність підстав припинення правовідносин, то справа розглядатися з застосуванням положень чинного ЦК України.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем   до теперішнього часу, виконані позивачем зобов’язання не оплачені, то суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню частково.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог відповідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України ст. ст. 22, 33, 43, 49, 59, 75, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерної  компанії “Харківобленерго” м. Харків до Приватного підприємства “Агропромснаб” м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 10570,04 грн., з яких: 7749,98грн. сума боргу, 1766,92грн.  індексу інфляції, 396,20грн. 3% річних, 656,94грн., пені  – задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства “Агропромснаб” (83095, м. Донецьк, вул. Семашко, 40/33, п/р № в АКБ “Донкредитінвест” м. Донецьк, МФО 335162, ) на користь Акціонерної компанії “Харківобленерго” (61003,                   м. Харків, вул.. Кооперативна, 12 – юридична адреса; 61037, м. Харків, вул.. Плеханівська, 149 – поштова адреса, п/р № 72 в Першій Харківській філії АКБ “Базис”, МФО 351599, ) заборгованість у сумі - 7749,98грн., 1766,92грн. - індексу інфляції, 396,20грн. - 3% річних, 99,13грн. – витрати по сплаті державного мита, 110,66грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дні прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя