СУД
ПОСТАНОВА

16.04.07р.

Справа № А23/47

За позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Нікополь, Дніпропетровської області

до  Нікопольської об'єднаної державної податкової
інспекції, м. Нікополь,Дніпропетровської області

про
визнання протиправним і нечинним податкового повідомлення-рішенняНОМЕР_1

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 підприємець, паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 - представник.ІНФОРМАЦІЯ_2

Від відповідача: Кріцька А.В.-
головний державний податковий ревізор - інспектор відділу, дов. від 31.01.07 №
18

Мотов В.О. - державний податковий
інспектор відділу, дов. від 04.0206 № 10

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом з
урахуванням поданої 20.02.07 заяви про доповнення до адміністративного позову
та просить визнати протиправним і нечинним податкове
повідомлення-рішенняНОМЕР_1, а також неправдивими відомості, викладені в акті
Нікопольської ОДПІ НОМЕР_2 про результати планової виїзної документальної
перевірки дотримання податкового законодавства підприємця ОСОБА_1 за період
діяльності з 01.04.05 по 31.03.06, про надходження на розрахунковий рахунок
підприємця ОСОБА_1НОМЕР_3 в Нікопольському відділенні АКБ
"Укрсоцбанк" коштів (у вигляді обігових коштів та внесення
власних   заощаджень) від громадянина
ОСОБА_1 для подальшого використання у господарській діяльності в загальній сумі
403460,00 грн, згідно виписок банку і квитанції до приходних ордерів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
в акті перевірки викладено недостовірні факти, зроблені донарахування податку з
порушенням діючого податкового законодавства.

Так, в акті перевірки є посилання
на виписки банку та квитанції до прибуткових ордерів, але не вказані конкретні
первісні документи, що є підставою для донарахування податку на доходи фізичних
осіб, твердження відповідача про внесення на розрахунковий рахунок позивача від
іншої особи фінансової допомоги, яка на момент перевірка не була повернута, є
безпідставним, не підтверджено ніякими документами.

Відповідач проти позову заперечує,
посилається на те, що під час перевірки було встановлено порушення позивачем
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян", ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб", а саме: занижено суму валового доходу за 2005 рік та перший квартал
2006 року в результаті не включення до валового доходу сум коштів, отриманих на
розрахунковий рахунок від громадянина ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В  :

22.06.06 Нікопольською об'єднаною
державною податковою інспекцією (відповідачем)
НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1, яким визначено
суму податкового зобов'язання позивачу за платежем податок з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 49974,80 грн.

Підставою для винесення зазначеного
податкового повідомлення-рішення є акт відповідача НОМЕР_2 про результати
планової виїзної документальної перевірки дотримання податкового законодавства
позивача за період діяльності з 01.04.05 по 31.03.06.

Під час перевірки встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_1 перебуває на загальній системі
оподаткування.

Облік доходів та витрат в
перевіряємому періоді вів неналежним чином: сума валового доходу за 2005 рік
занижена на 250440,00 грн., за І квартал 2006 року -на 153020,00 грн. за
рахунок не включення сум коштів, отриманих на розрахунковий рахунок підприємця
ОСОБА_1 від громадянина ОСОБА_1 для подальшого використання у фінансово-господарській
діяльності, внесених як обігові кошти та власні заощадження.

Такі висновки зроблені
відповідачем, виходячи з положень ст.51 Цивільного кодексу України, Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств" в частині порядку
визначення валового доходу платника податку, відповідно до якого до складу
валового доходу включаються суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному періоді, суми поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на
кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку
(пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону).

За результатами перевірки визначено
валовий доход позивача за 2005 рік в сумі 812680,40 грн., сукупний оподатковуваний
доход за 2005 рік -250647,00 грн. За І квартал 2006 року визначено валовий
доход в сумі 312255,17 грн., сукупний оподатковуваний доход -153051,96 грн.

На підставі викладеного,
відповідачем донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької
діяльності за 2005 рік в сумі 30577,20 грн., за І квартал 2006 року -19397,60
грн.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулюються
розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 року № 13-92
"Про прибутковий податок з громадян" з урахуванням положень пункту
9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно пп.9.12.1 п.9.12 ст. 9
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту.

Одночасно підпунктом 9.12.2 пункту
9.12 статті 9 цього закону передбачено, що якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті
9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами,
встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами
підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"
оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року
від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

При цьому оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у
грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Виходячи із аналізу зазначених
правових норм, вбачається, що ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян",
яка є спеціальною  нормою з питань
оподаткування доходів фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності,
визначає валовий доход суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
виключно як виручку у грошовій та натуральній формі і не пов'язує порядок
визначення цього валового доходу (виручки) з положеннями Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств", внаслідок чого суд вважає
помилковим застосування позивачем норм п.1.22 ст.1, п.4.1 ст.4 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" при обчисленні суми валового
доходу позивача від здійснення ним підприємницької діяльності.

Крім того, виходячи  з поданих сторонами доказів, суд вважає, що
відповідачем зроблений помилковий висновок про одержання позивачем
безповоротної фінансової допомоги, який ґрунтується лише на визначенні в
банківських виписках та квитанціях до приходних ордерів, за якими здійснювалось
зарахування готівкових коштів на рахунок позивача, призначення платежу -
"внесення власних заощаджень" та "поповнення обігових
коштів" без встановлення фактичної природи зазначених коштів.

Згідно даних на долучених до
матеріалів справи копій квитанцій готівкові кошти на рахунок позивача -  приватного підприємця ОСОБА_1 вносились
приватним підприємцем ОСОБА_1 через гр. ОСОБА_1, тобто однією і тою ж особою.

В результаті дослідження в судовому
засіданні поданих позивачем додаткових документів, копії яких залучені до
матеріалів справи, вбачається, що правова природа внесених позивачем на свій
розрахункових рахунок грошових коштів має інший характер, ніж визначено
відповідачем.

Докази того, що зазначені
відповідачем в акті перевірки грошові кошти, внесені позивачем за рахунок
власних заощаджень на банківський рахунок позивача для поповнення обігових
коштів, є виручкою позивача, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані,
у зв'язку з чим суд вважає, що спірні кошти не є валовим доходом та не можуть
змінювати обов'язки позивача щодо сплати податку на доходи фізичних осіб.

На підставі викладеного суд вважає,
що податкове повідомлення-рішенняНОМЕР_1 винесено неправомірно, позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання
неправдивими відомостей, викладених відповідачем в акті перевірки НОМЕР_2,  суд вважає, що провадження у цій частині
підлягає закриттю,  виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на спори фізичних чи
юридичних  осіб  із
суб'єктом  владних повноважень
щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 6 Розділу VІІ Прикінцевих
та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України
встановлено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних
судів господарські суди вирішують за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України ті адміністративні справи, які підвідомчі господарським
судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року.

Підвідомчість  -це визначена законом сукупність повноважень
судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України в редакції на момент набрання чинності  Кодексу адміністративного судочинства України
господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах про визнання
недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, якщо ці акти не
відповідають законодавству і порушують права та охоронювані законом інтереси
підприємств та організацій.

При цьому під актом державного чи
іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів -офіційний
письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Акт НОМЕР_2, складений відповідачем
за результатами проведеної планової документальної перевірки позивача з питання
дотримання вимог податкового законодавства,
- це, як зазначено в п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженому наказом Державної
податкової адміністрації України від 10.08.2005
№ 327,  є документ, який стверджує
факт проведення невиїзної документальної
або  виїзної  планової
чи  позапланової перевірки
фінансово-господарської  діяльності  суб'єкта господарювання  і
є  носієм  доказової
інформації  про  виявлені порушення  вимог
податкового,  валютного  та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

З огляду на викладене, акт
відповідачаНОМЕР_4 не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення
в розумінні ст.17 КАС України, акту -  в
розумінні ст.12 ГПК України, внаслідок чого відомості, зазначені в такому акті,
не можуть бути оскаржені в господарському суді в порядку адміністративного
судочинства.

Розгляд таких справ віднесений до
юрисдикції місцевих загальних судів.

Також суд не вбачає підстав для
задоволення вимог позивача про врахування в складі судових витрат суми 60,00
грн., сплаченої позивачем згідно квитанції № 5844 від 21.03.07, на користь
Нікопольської філії КБ "Приватбанк" як комісії за надання виписки про
видачу кредиту на виконання вимоги суду про надання додаткових доказів,
оскільки ці витрати не підпадають під судові в розумінні ст.87 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.94, п.1 ч.1 ст.157,
ст.ст.160-163   Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової
інспекції, м. Нікополь, Дніпропетровської областіНОМЕР_1.

В частині визначення неправдивими
відомостей викладених в акті Нікопольської об'єднаної державної податкової
інспекції, м. Нікополь, Дніпропетровської області НОМЕР_2 про надходження на
рахунок підприємця ОСОБА_1НОМЕР_3 в Нікопольському відділенні АКБ
"Укрсоцбанк" коштів від громадянина ОСОБА_1 для подальшого
використання у господарській діяльності в загальній сумі 403460,00 грн
провадження у справі закрити.

Стягнути з державного бюджету на
користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь, Дніпропетровської
області  3,40 грн судового збору.

Видати виконавчий лист.

В частині відшкодування в складі
судових витрат суми 60,00 грн відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

21.05.04

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна