Харківський апеляційний господарський суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

адміністративна                                                      Головуючий по 1-й інстанції

справа № АС-13/442-06                                          суддя  Водолажська Н.С.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя Олійник В.Ф.

13 лютого  2006 р.                                                                м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Кравець Т.В., Істоміної О.А.

при секретарі –Кобзевій Л.О.

за участю представників:

позивача –Бойко О.О., Дмитрієв І.Ю.

1-го відповідача –Рева Д.М.

2-го відповідача- Барабицька Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації у Харківській області  (вх.№155Х/2-5) та апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова  (вх.№ 190Х/2-5)

на постанову господарського суду Харківської області від 23.11.2006 року по адміністративній справі № АС-13/442-06

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Харківський завод “Електропобутприлад”, м. Харків

до 1. Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова та

до 2. Державної податкової адміністрації у Харківській області

про визнання нечинним рішення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2006 року Відкрите акціонерне товариство “Харківський завод “Електропобутприлад”, м. Харків (далі ВАТ “Харківський завод “Електропобутприлад”) звернулось в суд з позовом та доповненнями до нього, до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова  (далі ДПІ у Червонозаводському районі) та  Державної податкової адміністрації у Харківській області (далі ДПА у Харківській області) в якому просив визнати нечинними податкові повідомлень-рішень ДПІ у Червонозаводському районі від 15.05.06 р. №/0 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 16122,14 грн., № /0 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту с 0,8 до норм амортизації в розмірі 2886,81 грн., № /0 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 237485,74 грн., № /0 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 96888,96 грн., №/0 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 2367,79 грн., №/0 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 49,35 грн., №/0 про застосування фінансових санкцій по податку з власників транспортних засобів в розмірі 5557,93 грн., від 09.06.06 р. №/1 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 6967,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту с 0,8 до норм амортизації в розмірі 550,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 176902,07 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 71422,16 грн., № /1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 1817,29 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 42,48 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6532,77 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю (20%) в розмірі 4156,02 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю (10%) в розмірі 318,72 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 3164,9 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку (20%) в :озмірі 377,25 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку (10%) в розмірі 58,1 грн., № /1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 06,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища (10%) в розмірі 6,27 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по податку з власників транспортних засобів в розмірі 2143,67 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 136,2 грн., від 22.08.06 р. №/2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 12297,8 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 209735,87 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 92543,1 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2468,22 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 2,06 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 7030,13 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 1274,9 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 318,72 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2695,5 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 103,0 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 41,78 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 4,31 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток (20%) в розмірі 394,0 грн., а також рішення ДПА у Харківській області за результатами розгляду повторної скарги № 2998/10/25-010 від 14.08.06 р. як неправомірні, посилаючись на положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та численні невідповідності в розрахунках фінансових санкцій.

Постановою господарського суду Харківської області від 23.11.2006 року по адміністративній справі №АС-13/442-06 позовні вимоги було задоволено частково. Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова від 09.06.06 р. №/1 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 6967,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту с 0,8 до норм амортизації в розмірі 550,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 176902,07 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 71422,16 грн., № /1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 1817,29 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 42,48 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 6532,77 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю (20%) в розмірі 4156,02 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по платі за землю (10%) в розмірі 318,72 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 3164,9 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку (20%) в розмірі 377,25 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку (10%) в розмірі 58,1 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 06,0 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища (10%) в розмірі 6,27 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій по податку з власників транспортних засобів в розмірі 2143,67 грн., №/1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 136,2 грн., від 22.08.06 р. №/2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 12297,8 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 209735,87 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 92543,1 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2468,22 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 2,06 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 7030,13 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 1274,9 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по платі за землю в розмірі 318,72 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2695,5 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 103,0 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по комунальному податку в розмірі 41,78 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по збору на охорону навколишнього середовища в розмірі 4,31 грн., №/2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток (20%) в розмірі 394,0 грн. Визнано нечинним рішення ДПА Харківської області за результатами розгляду повторної скарги №2998/10/25-010 від 14.08.06 р. В решті вимог в позові відмовлено. Стягнуто з державного бюджету України на користь ВАТ "Харківський завод "Електропобутприлад" 3, 40 грн. судового збору.

В апеляційних   скаргах ДПІ у Червонозаводському районі та ДПА у Харківській області ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняття нової ухвали про задоволення позову з посиланням на те,  що  суд  першої  інстанції неповно з'ясував суттєві обставини справи, дав невірну оцінку  зібраним  доказам,  висновки  суду  не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права,  внаслідок чого судом постановлено незаконну та необґрунтовану постанову.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 195 КАС України, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення виходячи із наступного.

Як видно із матеріалів справи судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень - рішень став акт № 145/233/14310678 від 06.05.06 р. виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання підприємством позивача вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.03 р. по 31.12.05 р.

В акті перевірки вказано, що при перевірці своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання за період з 01.01.01 р. по 01.10.03 р. з урахуванням дії мораторію з 11.02.03 р. по 16.12.05 р. за даними службових записок відділу оподаткування юридичних осіб, сектору адміністрування ПДВ відділу оподаткування юридичних осіб, сектору адміністрування платежів за землекористування, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту складає 2886,8 грн., за несвоєчасну сплату податку на прибуток складає 16122,14 грн., за несвоєчасну сплату ПДВ складає 197373,04 грн., за несвоєчасну сплату комунального податку складає 1778,57 грн., за несвоєчасну сплату плати за землю складає 58641,93 грн. та збору за забруднення навколишнього середовища складає 47,28 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.1.4. Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні планової виїзної перевірки складається один зведений акт планової перевірки. Складовими частинами  зведеного акта планової виїзної перевірки можуть бути довідки з окремих питань, які за необхідності складаються посадовими особами податкового органу як з окремого питання плану перевірки, так і з декількох питань плану перевірки. Довідка з окремих питань - службовий документ, який складається за рішенням керівника перевірки в ході проведення планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені (не виявлені) порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання з окремих питань плану перевірки. Відповідно до вимог Порядку, довідка з окремих питань підписується посадовими особами податкового органу, які здійснили перевірку, та погоджується з посадовими особами суб'єкта господарювання.

Відповідно до п.1.7. Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Статтею 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" передбачено, що для участі в перевірці перевіряючі в обов'язковому порядку повинні мати належним чином оформлене направлення на перевірку.

Судом першої інстанції було встановлено, що службові записки (до матеріалів справи не надавалися, але їх наявність сторонами не оспорюється) оформлювалися не як довідки до акту перевірки. Крім того, працівники, які складали ці службові записки, діяли не за рішенням керівника перевірки і не отримували направлення на дану перевірку. Тобто суд першої інстанції вважає, що перевіряючі не мали права посилатися на службові записки як на документи, якими належним чином засвідчуються факти порушень.

Оскільки в акті перевірки відсутні дані про дослідження документів первинного бухгалтерського та податкового обліку стосовно дати виникнення зобов'язань та фактичної їх оплати, дані висновки не можуть розцінюватися як докази.

Першим відповідачем разом з поясненнями від 01.11.06 р. надані розрахунки штрафних санкцій, які начебто є додатком до акту перевірки, але в жодному з них не вказано, що вони є додатками саме до акту від 06.05.06 р. Зважаючи на те, що представники сторін не заперечують проти того, що саме ці розрахунки були використані при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції прийняв їх як докази проведення розрахунків.

Як вбачається з наданих документів, на підставі розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по податок на прибуток першим відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 16122,14 грн. Позивач скористався правом адміністративного оскарження даного рішення і направив до ДПІ Червонозаводського району скаргу від 24.05.06 р. Рішенням від 09.06.06 р. про результати розгляду скарги вищевказане податкове повідомлення-рішення було скасоване в частині визначення штрафних санкцій в розмірі 9155,14 грн. на тих підставах, що санкції в цій сумі були застосовані в період дії договору про розстрочення податкового боргу № 22 від 17.08.01 р.16122,14-

З урахуванням положень п. 6.4.1 „б" та п. 6.4.3 ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", які встановлюють, що податкове повідомлення вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання   (пені   і   штрафних   санкцій)   або   податкового   боргу   внаслідок  їх адміністративного оскарження і при цьому податкове повідомлення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу, податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. вважається відкликаним з 09.06.06 р. За таких обставин у позивача не було підстав для включення до позову вимог про визнання його нечинним, а тому позов в цій частині було залишено місцевим господарським судом без задоволення.

За результатами розгляду скарги податковим органом було прийняте нове податкове повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 6967,0 грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що в наданому розрахунку фінансових санкцій дійсно були включені проведені підприємством платежі у виконання договору про розстрочення податкового боргу №22. Але, як встановлено судом першої інстанції, розмір цих платежів дорівнює 10190,41 грн. Фінансові санкції Представником першого відповідача ні у відзиві на позов, ні в подальших поясненнях не надали пояснень щодо визначення суми фінансових санкцій у розмірі 9155,14 грн..

Суд першої інстанції також зазначив, що при розрахунку фінансових санкцій в розмірі 985,0 грн. перший відповідач включив проведений підприємством платіж від 09.08.01 р. в погашення узгодженого податкового зобов'язання по декларації від 04.05.01 р.

Судом першої інстанції також встановлено, що першим відповідачем не взяті до уваги положення ст. 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки для визначення податкового зобов'язання по застосованим фінансовим санкціям ним пропущений строк у 1095 днів, а прийняття податкового повідомлення-рішення через 5 років стосовно нарахування санкцій по даному платежу не відповідає принципу розумності строку прийняття рішення з цього питання.

В даний розрахунок санкцій першим відповідачем включені платежі по податковим зобов'язанням, які узгоджені при подачі податкових декларацій від 10.02.03 р. (платіж в сумі 2200,0 грн. від 16.12.05 р.) та від 05.08.03 р. (платіж в сумі 3400,0 грн. 19.11.03 р.).

Проте першим відповідачем не було взято до уваги те, що ухвалою Господарського суд/ Харківської області від 11.02.03 р. по справі № Б-23/21-03 був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію заборонити стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції перший і другий відповідачі наполягали на тому, що застосування санкцій проведено після того, як ухвалою Господарського суду від 16.12.05 р. було припинено провадження по справі № Б-23/21-03 і припинена дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Слід відмітити, що дані твердження не враховують того, що згідно зі ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" термін „мораторій на задоволення вимог кредиторів" вживається в цьому Закону у тому значенні, що це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі, про що зазначається в ухвалі Господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Відповідно до абзацу  2 ч. 4 ст.1 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Вказана норма визначає конкретний період, протягом якого не нараховується штраф і пеня, тобто, за змістом цієї норми боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються. (Постанова Верховного Суду України від 28.09.04 р. по справі № 24/127).

З цих підстав оскаржене податкове повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р. прийняте першим відповідачем без врахування норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам.

При подальшому оскарженні позивачем була направлена скарга від 19.06.06 р. до ДПА Харківської області. Рішенням від 14.08.06 р. про результати розгляду повторної скарги було скасоване податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.05.06 р. в .частині застосування фінансових санкцій в розмірі 50% від несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 3824,34 грн. та донараховані фінансові санкції в розмірі 394,0 грн.

Позивачем було надано рішення ДПА Харківської області від 14.08.06 р. (копія залучена до матеріалів справи), з якої вбачається, що, скарга підприємства від 19.06.06 р. включала вимоги про перегляд податкового повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р. і жодним чином не стосувалися податкового повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. Проте в резолютивній частині рішення другого відповідача відсутні дані про те, що при розгляді скарги зроблений висновок стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення № /1 від 09.06.06 р.

Відповідно приписам п. 5.2.2 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, який зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення за цією скаргою.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Як встановлено судом першої інстанції, рішення ДПА Харківської області не є мотивованим рішенням по скарзі в частині вимог підприємства про перегляд податкового повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р. Зважаючи на те, що платник податків не включав у скаргу вимоги про перегляд податкового повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р., то при прийнятті рішення другий відповідач вийшов за межи наданих йому повноважень, оскільки розширив на свій розсуд межи скарги, а тому рішення про результати розгляду скарги від 14.08.06 р. в цій частині були визнані судом першої інстанції  неправомірними.

З огляду на вказане, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що по скарзі підприємства в частині перегляду податкового повідомлення-рішення № /1 від 09.06.06 р. не було прийняте мотивоване рішення, а тому скарга в цій частині вважається задоволеною на користь платника і у останнього були відсутні підстави для включення цієї вимоги до позову.

З урахуванням рішення ДПА Харківської області від 14.08.06 р. першим відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення-рішення № /2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток в розмірі 12297,8 грн. Але другим відповідачем не були взяті до уваги приписи п. 6.6 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається, а на суму такого збільшення надсилається окреме податкове повідомлення.

Оскільки за результатами розгляду повторної скарги фактично відбулося збільшення розміру застосованих фінансових санкцій в порівнянні з даними, які містяться в податковому повідомленні-рішенні №/1 від 09.06.06 р. (податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. є відкликаним), то оскаржене в даному проваджені податкове повідомлення-рішення №/2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 12297,8,0 грн. прийняте першим відповідачем всупереч приписам наведеної норми,  податкове повідомлення-рішення було визнано неправомірним, а позов в цій частині задоволено.

З урахуванням вищенаведених обставин, податкове повідомлення-рішення №/2 про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток (20%) в розмірі 394,0 грн. було визнано нечинним.

Також позивачем до позову були включені вимоги про визнання нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту с 0,8 до норм амортизації в розмірі 2886,81 грн.

Статтею 14 Закону України „Про систему оподаткування" наведений вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів) і дана норма не визначає окремим податком податок на прибуток, отриманий за рахунок понижуючого коефіцієнта.

Крім того, підстави для перерахування частини податку на прибуток до державного бюджету визначалися п. 22.4 ст. 22 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" і розповсюджувалися лише на 2000 бюджетний рік включно. Але дана норма була виключена на підставі Закону України № 1957-ІЧ/ від 01.07.04 р. Дана норма містила положення стосовно того, що суми амортизаційних відрахувань визначаються та враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в порядку, встановленому п. 3.1 ст. З Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", яка в свою чергу визначає, що об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з п. 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених ст. 5 цього Закону та на суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із ст. 8 і ст. 9 цього Закону.

З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у перевіряючих були відсутні правові підстави визнавати ці платежі окремим податком. Оскільки фінансові санкції в порядку п. 17.1.7 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" можуть бути застосовані лише за порушення строків, встановлених цим Законом, для сплати податків (зборів), то у першого відповідача не було законних підстав для нарахування окремих фінансових санкцій за частину зобов'язань по податку на прибуток.

За таких обставин оскаржене податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.05.06 р. було визнано неправомірним.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження і направив до першого відповідача первинну скаргу від 24.05.06 р., за результатом розгляду якої податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. було скасоване в частині застосування фінансових санкцій в розмірі 2336,81 грн. у зв'язку з тим, що в розрахунок були включені платежі в період дії договору про розстрочення, а тому воно вважається відкликаним в розумінні ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" і місцевий господарський суд прийшов до висновку, що у позивача не було законних підстав включати його до позову, а тому позов в цій частині було залишено без задоволення.

За результатами розгляду скарги першим відповідачем було прийняте нове податкове повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток, одержаного за рахунок понижуючого коефіцієнту с 0,8 до норм амортизації в розмірі 550,0 грн.

Відповідно наданому розрахунку за порушення строків проведення платежів за договором про розстрочення, санкції складають 2395,06 грн., що не відповідає висновкам рішення першого відповідача про результати розгляду скарги.  З яких підстав першим відповідачем податкове повідомлення-рішення скасоване лише на 2336,81 грн. (розбіжності складають 58,25 грн.) представником першого відповідача  не надано.

При подальшому оскарженні позивач направив скаргу до ДПА Харківської області від 19.06.06 р. Рішенням другого відповідача від 14.08.06 р. було скасоване податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р., але дане податкове повідомлення-рішення не включалося до скарги, а тому  підстав у другого відповідача щодо його перевірки не було.

Позивачем до позову також були включені вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 237485,74 грн., яке підприємством було оскаржено від 24.05.06 р. і щодо якого рішенням від 09.06.06 р. першого відповідача за результатами розгляду скарги вищевказане податкове повідомлення-рішення було скасоване в частині застосування санкцій в розмірі 6532,77 грн. (20%), 3164,9 грн. (10%) у зв'язку із застосуванням їх в період дії договору про розстрочення податкового боргу №22 від 17.08.01 р. І цим же рішенням до підприємства були застосовані фінансові санкції в порядку п. 17.1.7 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в розмірі 6532,77 грн. (20%) та в розмірі 3164,9 грн. (10%). Щодо донарахованих санкцій перший відповідач пояснень не надав.

Але, податкове повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. вважається відкликаним і у позивача не було належних підстав включати його до позову, а тому позов в цій частині був залишений судом першої інстанції без задоволення.

На підставі результатів розгляду скарги першим відповідачем були прийняті нові податкові повідомлення-рішення від 09.06.06 р. №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 176902,07 грн. (50%), № /1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 6532,77 грн. (20%), №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 3164,9 грн. (10%) на загальну суму 186599,74 грн.

Як вбачається з наданого першим відповідачем розрахунку фінансових санкцій по ПДВ, вони застосовані в період дії договору №22 про розстрочення боргу на суму 56424,3 грн., тоді як за результатами розгляду скарги фінансові санкції фактично зменшені на 50886,0 грн., пояснень щодо різниці між даними розрахунку та даними рішення перший відповідач не надав.

Місцевим господарським судом також було встановлено, що при розрахунку фінансових санкцій перший відповідач включав суми по зобов'язанням, які виникли за період 2001 р. по 06.05.03 р. і були сплачені також у ці періоди, що суперечить приписам ст. 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Також в розрахунок санкцій першим відповідачем були взяті суми, вказані в довідках про зміну задекларованих сум у зв'язку з помилкою, тоді як відповідно приписам п. 17.1.7 ст. 17 Закону підставою для її застосування є порушення платником податків строків проведення платежів, встановлених саме цим Законом. Внесення змін у податкову декларацію не передбачено у вказаній нормі як встановлений Законом строк проведення платежів по ПДВ, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що  вказані нарахування здійснені при довільному тлумаченні норм спеціального законодавства.

За таких обставин оскаржені в даному провадженні податкові повідомлення-рішення від 09.06.06 р. №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 176902,07 грн. (50%), №/1 про застосування фінансових санкцій х ПДВ в розмірі 6532,77 грн. (20%), №/1 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 3164,9 грн. (10%) на загальну суму 186599,74 грн. були визнані  неправомірними.

При подальшому оскарженні в межах процедури адміністративного оскарження позивачем була направлена скарга до ДПА Харківської області від 19.06.06 р., в якій платник оскаржував податкові повідомлення-рішення від 09.06.06 р. №/1, № /1 та  №/1.

Рішенням від 14.08.06 р. другий відповідач скасував податкові повідомлення-рішення №/0 від 15.05.06 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 50% від несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання по ПДВ, з урахуванням рішення ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова від 09.06.06 р. про розгляд скарги, в сумі 18052,2 грн. (вважається відкликаним) та №/1 в частині застосування санкцій в розмірі 469,4 грн., а податкове повідомлення-рішення №/1 було залишено без змін. Але другим відповідачем були донараховані фінансові санкції (20%) в сумі 497,36 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №/1 від 09.06.06 р., яке було предметом скарги, в рішенні про результати розгляду скарги відсутні будь-які відомості про результати його перегляду.

Зважаючи на те, що другий відповідач самостійно розширив межи скарги, не врахував приписи чинного спеціального законодавства і фактичні обставини, рішення в цій частині  визнано судом першої інстанції неправомірним.

З урахуванням рішення ДПА Харківської області першим відповідачем були прийняті нові податкові повідомлення-рішення від 22.08.06 р. № /2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 209735,87 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 7030,13 грн. та № /2 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 2695,5 грн.

Суд вважає вище перелічені податкові повідомлення-рішення першим відповідачем були прийняті всупереч приписам ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки податкове повідомлення-рішення №/0 про застосування фінансових санкцій по ПДВ в розмірі 237485,74 грн. вважається відкликаним, а податкове повідомлення-рішення № /1 від 09.06.06 р. не було предметом розгляду в процедурі адміністративного оскарження.

Податковим повідомленням-рішенням №/1 були застосовані фінансові санкціі в розмірі 6532,77 грн., воно було залишено без змін, тобто не вважається відкликаним, і додатково були донараховані санкції в сумі 497,36 грн. Проте податковим повідомленням-рішенням №/2 були застосовані фінансові санкцій по ПДВ в розмірі 7030,13 грн., що не відповідає приписам п. 6.6 ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами", а також не було взято до уваги введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Щодо податкових повідомлень-рішень, яким до підприємства були застосовані фінансової санкції за порушення строків проведення платежів (п. 17.1.7 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами") по платі за землю (№ /0 від 15.05.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 96888,96 грн., № /1 від 19.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 71422,16 грн., № /2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 92543,1 грн., №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій (10%) в розмірі 318,72 грн., №/2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 318,72 грн., №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій (20%) в розмірі 4156,02 грн., №/2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 1274,9 грн.), по комунальному податку (№ /0 від 15.05.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 2367,79 грн., № /1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 1817,29 грн., № /2 про застосування фінансових санкцій в розмірі 2468,22 грн., № /1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій (10%) в розмірі 58,1 грн., № /1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій (20%) в розмірі 377,25 грн., № /2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій по в розмірі 41,78 грн., № /2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 103,0 грн.), по збору на охорону навколишнього середовища (№ /0 від 15.05.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 49,35 грн., № /1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 42,48 грн., № /2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 2,06 грн., № /1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій (10%) в розмірі 6,27 грн., №/2 від 22.08.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 4,31 грн., №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 06,0 грн.), по податку з власників транспортних засобів (№/0 від 15.05.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 5557,93 грн., №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 2143,67 грн., №/1 від 09.06.06 р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 136,2 грн.), суд першої інстанції зазначив, що відповідачами не було взято до уваги те, що однією з умов для застосування положень даної норми, є порушення строків проведення платежів, встановлених цим Законом.

Оскільки порядок нарахування, звітування та внесення плати за землю, комунального податку, збору на охорону навколишнього середовища, податку з власників транспортних засобів встановлені спеціальними законами саме з цих платежів (закони України „Про плату за землю", „Про податок з власників транспортних засобів ...", „Про охорону навколишнього природного середовища", Декрет КМУ „Про місцеві податки та збори"), а не Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", будь-які нарахування фінансових санкцій є неправомірним. Крім того, при прийнятті першим відповідачем вище перелічених податкових повідомлень-рішень та другим відповідачем рішення про результати розгляду скарги не були враховані приписи ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (обґрунтування висновків суду аналогічні вищенаведеним при дослідженні податкових повідомлень-рішень з інших податків).

Зважаючи на результати розгляду скарг підприємства, з урахуванням приписів ст. 5 та ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", податкові повідомлення-рішення від 15.05.06 р. №/0, №/0, №/0, №/0 вважаються відкликаними з 09.06.06 р., а тому місцевий суд прийшов до висновку, що позивача в цій частині не було належних підстав включати їх у позов, а тому були залишені без задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки до таких висновків господарський суд першої інстанції прийшов при повному та всебічному з’ясуванні обставин справи та дослідженні доказів на їх підтвердження. Постанова господарського суду є обґрунтованою та законною, відповідає вимогам діючого законодавства, а тому колегія суддів не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги, оскільки заперечення, наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ст.198, 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів апеляційного господарського суду одностайно,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації у Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 23.11.2006 року по адміністративній справі № АС-13/442-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Адміністративну справу №АС-13/442-06 повернути до господарського суду Харківської області.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді                                                               В. Олійник

Т. Кравець

О. Істоміна