ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.
Справа № 6/286-06-6906А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Лисіної О.В.

за участю представників сторін:

Від прокуратури –Місюрко Г.А., по дов.

Клюкін, посв.

Від позивача –Меламед І.С., по дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Прокуратури Приморського району м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області від 04 грудня 2006 року

у справі   № 6/286-06-6906А

за позовом Приватного підприємства „Книжковий ринок”, м. Одеса

до Прокуратури Приморського району м. Одеси

за участю КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об’єктів нерухомості”

про  визнання протиправним та скасування припису

В засіданні суду оголошувалась перерва до 06.03.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 р. Приватне підприємство „Книжковий ринок” (далі - Позивач) звернулось до прокуратури Приморського району м. Одеси (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування припису Відповідача від 11.07.2006 р. № 25841 вх. –06 про усунення порушень Закону України „Про основи містобудування”, посилаючись на необґрунтованість цього припису про негайне припинення експлуатації книжкового ринку, оскільки конструкції по проспекту Олександрівському у м. Одесі, щодо яких Відповідачем винесено припис, є тимчасовими спорудами і не підлягають прийняттю в експлуатацію як капітальні будівлі згідно чинного законодавства.

У запереченнях на цей адміністративний позов відповідач його не визнає, оскільки вважає, що конструкції ринку за вказаною адресою повинні бути прийняті в експлуатацію як закінчений будівництвом об’єкт у відповідності  з постановою Кабінету Міністрів України „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів” від 22.09.2004р. № 1243.

Постановою місцевого господарського суду від 04.12.2006 р. позов задоволено: визнано протиправним та скасовано з огляду на необгрунтованість оспорюваного позивачем припису відповідача, що підтверджено матеріалами справи.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, відповідач подав заяву про його апеляційне оскарження, а згодом і апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову суду скасувати і у позові відмовити, посилаючись на ті ж підстави, що і у приписі, тобто, що змонтований позивачем металевий каркас як інженерне спорудження по проспекту Олександрівському у м. Одесі між вулицями Троїцька і Єврейська на залізобетонних фундаментах підлягає прийняттю в експлуатацію згідно з постановою Кабінету Міністрів України „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів” від 22.09.2004р. № 1243.

Крім того, апелянт вважає, що оспорений позивачем припис не повинен розглядатись в господарському суді, оскільки він є процесуальним документом і законом передбачено порядок його розгляду, а тому суд першої інстанції незаконно відкрив провадження в адміністративній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурора позивач посилається на те, що доводи в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, у тому числі додатково надані на вимогу суду апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 і частини третьої статті 22 закону України „Про прокуратуру” при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право давати приписи про усунення очевидних порушень закону, що мають очевидний характер, і цей припис орган чи посадова особа можуть оскаржити вищестоящому прокурору або до суду.

01.09.2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, згідно пункту 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень якого до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 р., вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України.

Частиною 2 і пунктом 3 частини 3 статті 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних суддів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження і чи прийняті вони обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (виконання дій).

Відповідно до пунктів 1 і 7 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В даному випадку прокуратура (відповідач) є суб’єктом владних повноважень, приписи якої підлягають виконанню згідно Закону України „Про прокуратуру”, а на вирішення суду переданий публічно-правовий спір.

Тому є безпідставним посилання прокурора в апеляційній скарзі, що спір по цій адміністративній справі не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки припис прокурора є процесуальним документом і Законом України „Про прокуратуру” (ст. 22) передбачено порядок його розгляду, в зв’язку з чим господарський суд законно відкрив провадження по цій адміністративній справі. Також є необгрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнання недійсними актів державних чи інших органів”, оскільки в даному випадку справа розглядається порядку адміністративного, а не господарського судочинства, а тому це роз’яснення Вищого господарського суду України не має відношення до адміністративного позову по цій справі.

Оспорений позивачем припис відповідача від 11.07.2006 р. № 25841       вх. –06 про усунення порушень Закону України „Про основи містобудування”, згідно якому ПП „Книжковий ринок” (позивачу) заборонено експлуатувати книжковий ринок по проспекту Олександрівський до прийняття його в експлуатацію відповідно до встановленого постановою КМУ Порядку від 22.09.2004 р.  № 1243, не містить конкретних визначень щодо об'єктів, які підлягають прийняттю в експлуатацію. Прокурор в цьому приписі не зазначив, що саме треба негайно припинити експлуатувати (будівлі, споруди тощо), оскільки зазначене в цьому приписі „книжковий ринок” не підпадає під поняття нерухомого майна (будівля, споруда тощо), які підлягають прийняттю в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

При розгляді цього адміністративного позову в суді і наданих заперечень на цей позов (а. с. 10-11) прокурор їх документально не обгрунтовував, в зв’язку з чим судом ухвалою від 17.08.2006 р. по справі призначалась судово-технічна експертиза і відповідачу (прокуратурі) у відповідності з ч. 4 ст. 71 КАС України необхідно було надати експерту документи в підтвердження своїх заперечень, чого ним здійснено не було.

Після повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість проведення експертизи в зв’язку з ненаданням витребуваних документів, провадження у справі судом було поновлено і розглянуто по наявним у справі матеріалам і відповідно до ст. 71 КАС України.

Приймаючи оскаржену постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач (прокуратура) оспорений позивачем припис документально не обгрунтував, що змонтовані конструкції (металевий каркас з покрівлею з прозорого матеріалу), які експлуатуються позивачем, є об’єктами нерухомості (капітальні будівлі) і підлягають прийняттю в експлуатацію відповідно до ст. 18 Закону України „Про основи містобудування” і постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. №1243 „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”, а також, що позивачем документально  обгрунтовані позовні вимоги щодо змонтованих конструкцій, які не є капітальними будівлями і не є об’єктами нерухомості, що підлягають прийняттю в експлуатацію згідно вказаного законодавства.

На вимогу суду апеляційної інстанції в ухвалі від 13.02.2007 р. про надання відповідачем документального підтвердження заперечень на позов ПП „Книжковий ринок” і апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції прокурором наданий висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.02.2007 р. № 1746, із якого випливає, що об’єкт згідно проекту Книжкового ринку по Олександрівському проспекту у м.Одесі відноситься до споруд, які складаються з трьох критих прямокутних конструкцій, де з двох сторін центрального проходу розташовані торгівельні лотки, які виконані з листового металу. А на питання: чи підлягає вказаний об’єкт прийняттю в експлуатацію - в цьому висновку експерта зазначено, що це питання є правовим і не входить в компетенцію експерта, тобто експерт відповідь на це питання не дав, хоча згідно ДБН А 3.1-3.94 і постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”, на які експерт посилається у своєму висновку № 1746 від 27.02.2007р., зобов’язаний був надати відповідь на зазначене питання, яке було поставлене у листі прокуратури від 21.02.2007 р.

Таким чином, відповідач документально не підтвердив свої заперечення на позов ПП „Книжковий ринок”, і доводи, викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Із наданих позивачем документів в обгрунтування позову і на вимогу суду апеляційної інстанції, а також із пояснень в судовому засіданні представника залученого судом КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об’єктів нерухомості” встановлено, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення адміністративного позову.

Є безпідставним посилання представників прокуратури у засіданні суду апеляційної інстанції 01.03.2007 р. на те, що прокуратура Приморського району м. Одеси (відповідач) є неюридичною особою згідно довідки держстатистики, в якій відсутні дані про включення її до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, оскільки вона не відноситься до підприємств і організацій, а відноситься до установи, яка згідно статті 54 Закону України „Про прокуратуру” є юридичною особою.

Крім того, згідно ст. 6 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” державний реєстратор, яким є  посадова особа Виконавчого комітету міської ради або райдержадміністрації, проводить державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців за поданими останніми документами і передає органам державної статистики дані про реєстрацію юридичної особи або фізичної особи –підприємця.

При таких обставинах відсутні підстави для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Враховуючи викладене і керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206,

пунктом 6 розділу VII  Прикінцевих та перехідних положень

Кодексу адміністративного судочинства України,

апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Одеської області від 04 грудня 2006 р. у справі № 6/286-06-6906А залишити без змін, а апеляційну скаргу прокуратури Приморського району м. Одеси –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України на протязі місяця з дня складення ухвали у повному обсязі, тобто з 07 березня 2007 р. у порядку, передбаченим цим Кодексом.

Головуючий суддя:                                                            В.М. Тофан

Судді:                                                                               О.О.Журавльов

М.В. Михайлов