ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.05.07
Справа  № 9/340-4694 (8/283-4216)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний
господарський суд в складі   колегії:

Головуючої           Дубник О.П.

суддів          Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі судового
засідання          Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну
скаргу  Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 01.03.07р. №16394/7/10-015

на рішення   господарського суду Тернопільської області
від 01.02.2007р.

у справі         №9/340-4694

за позовом
Тернопільської ОДПІ, м.Тернопіль

до відповідача 1:   Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи (далі СПД) ОСОБА_1, м.Тернопіль

до відповідача 2:
Приватного малого підприємства (далі ПМП) «Терно-маркет», м.Чернівці

про          визнання недійсним господарського зобов'язання, яке
виникло між СПД ОСОБА_1 та ПМП «Терно-маркет»на підставі усної угоди
купівлі-продажу від 06.07.05р., на підтвердження якої виписано податкову
накладну НОМЕР_1 на суму 24000 грн.; стягнення одержаного за таким господарським
зобов'язанням в доход держави

за участю
представників

від
позивача -не
з'явився;

від відповідача  1 -ОСОБА_2
-представник (дов. у справі);

від відповідача 2 -не з'явився.

Права  та
обов'язки  згідно  ст.22 ГПК
України роз'яснено, заяв  про  відвід
суддів  не  поступало.

Сторони
належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, докази чого
знаходяться в матеріалах справи.

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 01.02.2007р. у справі
№9/340-4694 (суддя Л.В.Кропивна) в позові Тернопільської ОДПІ до СПД ОСОБА_1 та
ПМП «Терно-маркет»про  визнання недійсним
господарського зобов'язання, яке виникло між СПД ОСОБА_1 та ПМП
«Терно-маркет»на підставі усної угоди купівлі-продажу від 06.07.05р., на
підтвердження якої виписано податкову накладну НОМЕР_1 на суму 24000 грн.;
стягнення одержаного за таким господарським зобов'язанням в доход держави
відмовлено.

Рішення
суду мотивована ст.41 Конституції України, ч.1 ст.207, ч.1 ст.208, ч.1 ст.238,
ст.250 Господарського кодексу України, ч.1 ст.18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», на підставі яких
місцевим господарським судом зроблено висновок про безпідставність вимог
позивача, оскільки господарське зобов'язання, яке виникло між ПП ОСОБА_1 та ПМП
«Терно-маркет»на підставі усної угоди купівлі-продажу від 06.07.05р., сторонами
виконане повністю, а сам факт несплати податків ПМП «Терно-маркет»не тягне за
собою недійсність всіх угод, укладених цим підприємством з моменту його
державної реєстрації, тому підстави для застосування до відповідачів наслідків,
передбачених ст.208 ГК України, відсутні.

З
мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, Тернопільська ОДПІ оскаржила рішення
суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права,
зокрема, наполягаючи на тому, що спірне господарське зобов'язання, що виникло
між відповідачами на підставі усної угоди купівлі-продажу від 06.07.05р. на
загальну суму 24000 грн., вчинені останніми не в рамках проведення фінансово-господарської
діяльності, а з метою незаконного формування податкового кредиту та зменшення
сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які підлягають до
сплати, тобто спірне господарське зобов'язання останніх є такими, що вчиненні з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Враховуючи
наведене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду та задоволити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши
представника відповідача 1, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги,
суд встановив наступне:

відповідно  до
позовної заяви Тернопільська ОДПІ просить на підставі ст.67 Конституції
України, ст.ст.1, 12, 37 ГПК України, ст.2, п.11 ст.10 Закону  України «Про державну податкову службу
України»від 04.12.1990р. №509-ХІІ (далі Закон №509-ХІІ), ст.ст.207, 208  Господарського кодексу України (далі ГК)
визнати недійсним господарське зобов'язання, яке виникло між ПП ОСОБА_1 та ПМП
«Терно-маркет»на підставі усної угоди купівлі-продажу від 06.07.05р., на
підтвердження якого виписано податкову накладну НОМЕР_1 на суму 24000 грн., як
укладене з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, з
умислом на приховування та несплату податків від господарської діяльності, та
просить стягнути все одержане відповідачами за таким господарським
зобов'язанням в доход держави.

Як
вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд розглянув даний  спір та виніс спірне рішення за правилами ГПК
України про відмову в позові

Господарський
суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до
господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;
прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в
інтересах держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Підвідомчість
справи господарським судам визначено у ст.12 вказаного Кодексу.

Однак,
з 01.09.05р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі
КАС України).

Як
зазначено у ч. 2 ст.4 КАС, юрисдикція адмі ністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом уста новлений інший
порядок судового вирішення, а згідно п.4 ч.1 ст.17 цього Кодексу компетенція
адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випад ках, установлених законом.

До
функцій державних податкових інспекцій, які згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України є
суб'єктами владних повноважень в розумінні вимог даного Кодексу,  належить звернення в суди з позовами до
підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стяг нення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших
випадках -коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про
стягнення заборгованості перед бюдже том і державними цільовими фондами за
рахунок їх майна (п.11 ч.1 ст.10 Закону № 509-ХІІ).

Відповідно
до приписів ч.2 ст.50 КАС позивачем в адміністра тивній справі можуть бути,
зокрема, суб'єкти влад них повноважень.

Як
встановлено в п.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень КАС України до
початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким
чином, враховуючи вищенаведені норми права, даний спір належить до компетенції
адміністративних судів України і його відповідно слід розглядати за правилами
КАС України.

Згідно
ст.111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи
апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду
є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального
права.

Також
господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України (п.1 ч.1 ст.80 ГПК України).

З
огляду на викладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої
інстанції, задовольняє апеляційну скаргу податкового органу частково та
припиняє провадження у цій справі, а оскаржуване рішення суду скасовує.

На
підставі вищевикладеного, керуючись  п.1
ч.1 ст.80, ст.ст.103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити
частково. Рішення господарського Тернопільської області від 01.02.07р. у цій
справі скасувати і провадження у цій справі припинити.

2.          Постанова суду набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно
ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Головуюча-суддя
О.П. Дубник

суддя
Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець