Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2007 р.                                                           Справа № 53/386-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників сторін:

позивача - Панфіленко В.В., Чепенко Ю.І.

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім", м. Харків (вх. № 321 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 21.12.06 р. по справі № 53/386-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім", м. Харків

до Приватного підприємства "АвтоЛюкс", м. Харків

про стягнення 2760,47 грн., -

встановила:

У листопаді 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Профхім" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до  Приватного підприємства "АвтоЛюкс" про стягнення 2040,47 грн. передплачених грошових коштів, 500,00 грн. витрат на послуги адвоката, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, мотивуючи тим, що відповідачем неналежним чином виконано умови договору поставки від 29.03.2005 року в частині поставки по талонах дизельного пального у кількості 1500 літрів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.12.2006 року по справі № 53/386-06 (суддя Прохоров С.А.) в позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким  позовні вимоги задовольнити.

Відповідач пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його представник в судове засідання не з'явився.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених  матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що 29 березня 2005 року між сторонами у справі в усній формі укладено договір поставки, згідно умов якого позивач здійснює передплату відповідно до рахунку №69 у сумі 3975,00 грн. на отримання дизельного пального у кількості 1500 літрів, а відповідач зобов'язався поставити позивачу 1500 літрів дизельного пального.

30 березня 2005 року ТОВ "Профхім" перерахувало платіжним дорученням № 171 на розрахунковий рахунок ПП "АвтоЛюкс" суму в розмірі 3975,00 грн., як передплату за дизпаливо згідно виставленого рахунку № 69 від 29.03.2005 року.

За загальними умовами виконання зобов’язань, встановленими ст. 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання домовленості сторін ПП "АвтоЛюкс" 01 квітня 2005 року на підставі довіреності серії ЯКР № 340948, виданої на ім'я Гепенко Юрія Івановича, за накладною № 81 від 04.04.2005 року відпустило на адресу позивача дизпаливо в кількості 1500 літрів.

Згідно зі  ст. ЗЗ Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України  доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

З урахуванням викладеного господарський суд дійшов висновку, що твердження позивача відносно відпуску дизпалива по талонах, виданих відповідачем, жодним документом не підтверджується, а є лише твердженням позивача, яке в силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України не є доказом по справі.

Оцінивши доводи позивача та надані в підтвердження його вимог документальні докази, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмовив в їх задоволенні.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки дані висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка. А відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що фактично замість передання товару на підставі довіреності серії ЯКР № 340948 та за накладною № 81 від 04.04.2005 року відповідачем видано талони на отримання дизельного пального   в кількості 150 штук по 10 літрів кожний, про що також свідчить напис у вказаній накладній в графі найменування товару після "Диз. паливо" в дужках - "тал.". Зазначені талони містять номери та печатку відповідача. Крім того, заявник апеляційної скарги стверджує, що з моменту укладення договору між сторонами до березня 2006 року позивач здійснював заправку належних йому автомобілів дизельним пальним, однак в зв'язку із закриттям АЗС відповідача позивач не мав більше можливості отримувати від ПП "АвтоЛюкс" пальне та реалізувати решту талонів на 770 літрів, через що був змушений звернутися до відповідача з відповідною претензією, яка залишена останнім без відповіді. Вказані обставини не були прийняті господарським судом до уваги, що на думку позивача, призвело до винесення неправомірного рішення, яке ним оскаржується.

Проте з вказаними посиланнями скаржника не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки факт поставки відповідачем на виконання усної домовленості дизельного пального за талонами матеріалами справи не підтверджується та належних доказів в підтвердження цієї обставини позивачем не надано.

При цьому твердження позивача щодо відпуску дизпалива по талонам, які видані відповідачем, не приймаються колегією суддів до уваги, так як жодний з наданих позивачем документів в обґрунтування його вимог не зафіксовує зазначеного факту. Також позивачем не представлено належних та чітких доказів наявності саме тієї кількості талонів, які були реалізованими та залишаються  невикористаними, а матеріали справи таких доказів не містять. А із наданих позивачем талонів не вбачається кількість дизпалива, яке залишилось неотриманим від ПП "АвтоЛюкс".

Колегія суддів також вважає необхідним зауважити, що позивачем в обґрунтування його вимог не надано належних доказів виникнення правової природи зазначених талонів.

Крім того, з урахуванням правовідносин сторін у справі, які випливають із домовленості на поставку дизельного пального, дії позивача та відповідача з відпуску даного товару за накладною № 81 від 04.04.2005 року через уповноваженого представника позивача за довіреністю серії ЯКР № 340948, повністю відповідають "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96р. за № 99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.96р. за № 293/1318. Зі змісту довіреності серії ЯКР № 340948 вбачається, що вона видана на ім'я представника позивача Гепенко Ю.І., котрий повинен отримати від ПП "АвтоЛюкс" конкретизований перелік цінностей, зокрема дизельне пальне, в кількості 1500 літрів. Інших довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей від позивача останнім не надані та в матеріалах справи відсутні. Із наданих позивачем документів не випливає, що поставка дизпалива повинна проводитись відповідачем по талонах.

Так, як свідчать матеріали справи, на виконання усної домовленості між сторонами у даній справі, відповідачем на підставі вказаних довіреності та накладної відпущено позивачу дизпаливо в кількості 1500 літрів та отримано уповноваженою особою з боку позивача. Вказані обставини позивачем не спростовані.

Наявною в матеріалах справи накладною № 81 від 04.04.2005р. не підтверджується передача позивачу саме талонів на отримання дизельного пального в кількості 150 штук, а напис у вказаній накладній в графі найменування товару в дужках взагалі вчинений нерозбірливо.

Слід також зазначити, що позивач не повертав відповідачу талони на отримання палива, в зв'язку з неможливістю їх реалізації та з відповідними вимогами до позивача не звертався.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак, враховуючи те, що в процесі розгляду справи як господарським судом  так і судом апеляційної інстанції, позивачем ніяких інших документів, ніж ті, що знаходяться в матеріалах справи, на підтвердження його вимог не надано, тому колегія суддів, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі позивачем і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2006р. по справі № 53/386-06  прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,  -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профхім", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2006р. по справі № 53/386-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді