СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.03.07                                                                                 Справа № 9/25пн-ад

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Міського комунального підприємства «Центрожилком», м. Луганськ

до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції м.Луганська

про спонукання певних дій

в присутності представників:

від позивача –Северина О.С. - директор, посв. № 431 від 18.01.02; Коновалова О.О., дов. б/н від 11.01.07,

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу а саме:

- визнати МКП “Центрожилком” суб’єктом підприємницької діяльності, який має право використовувати спрощену систему оподаткування;

- зобов’язати Ленінську МДПІ видати свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2007року;

- усі податкові платежі включно ПДВ, сплачені МКП “Центрожилком” на загальній системі оподаткування з 01 січня 2007року зарахувати в якості оплати єдиного податку на наступний період.

Відповідач,  Ленінська  МДПІ, проти позову заперечує, посилаючись на вимоги Порядку видачі свідоцтва на право сплати єдиного податку суб’єктам малого підприємництва, затв. наказом ДПА України від 12.10.99р. № 555, зареєстр. в Мін’юсті України 18.10.99р. за № 709/4002, Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»від 03.07.98р. № 727/98 (далі –Указ 727) та на те, що підприємство позивача засноване юридичною особою –територіальною громадою

У судовому засіданні судом встановлено наступне.

5 грудня 2006р. позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва на право сплати єдиного податку. Відповідач відмовив позивачу у задоволенні цієї заяви листом № 37948/15-1 від 13.12.06р. Відмова податкового органу ґрунтувалася підставами, зазначеними вище.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача з огляду на таке.

Відповідно до Указу 727 спрощена система оподаткування може застосовуватися юридичними особами будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, якщо протягом року середньооблікова чисельність працівників не перевищує 50 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 1 млн. грн.

Пунктом 7 Указу 727 передбачені випадки, коли спрощена система не може застосовуватися, зокрема це стосується суб’єктів господарювання, у статутному фонді яких частки, які належать юридичним особам –учасникам та засновникам цих суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Згідно із статутом підприємства статутний фонд не був створений, тобто, як стверджує позивач, статутний фонд відсутній, тому до нього п. 7 Указу 727 не розповсюджується і позивач має законне право користуватися спрощеною системою оподаткування.

Оцінивши доводи позивача та відповідача і надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій»суди при здійсненні правосуддя повинні забезпечувати на засадах верховенства права захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Як випливає з матеріалів справи, головним направленням діяльності підприємства позивача є надання побутових послуг населенню та юридичним особам. Позивач веде єдину базу даних щодо житлово-комунальних послуг м. Луганська.

22 грудня 2006 року на підприємстві відбулася надзвичайна подія –пожежа в адміністративній будівлі за адресою: м. Луганськ, вул. Пушкіна, 8, в результаті чого було пошкоджене коштовне обладнання, яке є необхідним для роботи підприємства.

Позивач застосовує спрощену систему оподаткування більше 4-х років, із жовтня 2002 року, керуючись Указом 727. Відповідно до п. 1 цього Указу юридична особа має право застосовувати спрощену систему оподаткування якщо відповідає таким ознакам:

·          є суб’єктом малого підприємництва,

·          створена за будь-якою організаційно-правовою формою,

·          створена за будь-якою формою власності.

Підприємство позивача відповідає вищезазначеним ознакам.

Указ 727 містить заборону для суб’єктів малого підприємництва щодо переходу на спрощену форму оподаткування, обліку та звітності, яка стосується наявності створення статутного фонду такого суб’єкту господарювання за рахунок засновника, юридичної особи, яка не є суб’єктом малого підприємництва, частка у статутному фонді суб’єкта спрощеної форми оподаткування якого перевищує 25 відсотків.

Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 статуту МКП “Центрожилком” засновником та власником підприємства є територіальна громада м. Луганська в особі Луганської міської ради.

Відповідно до п. 3.2 цього статуту майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Луганська.

Відповідно до положень ст. 78 ГК України комунальне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Майно комунального підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Статутний фонд комунального підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб’єкта господарювання.

Статутний фонд підприємства позивача відсутній, тобто не сформований взагалі.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена та зареєстрована у встановленому законом порядку.

Територіальна громада не є юридичною особою та не зареєстрована в якості юридичної особи відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців» від 15.05.03р. № 755.

Таким чином, по-перше, підприємство МКП “Центрожилком” створено не юридичною особою, по-друге, у статутному фонді немає частки, що належить юридичній особі, засновнику цього підприємства, яка не є суб’єктом малого підприємництва, що дорівнює або перевищує 25 відсотків.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що за вимогою про зарахування в якості оплати єдиного податку на наступний період всіх податкових платежів, включно ПДВ, сплачених МКП “Центрожилком”, ним не надано суду жодного доказу щодо періоду, розміру, видів цих податкових платежів тощо, а відтак, ця вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Враховуючи немайновий характер спору, при подачі позову позивач повинен був сплатити державне мито у розмірі 3 грн. 40 коп., а оскільки позивач звернувся з трьома вимогами, дві з яких задоволені, позивачу присуджується відповідно до задоволених вимог судові витрати, пов’язані зі сплатою держмита у розмірі 2 грн. 27 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КАС України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати МКП “Центрожилком”, іден. код 31719318, 91055, м. Луганськ, вул. Пушкіна, 8, суб’єктом підприємницької діяльності, який має право використовувати спрощену систему оподаткування.

3. Зобов’язати Ленінську МДПІ видати МКП “Центрожилком”, іден. код 31719318, 91055, м. Луганськ, вул. Пушкіна, 8, свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2007 року.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача, МКП “Центрожилком”, іден. код 31719318, 91055, м. Луганськ, вул. Пушкіна, 8, судові витрати у розмірі 2 грн. 27 коп.

6. Повернути позивачу зайво сплачену суму за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., оскільки це не передбачено  КАС України, видавши з матеріалів справи відповідне платіжне доручення.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 19.03.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов