ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.2007  року                                                            Справа № 15/481пн

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів          Єжової С.С.

Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання:                                Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                                -Цукер І.Б., представник за дов. №1 від 13.04.07;

-Гайкалов В.О., директор, паспорт серії ЕК №829160,

виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області;

від відповідача:                                -Жабінцева С.В., директор, паспорт серії ЕМ №494559,

виданий 20.01.00 Жовтневим РВ УМВС України

в Луганській області;

-Параднік А.О., представник за дов. б/н від 27.02.07;

від третьої особи:                              -повноважний представник не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Товариства з обмеженою відповідальністю

“Донбасагросервіс”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  12.03.07

по справі                                        №15/481пн (колегія у складі: головуючий суддя –

Пономаренко Є.Ю., суддя –Седляр О.О., суддя –Яресько Б.В.)

за позовом                                        Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо –

комерційна фірма “Донбастеплоенергосервіс”, м. Луганськ

до відповідача:                              Товариства з обмеженою відповідальністю

“Донбасагросервіс”, м. Луганськ

третя особа на стороні

відповідача, що не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору                              Луганське обласне комунальне спеціалізоване

теплозабезпечуюче підприємство

“Луганськтеплокомуненерго”, м. Луганськ

про                                                  усунення перешкод у користуванні

земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року  Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо –комерційна фірма “Донбастеплоенергосервіс”, м. Луганськ (далі за текстом –ТОВ “ВКФ “Донбастеплоенергосервіс”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 04.08.06 б/н про усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою: зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасагросервіс”,             м. Луганськ (далі за текстом –ТОВ “Донбасагросервіс”, відповідач), у 7-ми денний строк звільнити земельну ділянку.

27.02.07 позивач відповідно до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подав до суду першої інстанції уточнення позовних вимог за листом б/н б/д, за якими позивач конкретизував (змінив) позовну вимогу (предмет спору) та просить усунути перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна,  б/н, площею 0,0476 га, яка виділена позивачу в оренду рішенням Луганської міської ради №115/14 від 18.03.98 та передана позивачу на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98 шляхом зобов’язання відповідача звільнити вказану земельну ділянку (т.1, а.с. 147).

Крім того,  позивач 27.02.07 подав до господарського суду Луганської області лист б/д та б/н (т. 2, а.с. 4), в якому ще раз уточнює позовні вимоги та просить вважати остаточними вимоги щодо усунення перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна,  б/н, площею 0,0476 га, яка виділена позивачу в оренду рішенням Луганської міської ради №115/14 від 18.03.98 та передана позивачу на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98 шляхом зобов’язання відповідача звільнити вказану земельну ділянку від належного йому майна, розташованого на земельній ділянці позивача, а саме: вагончику з кабінетами директора і головного інженера, вагончику бухгалтерії і двох бесідок.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.11.06 до справи №15/481пн

у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено –Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство “Луганськтеплокомуненерго”, м. Луганськ.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.03.07 по справі №15/481пн уточнені позовні вимоги позивача задоволенні у повному обсязі, судові витрати покладені на відповідача.

Дане рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 12.03.07 у даній справі, відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу №17/3 від 28.03.07, у якій просить згадане рішення скасувати у частині зобов’язання відповідача звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна, б/н, від належного йому майна, розташованого на земельній ділянці позивача, а саме: вагону, вагону, бесідки, та прийняти нове рішення про відмову у  задоволенні позовних вимог у частині зазначених вимог за пропуском строку позовної давності.

В обґрунтування згаданої апеляційної скарги відповідач зазначає, що, на його думку, при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції були порушені і неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права; неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Позивач та третя особа відзивів на апеляційну скаргу відповідача до Луганського апеляційного господарського суду не подали.

Повноважний представник третьої особи у судове засідання не прибув, хоча усі сторони та третя особа у даній справі були повідомлені Луганським апеляційним господарським судом про час, дату та місце слухання справи №15/481пн та апеляційної скарги відповідача належним чином, що підтверджується матеріалами даної справи.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 04.04.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасагросервіс”, м. Луганськ, №17/3 від 28.03.07 на рішення господарського суду Луганської області від 12.03.07 по справі №15/481пн призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя –Баннова Т.М., суддя –Парамонова Т.Ф.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 11.05.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” та ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суддю Баннову Т.М. у зв’язку з відпусткою виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі №15/481пн та введено до складу колегії суддю Семендяєву І.В.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 04.06.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” та ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суддю Парамонову Т.Ф. у зв’язку з відпусткою виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі №15/481пн та введено до складу колегії суддю Єжову С.С.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами та третьою особою докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 92, 93 Земельного кодексу України користування земельними ділянками здійснюється на праві постійного користування земельною ділянкою (набувається: а) підприємствами, установами та організаціями, що належать до державної та комунальної власності; б) громадськими організаціями інвалідів України, їх підприємствами (об'єднаннями), установами та організаціями), а також на праві оренди (засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності).

Згідно ст. 2 Закону України “Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Знаходженням майна відповідача на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача на підставі договору (який є чинним на даний час та не визнано судом недійсним тощо), позивачу чиняться перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою.

Звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном (земельною ділянкою) як спосіб захисту порушеного права передбачено ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України як припинення дії, яка порушує право.

Захист прав і охоронюваних законом інтересів підприємств і організацій за негаторним позовом здійснюється господарським судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права. Така ж позиція наведена в абз. 2      п. 7 Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України    N01-8/98 від 31.01.01 “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом”.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України та ст. 48 Закону України «Про власність»власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б відповідні порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України “Про власність” положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Позивач у справі є належним користувачем (орендарем) земельної ділянки, розташованої по вул. Клубна у м. Луганську, площею 0,0476 га, на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98, укладеним з виконавчим комітетом Луганської міської ради, що підтверджується матеріалами справи. На час вирішення спору у даній справі договір оренди є чинним та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що на частині земельної ділянки, яка має знаходитися у правомірному користуванні позивача насправді знаходиться майно відповідача без належних правових підстав.

Відповідач, наданими суду письмовими поясненнями від 12.03.07 №17/4, поясненнями своїх представників, матеріалами інвентаризації та іншими наданими до справи документами, підтвердив розміщення на земельній ділянці по вул. Клубна у м. Луганську, площею 0,0476 га, свого майна, а саме: двох вагонів і двох бесідок (дерев'яної та металевої).

На вимогу суду першої інстанції було проведено обстеження земельної ділянки площею 0,0476 га, розташованої по вул. Клубна у м. Луганську, що знаходиться у користуванні позивача на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98.

За результатами такого обстеження комісією у складі: заступника начальника Управління Луганської міської ради з питань регулювання земельних відносин Молотова В., головного спеціаліста-юрисконсульта управління Луганської міської ради з питань регулювання земельних відносин Кобзар Г., головним інженером Луганського комунального землевпорядного підприємства Нєрушимцевим В., складено та підписано акт обстеження земельної ділянки, площею 0,0476 га, за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна від 12.03.07.

Згідно даного акту обстеження встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовані: частина рампи (металева), вагон, частина вагону, фонтан, бесідка (металева), бесідка (дерев'яна), частина кам'яної огорожі.

Також, вказані обставини підтверджуються планом земельної ділянки, розробленим Луганським комунальним землевпорядним підприємством (т. 1, а.с. 128), на якому графічно зображено земельну ділянку, що перебуває в оренді у позивача, та на якій розміщено: два вагони, один з яких повністю знаходиться на даній земельній ділянці, інший стоїть через межу на двох земельних ділянках, у тому числі частково на земельній ділянці позивача; дві бесідки.

Підтверджуючи наведені обставини щодо знаходження свого майна: двох вагонів і двох бесідок (дерев'яної та металевої) на земельній ділянці, площею 0,0476 га, розташованої по вул. Клубна у м. Луганську, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав застосування при вирішенні даного спору строку позовної давності.

Мотивуючи необхідність застосування строку позовної давності та як наслідок відмову у позові, відповідач посилається, зокрема, на наступне. За положеннями ст. 50 Закону України “Про власність”, власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння та на такі вимоги встановлена трирічна позовна давність. Також відповідач вказує на те, що ст. 71 Цивільного кодексу УРСР встановлена позовна давність у 3 роки. При цьому, відповідач зазначає, що право на позов у позивача виникло у 1998 році та строк позовної давності закінчився у 2001 році. Як наслідок за вказаними доводами відповідач, посилаючись на ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення з неї майна відповідача.

Доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності обгрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, виходячи з нижчевикладеного.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Цивільного кодексу УРСР сімейні, трудові, земельні, гірничі, водні, лісові відносини, а також відносини в колгоспах, що випливають з їх статуту, регулюються відповідно сімейним, трудовим, земельним законодавством, законодавством про надра, водним, лісовим і колгоспним законодавством.

Земельні кодекси України (чинні протягом періоду, на який вказує відповідач) не містять положень щодо строку позовної давності до негаторних позовів про усунення порушень права користування землею.

Відповідно до пунктів 2 і 5 статті 48 Закону України “Про власність” власник та користувач можуть звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов’язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов).

Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об’єктивно порушували права власника і були протиправними. Позовна давність до відповідних вимог не застосовується, оскільки правопорушення триває у часі.

Наведена правова позиція також зазначена в абзаці 2 пункту 7 Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України №01-8/98 від 31.01.01 “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом”.

Даний висновок є обґрунтованим, логічним і законним.

При цьому, також слід відзначити, що відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд, нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Так, у даному випадку, нездійснення протягом певного часу позивачем права на судовий захист у спосіб заявлення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом звільнення майна відповідача не мало за наслідок припинення права користування (оренди) земельної ділянки за договором, і законом інше не передбачено.

Таким чином, судова колегія вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна, площею 0,0476 га, яка перебуває у користуванні позивача на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98, шляхом зобов'язання відповідача звільнити вказану земельну ділянку від належного йому майна, розташованого на земельній ділянці, а саме: двох вагонів і двох бесідок, правильно визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що господарським судом Луганської області по даній справі прийнято рішення від 12.03.07, яке відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування цього рішення.

За таких обставин, судовою колегією рішення господарського суду Луганської області від 12.03.07 у справі №15/481пн залишається без змін, а апеляційна скарга відповідача від 28.03.07 №17/3 –без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у розмірі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги  (відповідача у справі) –Товариство з обмеженою відповідальністю “Донбасагросервіс”,    м. Луганськ.

У судовому засіданні за згодою представників позивача та відповідача оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасагросервіс”,       м. Луганськ, від 28.03.07 №17/3 на рішення господарського суду Луганської області від 12.03.07 у справі №15/481пн залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 12.03.07 по справі №15/481пн залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (відповідача у справі) –Товариство з обмеженою відповідальністю “Донбасагросервіс”,             м. Луганськ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             К.І. Бойченко

Суддя                                                                                С.С. Єжова

Суддя                                                                                І.В. Семендяєва