СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

03 квітня 2007 року

Справа №20-3/084-8/383-11/216

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич
Г.К.,

суддів                                                                      Латиніна
О.А.,

Фенько Т.П.,

за участю представників сторін:

позивача: Дубровського І. І. - директор;

відповідача: не
з'явився;

озглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Дмитрієв В.Є.) від 05.02.2007 у справі
№20-3/084-8/383-11/216

за позовом           відкритого акціонерного товариства
"Севастопольське автотранспортне підприємство №14369" (вул. Паршина,
6, м.Севастополь, 99012)

до           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про стягнення 16203,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя (суддя Дмитрієв В.Є.) від 05.02.2007 у справі
№20-3/084-8/383-11/216 задоволено позов відкритого акціонерного товариства
"Севастопольське автотранспортне підприємство №14369" до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 16203,63 грн. З суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного
товариства "Севастопольське автотранспортне підприємство №14369"  стягнуто
15316,99 грн. заборгованості та судові витрати.

Не погодившись з постановленим
судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
скасувати, у позові відмовити.

Заперечення на апеляційну скаргу до
суду не надходили.

У зв'язку з зайнятістю у іншому
судовому процесі судді Латиніна О.А. 19.03.2007 за розпорядженням першого
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Н.М.
Шевченко у складі судової колегії була проведена заміна судді Латиніна О.А. на
суддю Дугаренко О.В.

У судовому засіданні 19.03.2007
оголошено перерву до 02.04.2007.

У зв'язку з зайнятістю у іншому
судовому процесі суддів Дугаренко О.В. та Лисенко В.А. 02.04.2007 за
розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Севастопольського апеляційного господарського суду Н.М. Шевченко
у складі судової колегії була проведена заміна суддів Дугаренко О.В. та Лисенко
В.А. на суддів Латиніна О.А. та Фенько Т.П.

У судовому засіданні 02.04.2007
оголошено перерву до 03.04.2007.

03.04.2007 представник відповідача
не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представників сторін
у судовому засіданні 19.03.2007 судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія
встановила наступне.

У грудні 2002 року відкрите
акціонерне товариство "Севастопольське автотранспортне підприємство
№14369" звернулось до господарського суду з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, просило стягнути 9 483,69 грн. боргу за
договором оренди НОМЕР_2 від 02.07.2001.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає його безпідставним з огляду на відсутність заборгованості.

Збільшивши позовні вимоги заявою
НОМЕР_1 від 27.02.2003, відкрите акціонерне товариство "Севастопольське
автотранспортне підприємство №14369"
просило стягнути з відповідача 16203,63 грн.

Останні вимоги полягають у
стягненні суми 15316,99 грн.

Справа розглядалась судом
неодноразово.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 21.03.2003, залишеним без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 14.05.2003, відмовлено у позові відкритого
акціонерного товариства "Севастопольське автотранспортне підприємство
№14369" до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення
16203,63 грн.

Постановою Вищого господарського
суду України від 06.08.2003 постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 14.05.2003 та рішенням господарського суду міста
Севастополя від 21.03.2003 скасовано, справу передано на розгляд суду першої
інстанції.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 11.05.2005 відмовлено у позові відкритого акціонерного
товариства "Севастопольське автотранспортне підприємство №14369" до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 16203,63 грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 19.04.2006 скасовано рішення
господарського суду міста Севастополя від 11.05.2005, задоволено позов
відкритого акціонерного товариства "Севастопольське автотранспортне
підприємство №14369" до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення 16203,63 грн.

Постановою Вищого господарського
суду України від 05.07.2006 постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 19.04.2006 та рішенням господарського суду міста
Севастополя від 11.05.2005 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Оскаржуване рішення мотивоване
наявністю суми боргу та обов'язку відповідача по його сплаті.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи,
судова колегія  вважає апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін виникли з
договору, який діяв з 2001 по 2002 роки.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин,  які виникли
до  набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що
виникли  або  продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Отже, спір підлягає вирішенню на
підставі норм Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до статті 161 Цивільного
кодексу Української РСР зобов'язання повинні виконуватися належним чином  і в установлений строк відповідно до вказівок
закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок -
відповідно до  вимог, що звичайно
ставляться.

02.07.2001 між відкритим
акціонерним товариством "Севастопольське автотранспортне підприємство №14369"
та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено договір НОМЕР_2,
відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю у термінове користування
приміщення столової площею 200 кв.м. для організації виробництва полуфабрикатів
та кулінарних виробів.

Пунктом 1.3 договору передбачено,
що за користування приміщенням та ділянкою території орендар сплачує
орендодавцю плату, розмір якої встановлюється протоколом узгодження.

Крім того, згідно з пунктом 1.4
угоди, крім орендної, орендар сплачує орендодавцю плату, розмір якої
встановлюється додатковим протоколом узгодження.

Пунктом 2.1 передбачено, що
приміщення повинно бути передане у стані, придатному для використання з
оформленням акту прийняття-передачі.

Обов'язок по утриманню та
проведенню косметичного ремонту приміщення, систем опалення та вентиляції
пунктом 3.1 договору покладено на орендаря, який, крім того, повинен узгодити з
орендодавцем переобладнання, перепланування та інші поліпшення.

Цим же пунктом договору
передбачено, що вартість витрат орендаря
на ремонт приміщення до початку експлуатації відшкодовується шляхом
зменшення суми орендної плати.

Пунктом 6.4 договору визначено, що
у разі припинення дії договору орендатор зобов'язаний у 10-ти денний термін
звільнити займане приміщення (демонтувати та вивезти обладнання) і передати
його за актом орендодавцю у стані, відповідному тому, у якому воно приймалось
при укладенні договору.

Згідно з пунктом 6.5  договору, вартість невідокремлених поліпшень,
здійснених орендарем без погодження з орендодавцем, відшкодуванню не підлягає.

Протоколом НОМЕР_3 від 02.07.2001
сторони узгодили розмір орендної плати у сумі 1000,00 грн. на місяць (а.с. 8,
том 1)

Актом від 02.07.2001 підтверджено
факт передачі  за договором оренди
приміщень у задовільному стані (а.с. 9, том 1).

Надалі, протоколом НОМЕР_4 від
10.12.2001 пункт 1.1 договору доповнено абзацом наступного змісту:
„Орендодавець передає орендарю у користування приміщення під офіс площею 12
кв.м. Орендна плата за приміщення встановлена у розмірі 120,00 грн. на місяць.
Вартість орендної плати може бути змінена тільки по узгодженню сторін”.

Угодою від 15.04.2002 договір
розірвано з 02.04.2002 у зв'язку з неможливістю подальшого використання
приміщення.

Пунктом 2 Угоди передбачено
обов'язок орендаря передати, а орендодавця прийняти з орендного користування
приміщення столової з оформленням акта прийому-передачі, і такий акт складено
між сторонами 25.10.2002.

Задовольняючи позов, суд виходив з
обов'язку  відповідача по сплаті орендної
плати. Судом встановлені періодичність, призначення та суми рахунків, які
повинен був сплатити суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1. Також суд
встановив, що відповідач частково сплатив
виставлені рахунки та має заборгованість перед позивачем.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови від 29.12.1976 №11
“Про судове рішення”, рішення  є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності
-на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних  засад і змісту законодавства України.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що на час звернення до суду позивач визначив заборгованість
відповідача з орендної плати  у сумі
9483,69 грн. Стягнення суми заборгованості за комунальні платежі предметом
спору не було, а зазначення суми 60,75 грн. у розрахунку суми боргу (а.с. 15,
том 1) не було та не може бути підставою для зміни предмета позову.

Крім того, така ж сума зазначена у
акті звірки станом на 01.08.2002, запропонованому позивачем (а.с.75, том 1).

Отже, предметом позову є стягнення
суми 9483,00 грн. заборгованості з орендної плати за час дії договору та суми
5833,30 грн. за період з часу розірвання договору та до фактичної передачі
приміщення позивачеві, на що звернуто увагу у постанові Вищого господарського суду
України від 05.07.2006.

У відповідності зі статтею 111-12
Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під
час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції ретельно
перевірив та детально встановив, які саме рахунки, на які суми та призначення
були виставлені відповідачеві (т.1, а.с.128-139, том 2, а.с.30-61) але суд дав
неправильну оцінку наданим сторонами доказам та фактичним обставинам справи.

Так,
враховуючи предмет позову та виключивши з підрахунку вартість
комунальних послуг, судова колегія дійшла висновку, що за період дії договору
відповідач повинен був сплатити позивачеві
9473, 54 грн. орендної плати.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Фіскальними чеками (том 1, а.с.50)
засвідчена сплата суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1  орендної
плати у загальній сумі 9370,00 грн. безпосередньо у касу відкритого
акціонерного товариства "Севастопольське автотранспортне підприємство
№14369".

Таким чином, заборгованість
відповідача по сплаті орендної плати за час дії договору становить 103,54 грн. і
саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

Та обставина, що суми, внесені
відповідачем як орендна плата, у прибуткових касових ордерах, які заповнювались
позивачем та залишались у нього, частково відносились ним  як плата за комунальні послуги, не дає
підстав для стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
заборгованості, визначеної позивачем.

З огляду на вищенаведене акти звірок,
надані сторонами, судова колегія оцінює критично як такі, що суперечать
первинним обліковим документам, копії яких надані сторонами у якості доказів.

Як було зазначено вище, при прийнятті
оплати позивач видавав відповідачеві фіскальні чеки, а не корінці прибуткового
ордеру, а саме у фіскальних чеках вказано призначення платежів -„оренда”.

Суперечності, які містяться у
облікових документах відкритого акціонерного товариства "Севастопольське
автотранспортне підприємство №14369", не можуть свідчити на користь
останнього, оскільки ним були порушені вимоги Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою
Національного банку України № 72 від 19.02.2001.

Стосовно збільшення відкритим
акціонерним товариством "Севастопольське автотранспортне підприємство
№14369" позовних вимог щодо стягнення суми 5833,30 грн. за період до
25.10.2002, тобто,  до моменту складання
акту прийняття-передачі об'єкта оренди, судова колегія вважає такі вимоги не
підлягаючими задоволенню з огляду на наступне.

Пункт 6.6 договору не звільняє
орендаря від сплати вартості оренди за весь час фактичного користування
приміщенням і саме на цей пункт угоди посилається позивач при збільшенні ним
заявлених вимог.

Як свідчать матеріали справи,
листом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 відкритому акціонерному
товариству "Севастопольське автотранспортне підприємство №14369"  відповідач пропонував позивачеві призначити
представників для складання акту прийняття-передачі приміщення (а.с. 78, том
1).

Факт отримання вищезгаданого листа
відповідачем підтверджено підписом представника позивача.

За таких обставин відповідач
висловив свій намір та готовність до повернення об'єкта оренди, тоді як позивач
будь-яких зворотних дій не вчинив, тому покладати на відповідача обов'язок по
сплаті орендної плати до часу складання акту прийняття-передачі у жовтні 2002
року правові підстави відсутні.

З врахуванням вищенаведеного у позові
у частині стягнення суми 5884,30 грн. слід відмовити.

Одночасно безпідставними судова
колегія вважає пояснення відповідача про необхідність зарахування вартості
виконаних ним ремонтних робіт у рахунок орендної плати та зменшення останньої,
оскільки належних доказів дотримання суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 умов договору у частині погодження процесу та вартості ремонтних робіт орендодавцем
не надано.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення,
господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, у зв'язку з чим з
відповідача на користь відкритого акціонерного товариства "Севастопольське
автотранспортне підприємство №14369" підлягає стягненню сума держмита,
сплачена останнім при зверненні з позовом з врахуванням обсягу задоволених
вимог. Суми, які   підлягають сплаті за
проведення судової експертизи та інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу покладаються при частковому задоволенні
позову  -  на
обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 101, 103,
пунктом 3 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста
Севастополя від 05.02.2007 у справі №20-3/084-8/383-11/216 скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким
позов відкритого акціонерного  товариства
"Севастопольське автотранспортне підприємство №14369" до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення 15316,99 грн. задовольнити
частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_5 в УСБ м. Севастополя, МФО НОМЕР_6,
код ЄДРПОУ НОМЕР_7) на користь відкритого акціонерного  товариства "Севастопольське автотранспортне
підприємство НОМЕР_34369"  (вул.
Паршина, 6, м.Севастополь; р/р 7 в АБ Морський м. Севастополя, МФО
324742, 4) заборгованість з орендної плати в сумі 103,54
грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_5 в УСБ м. Севастополя, МФО НОМЕР_6,
код ЄДРПОУ НОМЕР_7) на користь відкритого акціонерного  товариства "Севастопольське
автотранспортне підприємство НОМЕР_34369"
(вул. Паршина, 6, м.Севастополь; р/р 7 в АБ Морський м.
Севастополя, МФО 324742, 4) 102,00 грн. державного мита,
7,08 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
83,40 грн. витрат на проведення судової експертизи.

4. Доручити господарському суду
міста Севастополя видати накази.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді
О.А.Латинін

Т.П. Фенько