ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2007 р.
Справа  № 32-33/47-06-233

За позовом: Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна в Одеській області

до відповідачів: 1. ТОВ  „Санаторій „Росія” м. Одеса

2. Виконавчого комітету Одеської міської ради

про визнання недійсними свідоцтв про право власності,  повернення будівель та споруд санаторію „Росія” у власність держави, визнання недійсними рішень міськвиконкому Одеської міської ради

Суддя Грабован Л.І.

Представники:

прокурора: Харітонова О.Е.

від позивача: Чапліна О.В. за  довіреністю від 5.02.2007р. №12;

від відповідача:  ТОВ „Санаторій „Росія” Дігол С.О. за довіреністю від 1.09.2005р.; від виконавчого комітету Одеської міської ради- не з’явився.

Суть спору: про визнання недійсними свідоцтв про право власності,  повернення будівель та споруд санаторію „Росія” у власність держави, визнання недійсними рішень міськвиконкому Одеської міської ради.

У засіданні суду   з  29.03.2006р. до 6.04.2006р. (суддя Мазур Д.Т.),  з 16.05.2007р. до 21.05.2007р.   (суддя Грабован Л.І.) оголошувались перерви відповідно до ст. 77 ГПК України.

Перший заступник прокурора Одеської області звернувся до суду із позовом (т.1 а.с.2-6) в інтересах держави в  особі регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області до ТОВ „Санаторій „Росія”, в якому просить визнати недійсними свідоцтва про право власності на лікувальні корпуси, адміністративні та господарські будівлі  санаторію „Росія”, розташованого по Французькому бульвару,60 у м. Одесі, видані СП „Росія”, та повернути будівлі та споруди санаторію „Росія” у власність держави.

Ухвалою від 16.01.2006р. (т.1 а.с.1) господарським судом Одеської області порушено провадження у справі (суддя Мазур Д.Т.).

21.02.2006р. прокурором подано суду уточнення позову №05/1-06 від 17.02.2006р. (т.1 а.с. 144-147), в якому прокурор уточнює склад відповідачів у справі та вказує виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ „Санаторій „Росія” та просить визнати недійсними свідоцтва про право власності з вказівкою номерів, дат та об’єктів власності, на які видані та повернути вказані будівлі та споруди у власність держави.

Ухвалою суду від 21.02.2006р. (т.1 а.с.149) до участі у справі залучено виконавчий комітет Одеської міської ради в якості відповідача.

9.03.2006р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області подано суду уточнення до позовної заяви (т.1 а.с.153) №1/1331 від 7.03.2006р., в якому викладено вимогу про визнання недійсними рішень Одеського міськвиконкому про визнання права власності на будівлі та споруди санаторію „Росія” та повернення нерухомих об’єктів санаторію „Росія” у власність держави.

Ухвалою від 6.03.2006р. (суддя Мазур Д.Т.) (т.1 а.с.163)  провадження у справі було зупинено до закінчення провадження у справах №9/98-06-2909А, 30/72-06-3005А, 30/73-06-3006А, 30/74-06-3007А, порушених за адміністративними позовами першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Приморської районної адміністрації, Одеського міськвиконкому про скасування розпоряджень Приморської  адміністрації, на підставі яких були видані оскаржувані свідоцтва про право власності.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що  прокуратурою Одеською області проведено перевірку законності набуття ТОВ „Санаторій „Росія” права власності на будівлі та споруди санаторію „Росія”, розташованого по Французькому бульвару,60 у м. Одесі, якою встановлено, що впродовж 2000-2004років СП „Росія” видано свідоцтва на право власності на лікувальні корпуси, адміністративні та господарські будівлі санаторію „Росія” у кількості 17 шт., які знаходяться на площі 16497,39 кв.м Санаторне підприємство „Росія” реорганізовано в ТОВ „Росія”, яке є повним правонаступником всіх прав СП „Росія”, в т.ч. і права власності на будівлі та споруди санаторію „Росія”. Наслідком набуття санаторним підприємством „Росія”, а в подальшому ТОВ „Росія” права власності на нерухомі об’єкти санаторію „Росія” стало незаконне вилучення майна санаторію із державної власності та його привласнення. Цілісний майновий комплекс санаторій „Росія” на підставі постанови Ради Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960р. „Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоровя УРСР” до 1991р. перебував у віданні Української республіканської ради профспілок. Безпосереднє управління майном санаторію „Росія” здійснював структурний підрозділ ради профспілок –Рада по управлінню курортами профспілок та головний лікар Рожков В.С. На виконання Постанови Верховної Ради України від 10.04.1992р. №2268-Х11 ”Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України”, Фондом Державного майна України видано наказ від 8.07.1992р. №245, яким майно санаторію „Росія” взято на державний облік. Вказаний наказ є діючим, оскільки ніким не скасовувався. Однак, робочу групу по інвентаризації державного майна санаторію „Росія”, створену наказом регіонального відділення ФДМУ по  Одеській області від 29.12.2002р. №1150 головний лікар Рожков В.С. не допустив. Головний лікар Рожков В.С. зарахував майно санаторію „Росія” на баланс створеного ним підприємства „Росія”, яке в подальшому реорганізовано в КП „Росія” та санаторне підприємство „Росія”. При цьому прокурор посилається на те, що жодна із умов виникнення права колективної власності на майно санаторію „Росія”, передбачена ст. 21 Закону України „Про власність” (в ред. 1991р.), не виконана. Прокуратурою Одеської області за фактом заволодіння майном санаторію „Росія” 4.01.2006р. порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. Враховуючи те, що факти незаконного заволодіння будівлями та спорудами санаторію „Росія” та отримання свідоцтв на право власності на вказані будівлі  прокуратурою Одеської області було виявлено в ході проведення дослідчої перевірки, прокуратура не мала можливості у встановлені законом процесуальні строки звернутись до господарського суду, прокурор просить відновити пропущений процесуальний строк для звернення з позовною заявою.

Разом з позовом прокурор просить для забезпечення позовних вимог накласти арешт на будівлі та споруди санаторію „Росія” у зв’язку з тим, що у випадку відчуження ТОВ „Санаторій „Росія” нерухомих об’єктів, на які товариством незаконно отримані  свідоцтва про право власності, буде ускладнено можливість повернути вказані об’єкті у власність держави в порядку ст. 66 ГПК України.

Ухвалою від 3.03.2007р. (т.2 а.с.2) справу прийнято до провадження суддею Грабован Л.І. на підставі розпорядження голови господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. (т.2 а.с.1) Ухвалою від 13.04.2007р. судом було поновлено провадження у справі (т.2 а.с.6). Ухвалою господарського суду у справі №30/72-06-3005А від 25.09.2006р. адміністративні позови першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України про скасування розпоряджень Приморської районної адміністрації залишені без розгляду.(т.2 а.с.30).

Ухвалою від 11.05.2007р. (суддя Грабован Л.І.) адміністративний позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Одеської міської ради про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №748 від 9.08.2001р., №428 від 7.05.2002р., №590 від 27.06.2001р., №1232 від 2.12.2002р. повернуто судом без розгляду  у порядку ст. 108 п.1.ч.3 КАС України, оскільки прокурором у встановлений у відповідності до ст. 106 цього Кодексу строк не усунені недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Позивач –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області  у засіданні суду 16.05.2007р. подав  уточнення до позовної заяви (т.2 а.с.43) №1/2890 від 14.05.2007р., в якому просить визнати недійсними рішення Одеського міськвиконкому про визнання права власності на будівлі та споруди санаторію Росія” від 2.12.2002р. №1232,від 9.08.2001р. №748, від 27.06.2001р., №590 від 7.05.2002р., №428 та повернення нерухомих об’єктів санаторію „Росія” у власність держави. Прокурор у засіданні суду усно підтримав вимоги, викладені в уточненні.

Відповідач ТОВ „Санаторій „Росія” у відзиві на позов (т.1 а.с.129-130) позовні вимоги не визнає та вказує, що всі свідоцтва були видані уповноваженими органами у встановленому порядку та на підставі документів, у позові відсутні вказівки допущені при видачі свідоцтв на право власності та перевищення повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідач вважає, що провадження по даному спору підлягає припиненню, оскільки його слід розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства. Крім того, відповідач вказує на пропуск прокуратурою строку позовної давності, та просить у позові відмовити. У доповненнях до відзиву (т.2 а.с.44-45) відповідач  пояснює неспроможність позиції прокурора рішеннями судів, які набрали законної сили, в яких встановлені факти про відсутність права власності держави на об’єкти нерухомості, розташовані у м. Одесі за адресою Французький бульвар,60. Копії вказаних рішень додані відповідачем до відзиву. Також відповідач посилається на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2006р. по справі №5-64/2006, яким скасовано постанову про порушення кримінальної справи по факту заволодіння державним майном санаторію „Росія”.

Відповідач виконавчий комітет Одеської міської ради пояснень по суті спору не надав.

Прокурором подано клопотання про накладення арешту на будівлі та споруди санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі, для забезпечення позовних вимог (т.1 а.с.6, 147).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора та представників сторін, суд встановив:

Згідно Статуту, зареєстрованого рішенням Приморського РВК м. Одеси №313 від 21.02.1992р. створено Колективне підприємство „Росія”, засновником та власником якого є трудовий колектив (т.1 а.с.44-55). Відповідно до Статуту в новій редакції, зареєстрованого Приморським РВК м. Одеси №168 від 15.03.1995р. та зареєстрованого в новій редакції Приморською районною державною адміністрацією м. Одеси №895 22.09.1997р. на базі колективної власності підприємства „Росія” створене Санаторне підприємство „Росія”.

Статут ТОВ „Росія” зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради від 21.01.2005р. реєстраційний №0004485, де визначено що ТОВ „Росія” є повним правонаступником СП „Росія”, усе майно, усі права та обов’язки Санаторного підприємства „Росія” переходять до ТОВ „Санаторій „Росія”.(т.1 а.с.67-74).

Виконавчим комітетом Одеської міської ради   санаторному підприємству „Росія” видано свідоцтва про право власності на лікувальні корпуси, адміністративні та господарські будівлі санаторію „Росія” :

№018363 від 15.05.2002р. на будівлю лікувального корпусу загальною площею 1334,8 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 7.05.2002р. №428 (т.1 а.с.10);

№014436 від 27.08.2001р. на корпус №6 загальною площею 497,7 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 9.08.2001р. №748 (т.1 а.с.11);

№014428 від 11.07.2001р. на будівлі гаражів, складів та адміністративних приміщень загальною площею 896,6 кв.м  на підставі розпорядження Приморської райадміністрації (т.1 а.с.12);

№014438 від 27.08.2001р. на корпус №4 загальною площею 5642,4 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №748 від 9.08.2001р. (т.1 а.с.23);

№018364 від 15.05.2002р. на будівлю їдальні площею 1706,8 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 7.05.2002р. №428 (т.1 а.с.24);

№018367 від 15.05.2002р. на спальний корпус №2 загальною площею 3095 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 7.05.2002р. №428 (т.1 а.с.25);

№018365 від 15.05.2002р. на адміністративний корпус площею 858,77 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міьської ради від 7.05.2002р. №428 (т.1 а.с.26);

№018366 від 15.05.2002р. на спальний корпус №7 площею 456,2 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 7.05.2002р. №428 (т.1 а.с.27);

№008478 від 31.07.2000р.  на склад площею 467,15 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради10.06.1997р. №444 (т.1 а.с.16);

від 23.11.2004р. на будівлі корпусу №6 загальною площею 497,97 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 9.08.2001р. №748 (т.1 а.с.17);

від 10.09.2004р. на будівлю котельної площею 844,9 кв.м на підставі наказу правління ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” від 1.07.1998р. №131; акту передачі СП „Росія” допоміжних об’єктів від 27.08.1998р.;

від 30.05.2003р. на будівлю трансформаторної підстанції площею 6 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.20);

від 30.05.2003р. на будівлю надземної насосної підстанції площею 7,5 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.21);

від 30.05.2003р. на будівлю трансформаторної підстанції 3388 площею 35,7 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.22);

від 30.05.2003р. на будівлю теплиці площею 78 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.13);

від 30.05.2003р. на будівлю трансформаторної підстанції 4147 площею 37,1 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.14);

від 30.05.2003р. на будівлю трансформаторної підстанції 311 площею 34,8 кв.м на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1232 від 2.12.2002р. (т.1 а.с.15);

Свідоцтва про право власності на певний об’єкт майна не є правовстановлювальним документом. Перелік правовстановлювальних документів наведено у додатку №1 до п.2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7.02.2002р. №7/5 (в ред. наказу Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. №6/5). Зазначені свідоцтва не можуть виступати предметом спору, таким може виступати лише правовстановлювальний документ, на підставі якого видано свідоцтво.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсними свідоцтв на право власності  на лікувальні корпуси, адміністративні та господарські будівлі  санаторію „Росія”, розташованого по Французькому бульвару,60 у м. Одесі, видані СП „Росія”  не підлягають вирішенню у господарських судах та провадження у справі у цій частині підлягає припиненню у відповідності з п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Позовні вимоги в частині визнання недійсними рішень виконавчого комітету Одеської міської ради не підлягають вирішенню у господарських судах України за правилами ГПК України, оскільки  складають справу адміністративної юрисдикції у розумінні ст. 3 КАС України, відповідно до якої це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1.ч.1. вказаної статті Кодексу). На такий спір відповідно до ст. 17 КАС України,  поширюється компетенція адміністративних судів (зокрема, спори фізичних чи  юридичних  осіб  із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори   між   суб'єктами  владних  повноважень  з  приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори  за  зверненням  суб'єкта  владних   повноважень   у випадках, встановлених законом). З приписів п.п.1, 2 ч.1 статті 18 цього Кодексу (за якими місцевим  загальним  судам   як   адміністративним   судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності), з врахуванням Прикінцевих та перехідних положень п. 6 розділу VII КАС України, витікає, що до   адміністративного   суду   має   право  звернутися  з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, як це передбачено ч.1 статті 104 КАС України.

При вказаних обставинах провадження справі в частині вимог щодо визнання недійсними рішень виконавчого комітету Одеської міської ради підлягає припиненню у відповідності з п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно до ч.1 ст.32 ГПК України  доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 статті 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши обставини, які склались, матеріали справи та надані прокурором та позивачем в підтвердження позовних вимог, докази, суд дійшов висновку про відсутність підтвердження належним чином вимог про повернення будівель та споруд санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі у власність держави з огляду на наступне.

Позовні вимоги прокурора в частині повернення будівель та споруд санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі у власність держави, базуються          на висновках  перевірки, викладених у постанові прокуратури Одеської області 4.01.2006р. про порушення кримінальної справи.  Зокрема те, що передача згідно постанови Ради міністрів УРСР №606 від 23.04.1960р. „Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров`я УРСР” цілісного майнового комплексу санаторію „Росія” у відання Українській республіканській раді  профспілок не передбачає переходу права власності на загаданий об`єкт. Крім того, підставою встановлення права державної власності на спірний об`єкт у позові зазначено наказ Фонду Державного майна України №245 від 8.07.1992р., виданий на виконання Постанови Верховної ради України від 10.04.1992р. №2268-Х11 „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України”, згідно якого майно санаторію „Росія” взято на державний облік.

Згідно наявної в матеріалах справи постанови Приморського районного суду м. Одеси №5-64/2006 від 13.07.2006р. (т.2 а.с.54-61) постанову від 5.01.2006р. прокурора Одеської області старшого радника юстиції М.Г. Чорного про порушення кримінальної справи по факту заволодіння державним майном санаторієм „Росія” у особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та по факту службової недбалості посадовими особами регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області, які призвели до тяжких наслідків у вигляді незаконного вилучення із державної власності майна в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України скасовано як винесену необгрунтовано без передбачених кримінально-процесуальним законом України достатніх підстав. Вказану постанову Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області №11-1299/06 від 29.08.2006р. (т.2 а.с.62-65).

Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси №5-64/2006 від 13.07.2006р. судом встановлено, що майно (яке є предметом спору у справі №32-33/47-06-233) на момент отримання Україною незалежності (1991 рік) відносилось до майна громадської організації, а не до державного ма          йна і це майно фактично вилучено  із державної власності не посадовими особами санаторію „Росія”, а самою державою на підставі постанови Кабінету Міністрів України №606 від 23.04.1960р.

Крім того, у постанові районного суду зазначено, що в матеріалах справи, які надані суду та стали підставою для порушення кримінальної справи, відсутні документи, які б підтверджували те, що свідоцтва про право власності, які видані на різні об`єкти нерухомості ТОВ Санаторій „Росія”, у тому числі побудовані в період з 1993 по 2000р.р. та на які містяться посилання в постанові прокурора, на момент прийняття ним рішення 5.01.2006р. були визнані недійсними у встановленому законодавством порядку, тому вони зберігають свою юридичну силу до цього часу. Також, Приморським районним судом встановлено, що із наявного в матеріалах справи та оглянутого в судовому засіданні рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.12.1992р. №549 „Про відвід підприємству „Росія” земельної ділянки та дозволу реконструкції із будівництвом 3-х спальних корпусів, загальною вмісткістю 350 місць зі столовою на 500 посадочних місць по Французькому бульвару,60 витікає, що санаторію „Росія”  у грудні 1992р., коли воно було вже майже рік зареєстровано  у якості колективного підприємства, було надано дозвіл на знос аварійного корпусу та будівництво 3-х спальних корпусів, на 350 місць зі столовою на 500 посадочних місць. Таким чином, цим рішенням встановлено, що саме колективне підприємство „Росія” здійснювало будівництво будівель  на відведеній йому території по Французькому бульвару,60 у м. Одесі.

Приморським районним судом  також встановлено, що прокуратурою Одеської області в особі в.о. начальника відділу загального нагляду В.П. Фарини 18 червня 1992 р. письмово підтверджено, що створення підприємства „Росія” не суперечить вимогам Закону України „Про підприємства в Україні”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.02.2007р. (т.2 а.с.66-68) у справі  №22/27-07-340 за позовом ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофздоровниця” до відповідачів ТОВ „Санаторій Росія”, СП „Росія”, Одеської міської ради за участю третіх осіб –Одеського відділення Фонду державного майна України, Федерації професійних спілок України про скасування державної реєстрації та визнання недійсним свідоцтва на право власності, у задоволенні позову відмовлено. Вказаним рішенням суду встановлено, що відсутні докази існування права власності позивача -  ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофздоровниця” на спірні будівлі у той час, як до справи долучені докази існування права власності відповідача –ТОВ „Санаторій  „Росія” на об`єкти нерухомості. Судом у справі №22/27-07-340 також встановлено, що як вбачається із самого позову, заявленого ЗАТ „Укрпрофздоровниця”, останньому про набуття Санаторним підприємством „Росія” прав на спірне майно відомо з 21.02.1992р., тобто, з моменту реєстрації підприємства.

Як встановлено рішенням Вищого арбітражного суду України від 20.01.1997р. у справі №137/7 (т.2 а.с.46-48) за позовом Фонду Державного майна України до Федерації профспілок України, Фонду соціального страхування України, АТ „Укрпрофздоровниця” про визнання недійсними установчих документів, майно на базі, якого створено АТ     „Укрпрофздоровниця”, передано Радою міністрів УРСР Укрпрофраді, правонаступником якої є Рада Федерації незалежних профспілок України, що вбачається із установчих документів профспілкового об`єднання. Оскільки це майно не передавалось у відання ВЦРПС, то на нього не може поширюватись дія постанов Верховної ради України від 10.04.1992р. „Про майнові комплекси і фінансові ресурси громадських організацій колишнього СРСР, розташованих на території України”, від 4.02.1994р. „Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР”. У рішенні Вищого арбітражного суду від 20.01.1997р. зазначено, що вказане майно з моменту його передачі профспілкам у встановленому порядку державою не вилучалось, право профспілок на володіння, користування і розпорядження цим майном не оспорене. Рішення Вищого арбітражного суду України від 20.01.1997р. у справі №137/7 залишено без змін    Постановою судової колегії по перегляду рішень, ухвал, постанов Вищого арбітражного суду України у від  17.06.1997р. (т.2 а.с.49-53).

За положеннями ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За положеннями статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Проаналізувавши вищенаведені судові рішення, суд доходить висновку проте, що встановленими слід вважати наступні факти.

Спірне майно цілісного майнового комплексу санаторій „Росія”  відносилось до майна громадської організації, а не до державного майна і це майно фактично вилучено із державної власності не посадовими особами санаторію „Росія”, а самою державою на підставі постанови Кабінету Міністрів України №606 від 23.04.1960р. Правовий статус спірного майна не може визначатись положеннями постанов Верховної ради України від 10.04.1992р. „Про майнові комплекси і фінансові ресурси громадських організацій колишнього СРСР, розташованих на території України”, від 4.02.1994р. „Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР” та їх приписи не розповсюджують свою дію на вказане майно, отже відсутні підстави для взяття цього майна на державний облік та набуття права власності державою на спірне майно.

Крім того, чинність свідоцтв про право власності, виданих на різні об`єкти нерухомості ТОВ Санаторій „Росія”, у тому числі побудовані в період з 1993 по 2000р.р. та на які містяться посилання в постанові прокурора, на момент прийняття ним рішення 5.01.2006р., не спростована. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.12.1992р. №549 „Про відвід підприємству „Росія” земельної ділянки та дозволу реконструкції із будівництвом 3-х спальних корпусів, загальною вмісткістю 350 місць зі столовою на 500 посадочних місць по Французькому бульвару,60” офіційно підтверджено, що саме колективне підприємство „Росія” здійснювало будівництво будівель  на відведеній йому території по Французькому бульвару,60 у м. Одесі.

Не надано прокурором та позивачем і доказів скасування в установленому законом порядку розпоряджень Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №428 від 7.05.2002р., №748 від 9.08.2001р., №590 від 27.06.2001р., №1232 від 2.12.2002р., №444 від 10.06.1997р.,  та наказу правління ЗАТ „Укрпрофоздоровниця” від 1.07.1998р. №131, на підставі яких виконавчим комітетом Одеської міської ради були видані СП ”Росія” свідоцтва на право власності на  спірні об’єкти.

Суд бере до уваги встановлений постановою Приморського районного суду м. Одеси №5-64/2006 від 13.07.2006р. факт того, що прокуратурою Одеської області в особі в.о. начальника відділу загального нагляду В.П. Фарини 18 червня 1992 р. письмово підтверджено, що створення підприємства „Росія” не суперечить вимогам Закону України „Про підприємства в Україні” (чинний до 1.01.2004р.), отже не викликає сумнівів правомірність формування статутного фонду вказаного підприємства, у тому числі основних фондів на базі цілісного майнового комплексу санаторію „Росія”.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що факт незаконного вилучення майна санаторію „Росія” із державної власності та його привласнення Підприємством „Росія” не підтверджений належним чином та спростовується рішеннями судів, які набрали законної сили, отже не має підстав для задоволення позову прокурора до ТОВ „Санаторій ”Росія” (правонаступник підприємств - „Росія”, КП „Росія” та СП „Росія”) про  повернення будівель та споруд санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі у власність держави, та у цій частині позовних вимог суд відмовляє.

У задоволенні клопотання Прокуратури про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлі та споруди санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі,  суд відмовляє, оскільки не наведено обґрунтування підстав вжиття таких заходів,  як  вимагають положення статті 66 ГПК України.

Керуючись  ст.ст. 35, 77 п.1-1, ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Поновити строк позовної давності для звернення заступника прокурора Одеської області із позовом.

2. В частині позовних вимог першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі регіонального відділення Фонду Державного майна України про повернення будівель та споруд санаторію „Росія”, що розташовані по Французькому бульвару,60 у м. Одесі у власність держави відмовити.

3. В частині позовних  вимог першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі регіонального відділення Фонду Державного майна України про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Одеської міської ради та визнання недійсними свідоцтв на право власності  на лікувальні корпуси, адміністративні та господарські будівлі  санаторію „Росія”, розташованого по Французькому бульвару,60 у м. Одесі, виданих СП „Росія” провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає чинності відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суддя

Рішення підписано 30.05.2007р.