ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.03.07                                                                                           Справа  № 1/617-21/169(1/1003-14/307)

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                 Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                        Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши 3 апеляційні скарги: 1) ЗАТ “Кам”янецький млин” без номера від 18.12.2006 р., 2) Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” вих. № 47 від 08.12.2006 р., 3) ТзОВ “Агропостачсервіс” вих. № АС-1 від 12.12.2006 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р.

у справі № 1/617-21/169 (№ 1/1003-14/307)

за первісним позовом ЗАТ “Кам”янецький млин”, м.Львів

до відповідача-1 ТзОВ “Агропостачсервіс”, м.Вінниця

до відповідача-2 Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів”, м.Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, переведення прав і обов”язків покупця, визнання права власності на нерухоме майно

і за зустрічним позовом Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів”, м.Львів

до відповідача-1 ЗАТ “Кам”янецький млин”, м.Львів

до відповідача-2 ТзОВ “Агропостачсервіс”, м.Вінниця

про усунення перешкод у здійсненні прав власника нерухомого майна щодо користування і розпорядження вказаним нерухомим майном, витребування нерухомого майна із незаконного володіння

За участю представників сторін (за первісним позовом):

від позивача –Стефанович Ю.М. (представник, довіреність без номера від 17.04.2006 р. у матеріалах справи);

від відповідача-1 –Пласконь О.П. (представник, доручення від 05.03.2007 р. без номера у матеріалах справи);

від відповідача-2 –Пласконь О.П. (представник, доручення № 2 від 14.02.2007 р. у матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна з сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2007 р., 12.03.2007 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 1/617-21/169 (№ 1/1003-14/307) (колегія суддів: Масловська Л.З. (головуючий), Судова-Хомюк Н.М., Костів Т.С.) первісний позов задоволено частково, а саме: зобов”язано ТзОВ “Агропостачсервіс” і Спеціалізоване об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” не чинити перешкоди ЗАТ “Кам”янецький млин” в користуванні орендованими нежитловими приміщеннями, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Труша, 23; зобов”язано Спеціалізоване об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” укласти договір купівлі-продажу майна (нежитлових приміщень заг. пл. 974, 8 кв. м, до складу яких належать приміщення А-2 пл. 694, 5 кв. м, приміщення складів Б-1 пл. 96, 4 кв. м, В-1 пл. 113, 3 кв.м, Г-1 пл. 67, 6 кв. м, приміщення трансформаторної Е-1 пл. 3 кв. м, розташовані за адресою: м.Львів, вул.Труша, 23, з ЗАТ “Кам”янецький млин” за ціною 198 000 грн., у т.ч. ПДВ, у задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, оскільки позивач правомірно користується орендованим ним майном, щодо якого йому чиняться перешкоди шляхом обмеження доступу, відсутністю правових підстав дострокового припинення договору оренди від 23.12.2003 р., відсутністю правових підстав для визнання недійсним договору від 16.11.2004 р. і ін.

Позивач за первісним позовом - ЗАТ “Кам”янецький млин” з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині задоволення первісного позову та прийняти нове рішення, яким первісний позов задоволити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги скаржник-1 обгрунтовує тим, зокрема, що згідно з ст.770 ЦК України у разі зміни власника орендованого майна до нього переходять права й обов”язки наймодавця, а згідно з п.6.3 договору оренди позивач як орендар має переважне право на його придбання перед іншими особами. Оскільки право власності на спірне майно належить зараз Спеціалізованому об”єднанню “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” (відповідач-2 за первісним позовом), проте ТзОВ “Агропостачсервіс” (відповідач-1 за первісним позовом) перед здійсненням продажу майна не попередив відповідача-2 про намір продати орендоване майно та не зазначив про ціну й інші умови, хоча йому було відомо про права позивача щодо спірного майна, а, включивши в договір купівлі-продажу завідомо неправдиві дані, фактично ввів в оману відповідача-2, в зв”язку з чим просить визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного майна та перевести на нього права й обов”язки покупця.

13.03.2007 р. до Львівського апеляційного господарського суду поступило клопотання від 14.03.2007 р. без номера від ТзОВ “Чудо-піч” про залучення його до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ЗАТ “Кам”янецький млин” (вх. № 2651). Проте 26.03.2007 р. дане клопотання було заявником відкликане у зв”язку з вирішенням спору в добровільному порядку (вх. № 3159).

27.03.2007 р. (перед початком судового засідання) до суду апеляційної інстанції поступила заява від апелянта-1 - ЗАТ “Кам”янецький млин” про відмову від поданої апеляційної скарги на підставі ст.100 ГПК України в зв”язку з врегулюванням спору в добровільному порядку (вх. № 3158).

Відмова від апеляційної скарги є проявом принципу диспозитивності, але здійснюється під контролем суду.

Тому у разі відмови від апеляційної скарги (п.4 ч.1 ст.80 ГПК України) господарському суду слід керуватись абзацом шостим статті 22 ГПК України, тобто перевірити, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Оскільки не відповідає дійсності мирове врегулювання господарського спору, ні відповідач-1 - ТзОВ “Агропостачсервіс”, ні відповідач-2 - Спеціалізоване об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” за первісним позовом не відмовилися від своїх апеляційних скарг, то колегія суддів, керуючись ст.22 ГПК України, вважає, що має місце порушення прав і охоронюваних законом інтересів сторін, а тому апеляційний господарський суд не приймає даної відмови.

Відповідач-1 за первісним позовом - ТзОВ “Агропостачсервіс” також з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник-2 обгрунтовує тим, зокрема, що господарським судом не дотримано вимог закону щодо обов”язкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму будівлі згідно з ЦК України; договір оренди датований 23.12.2003 р. № КМ-23/12 є нікчемним (ст.220 ЦК України).

Відповідач-2 за первісним позовом - Спеціалізоване об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” також з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник-3 обгрунтовує тим, зокрема, що договір оренди датований 23.12.2003 р. № КМ-23/12 є нікчемним (ст.220 ЦК України), оскільки між сторонами не досягнено згоди з усіх істотних умов, зокрема, щодо його строку та в зв”язку з відсутністю погоджень правління ВАТ “Львівхліб” і заставодержателя і ін.

Відповідач-2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу позивача підтримує вимоги своєї апеляційної скарги, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, звертає увагу на те, що позивач не вніс коштів на депозитний рахунок суду, а на свій, неналежно виконував обов”язок по сплаті орендної плати, на цей день після складення акту прийому-передачі за договором оренди вже передав приміщення в суборенду ТзОВ “Чудо-Піч”, тобто не мав намірів використовувати майно для своєї діяльності, відповідачі не вважають договір купівлі-продажу, укладений під впливом обману, а в позивача відсутнє право вимагати його визнання недійсним згідно з ст.230 ЦК України, оскільки він не є стороною цього договору.

27.03.2007 р. (перед початком судового засідання) до суду апеляційної інстанції надійшло від апелянта-2 - Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів”  доповнення до апеляційної скарги, в якому останній уточнює її вимоги, доповнивши п.1 прохальної частини скарги текстом наступного змісту: “шляхом звільнення приміщень, що є предметом спору, до 1 червня 2007 року”. Від решти вимог апеляційної скарги не відмовився (вх. № 3179). Копію даного доповнення отримав представник ЗАТ “Кам”янецький млин” 27.03.2007 р., що засвідчено його підписом.

У судовому засіданні 27.03.2007 р. представник позивача - ЗАТ “Кам”янецький млин” визнав обгрунтованість доводів скаржників: Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів”, ТзОВ “Агропостачсервіс” щодо нікчемності договору оренди № КМ 23/12 від 23.12.2003 р. (заява долучена до матеріалів справи, від 27.03.2007 р. вх. № 3178).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ “Львівхліб” на праві колективної власності належало нерухоме майно –нежитлові приміщення загальною площею 974,8 кв.м, які знаходяться у м. Львові на вул. І. Труша, 23, а саме: приміщення виробничого корпусу, позначеного в плані під літерою “А-2” загальною площею –694,5 кв.м.; нежитлові приміщення складу загальною площею 96,4 кв.м., позначеного в плані під літерою “Б-1”, нежитлові приміщення складу загальною площею 113,3 кв.м., позначеного в плані під літерою “В-1”; нежитлові приміщення складу загальною площею 67,6 кв.м., позначеного в плані під літерою “Г-1”; приміщення трансформаторної загальною площею –3,0 кв.м., позначені в плані під літерою “Е-1”.

11.04.2003 р. між ВАТ “Львівхліб” (заставодавець) та АТ “Кредит Банк (Україна) (заставодержатель) на забезпечення вимоги, що ґрунтувалась на кредитному договорі № 352 від 10.04.2003 р., укладено договір застави нерухомості. В якості предмету застави визначено вказане вище нерухоме майно, що підтверджується п. 1.2. договору від 11.04.2003 р. Сторони домовились, що у разі неповернення суми кредиту до терміну, обумовленому кредитним договором, і непродовженні терміну його дії, реалізація предмету застави може бути проведена у порядку, передбаченому чинним законодавством, або самостійно заставодержателем чи третьою особою, яку він визначить. При цьому, повноваження заставодержателя або визначеної ним третьої особи щодо реалізації предмета застави мають ґрунтуватись на дорученні заставодавця, яке він зобов’язаний видати протягом 3 днів з дня виникнення у заставодержателя права вимоги. У цей же термін заставодавець зобов’язаний надати заставодержателю або визначені ним третій особі документи, необхідні для реалізації предмета застави (п.4.6 договору).

23.12.2003 р. між позивачем (орендар) та ВАТ “Львівхліб” (орендодавець) було підписано договір оренди майна № КМ 23/12. Згідно з п. 1.2. договору майно, яке передається в оренду, обтяжене заставою за кредитним договором № 352 від 10.04.2003 р. з АТ “Кредит Банк (Україна). Даним договором передбачено, що орендодавець передає майно в оренду після погодження рішення про передачу майна в оренду правлінням ВАТ “Львівхліб” та отримання письмової згоди заставодержателя (п. 3.1.) Передача майна в оренду здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу майна в оренду (п.3.2.) Термін дії оренди - 5 років від дня фактичної передачі майна в оренду  (п.4.1.). Згідно з п. 6.3. договору в разі продажу об’єктів оренди орендар має переважне право на їх придбання за ціною, що пропонується. Отже, орендар був поставлений до відома, що орендоване майно обтяжене заставою. Внаслідок звернення заставодержателем стягнення на заставлене майно наступає дострокове припинення договору оренди, якщо інше не буде погоджено заставодержателем та орендарем (п. 9.1.договору).

Права банку –кредитора за договором № 352 від 10.04.2003 р. –АТ “Кредит Банк (Україна)” були передані АТ “Індустріально-Експортний банк”, що підтверджується договором від 15.04.2004 р. Про це ВАТ “Львівхліб” і позивач були повідомлені листом № 34/1133/1 від 23.04.2004 р. Як вбачається з вимог АТ “Індекс-Банк” від 12.05.2004 р.  № 34/1297,98; від 17.05.2004 р. № 34/1416/1; від 16.06.2004 р. № 34/1850, ВАТ “Львівхліб допустив заборгованість перед АТ “Індекс-Банк” за кредитним договором № 352 від 10.04.2003 р. Зі змісту перелічених вимог вбачається, що банк вимагав погасити заборгованість, нагадував про його право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене іпотечне майно в майбутньому в разі непогашення боргу в добровільному порядку, однак вимог про примусову реалізацію предмета застави, надання доручення чи вчинення інших дій, передбачених в п.4.6. договору застави нерухомості від 11.04.2004 р., не ставив.

Однак 23.04.2004 р. ВАТ “Львівхліб” на виконання п. 4.6. договору застави нерухомості від 11.04.2004 р. видало довіреність на ім‘я Вільбіцького О.А. здійснювати юридично значимі дії з питань, пов’язаних із відчуженням нерухомого майна, що належить ВАТ “Львівхліб” і знаходиться за адресою: м. Львів вул. Труша, 23, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Тверською І.В., зареєстрованою в реєстрі за № 3029.

21.06.2004 р.  між ВАТ “Львівхліб” та відповідачем–1 було укладено договір купівлі-продажу орендованого позивачем майна, що підтверджується договором, посвідченим приватним нотаріусом  Герилів М.Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1675. Продаж вчинено за 198000,00 грн. (п.7 договору). Згідно з п.4 договору відповідач–1 був повідомлений про те, що відносно предмету цього договору укладено договір оренди майна КМ-23/12 від 23.12.2003 р. із позивачем. Відповідач–1 був ознайомлений з даним договором. Доказів повідомлення первісного позивача про укладення даного договору купівлі-продажу у встановленому порядку суду не подано.

16.11.2004 р. між відповідачем–1 (продавець) та відповідачем–2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих позивачем, що  підтверджується договором, посвідченим 16.11.2004 р. приватним нотаріусом Луцевич М.Д. за реєстровим № 2227. Продаж вчинено за 198000,00 грн., у т.ч. ПДВ (п.2.4. договору). Згідно з п. 4.8. договору продавець довів до відома покупця, що на об’єкт продажу не поширюються права третіх осіб у зв’язку з наймом, орендою, тимчасовим використанням. Доказів повідомлення первісного позивача про укладення даного договору суду не представлено.

Розглянувши 3 апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги ЗАТ “Кам”янецький млин” відмовити повністю, 2 апеляційні скарги: Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” і ТзОВ “Агропостачсервіс” слід задоволити повністю, рішення Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 1/617-21/169 (№ 1/1003-14/307) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задоволити повністю.

При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.111 21 ГПК України вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду України, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи та для Вищого господарського суду України під час розгляду матеріалів касаційної скарги чи касаційного подання.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення, не прийняв до уваги і не виконав вказівки, що містяться в постанові Верховного суду України від 16 квітня 2006 року, а саме: при підписанні договору оренди сторони визначились, що їх права та обов’язки виникають з моменту отримання відповідних погоджень, за відсутності яких майно в оренду не могло бути передане, а такі погодження були отримані у 2004 році, судовим інстанціям при вирішені питання слід було з урахуванням положень ЦК України визначитись із характером спірних правовідносин, правовою нормою, що їх регулює, надати правову оцінку договору оренди та розглянути доводи відповідачів стосовно нікчемності договору оренди з огляду на його форму та порядок укладання.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки при підписанні договору оренди № КМ 23/12 від 23.12.2003 р. сторони визначилися, що саме у 2004 році ними були досягнуті всі істотні умови договору оренди щодо його предмету та строку (включаючи необхідні погодження), за відсутності яких майно в оренду не могло бути передано, то до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (постанова Верховного суду України від 18.04.2006 р., а.с.241-245, Том 2/Всього - 3).

Господарським судом Львівської області при прийнятті оскаржуваного рішення всупереч вказівкам Верховного Суду України не застосовано норми матеріального права щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про обов”язкове нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (ст.ст.220, 258, 638, 640, 759, 763, 794, 795 ЦК України).

Посилання ЗАТ “Кам”янецький млин” на договір оренди майна, а саме: на документ, датований 23.12.2003 р. за № КМ-23/12 як на підставу порушених прав і законних інтересів є безпідставним, оскільки вказаний договір є нікчемний на підставі ст.220 ЦК України та не був укладений як договір оренди (найму) 23.12.2003 р., що підтверджується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а згідно з ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці.

Таким чином, строк договору майнового найму є істотною умовою поряд з предметом договору і ціною.

Згідно з п.3.1 договору оренди майна від 23.12.2003 р. № КМ-23/12, поданого ЗАТ “Кам”янецький млин”, орендодавець передає майно в оренду після, по-перше,  погодження рішення про передачу майна в оренду правлінням ВАТ “Львівхліб” (орендодавець) і, по-друге, отримання письмової згоди заставодержателя.

Отже, на момент підписання договору № КМ-23/12 від 23.12.2003 р. між сторонами не була досягнута згода з усіх істотних умов договору, а саме: щодо строку договору, у зв”язку з відсутністю погоджень правління ВАТ “Львівхліб” і заставодержателя.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України “Про іпотеку” від 05.06.2003 р. № 898-ІУ з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 898-ІУ) іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону № 898-ІУ правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Таким чином, для того, щоб передати заставлене (передане в іпотеку) майно (нежитлові приміщення) згідно з вимогами Закону № 898-ІУ необхідно було в обов”язковому порядку внести зміни чи доповнення до договору застави нерухомості від 11.04.2003 р. щодо згоди іпотекодержателя (так як така згода в іпотечному договорі відсутня).

Крім того, згідно з ч.1 ст.19 Закону № 898-ІУ зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, всіх цих, необхідних для передачі нерухомого майна в оренду, дій сторонами договору оренди здійснено не було. Оскільки при передачі в оренду майна заставодержатель - ДЛФ АТ “Кредит Банк (Україна)” надав згоду в простій письмовій формі (листом № 406 від 05.03.2004 р.), то є всі підстави вважати договір оренди майна № КМ-23/12 від 23.12.2003 р. через відсутність згоди з усіх істотних умов договору неукладеним.

Відсутність згоди щодо всіх істотних умов договору підтверджується також наступним. Відповідно до п.п.1.1 і 1.2 договору оренди майна № КМ-23/12 від 23.12.2003 р. майно, склад і місце розташування якого відображене в додатку № 1 до договору, яке є предметом договору, обтяжене заставою з виконанням зобов”язань за кредитним договором № 352 від 10.04.2003 р. Однак за станом на 27.02.2004 р. в заставі перебували лише будівлі та споруди, розташовані за адресою: м.Львів, вул.Труша, 23, і піч MIVE Roll-in, а обладнання, що визначене в додатку № 1 до договору, було передано в заставу тільки 27.02.2004 р. згідно з договором застави № 352/3-3 від 27.02.2004 р.

Спеціалізоване об‘єднання “Товарна біржа „Український центр спеціалізованих аукціонів” вважає зазначений договір нікчемним, зокрема, з тих мотивів, що сторонами не було досягнуто згоди щодо строку договору та предмету договору, оскільки на дату його підписання не були отримані необхідні погодження, а саме: заставодержателя та правління ВАТ “Львівхліб”. На його думку, для укладення даного договору оренди необхідною є передача майна, а оскільки момент отримання погоджень і момент фактичної передачі майна настали під час дії ЦК України, який вимагає укладення такого договору в нотаріальній формі та його державну реєстрацію, то цей договір є нікчемний та не породжує правових наслідків. З такою правовою позицією погоджується і колегія суддів.

Правовий наслідок неузгодження сторонами істотних умов договору полягає у відсутності юридично такого договору. Зокрема, ст.638 ЦК України і ч.2 ст.180 ГК України та судова практика їх застосування свідчать, що договір, в якому відсутні всі узгоджені сторонами істотні умови, вважається неукладеним, а сторони такого договору не можуть мати права й обов”язки, що випливають з останнього.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Господарський суд Львівської області всупереч п.2 ст.83 ГПК України вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем за первісним позовом, зобов”язавши Спеціалізоване об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” укласти договір купівлі-продажу спірного майна з ЗАТ “Кам”янецький млин”.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади (в тому числі  судової) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає зміну підстави чи предмету позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог виключно як право, а не обов»язок позивача.

Пунктом 2 статті 83 ГПК України передбачено право господарського суду виходити за межі позовних вимог, проте за одночасної наявності двох умов: по-перше, якщо це потрібно для захисту прав і законних інтересів позивача або третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору і, по-друге, за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, але не зміни таких вимог на власний розсуд або спонукання до їх уточнення. Такі передумови в даному випадку відсутні, дана вимога не була включена в текст позовної заяви.

Верховним судом України у вищезазначеній постанові від 16.04.2006 р. було зазначено, що ”зобов’язавши ТзОВ “Агропостачсервіс” укласти з ЗАТ “Кам‘янецький Млин” договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень, суд не врахував положень ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При постановлені оскаржуваного рішення від 07.12.2006 р. судом проігноровано вимогу Верховного суду України і знову ж такі ж повноваження по укладенню договору купівлі-продажу незаконно покладені на Спеціалізоване об‘єднання “Товарна біржа „Український центр спеціалізованих аукціонів” без врахування його волевиявлення лише на підставі припущення про те, що відповідач мав намір на відчуження приміщення, отримавши у Львівському обласному держаному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки витяг № 5467997 з реєстру прав власності на спірне нерухоме майно, з приміткою для його відчуження.

При постановленні рішення від 07.12.2006 р. судом не враховано нотаріально посвідчену заяву Сироватки С.А. від 31.10.2006 р., який за цивільно-правовим договором надавав юридичні послуги ВАТ “Львівхліб” і візував спірний договір оренди майна № КМ 23/12 від 23.12.2003 р., про що свідчить його підпис на оригіналі договору. З змісту його пояснень можна зробити висновок про те, що спірний договір станом на 24 лютого 2004 року не був підписаний сторонами та не скріплений печатками, що свідчить про неможливість його укладення у 2003 р. Отже, суд першої інстанції не прийняв до уваги нотарільно посвідчену заяву гром. Сироватки С.А. від 31.10.2006 р., якою він заперечує факт підписання договору оренди 23.12.2003 р.

Місцевим господарським судом також не враховано, що право на першочергове придбання має тільки добросовісний орендар, яким позивач по відношенню до відповідачів не є.

Відповідно до ч.2 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Враховуючи наведене, позовна вимога про переведення прав і обов”язків покупця є необгрунтованою та такою, що не грунтується на вимогах закону.

Як встановлено в судовому засідання та прослідковується з матеріалів справи, 19.11.2004 р. відповідачем-2 було направлено вимогу до позивача про недопущення порушень прав власника, усунення перешкод і вивільнення самовільно зайнятих приміщень за адресою: м. Львів, вул. Труша, буд. 23. У відповідь ЗАТ “Кам‘янецький Млин” листом № 06-067 від 30.11.2004 р. запропонував відповідачу-2 добровільно передати товариству права та обов’язки покупця за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 16.11.2004 р. в зв’язку з наявністю у нього переважного права на придбання нежитлових приміщень, в якому ЗАТ “Кам‘яненцький Млин” правомірно перебуває на підставі договору оренди  № КМ 23/12 від 23.12.2003 р., укладеного між ВАТ “Львівхліб” та ЗАТ “Кам’янецький Млин”, а також поставлено до відома про здійснення значних поліпшень орендованого майна на суму до 500000,00 грн.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Складеним 19.11.2004 р. актом засвідчено факт встановлення ЗАТ  “Кам‘янецький Млин” перешкод спеціалізованому об‘єднанню “Товарна біржа „Український центр спеціалізованих аукціонів” перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном.

Таким чином, зустрічна позовна вимога про усунення перешкод у здійсненні прав власника нерухомого майна щодо користування і розпорядження вказаним нерухомим майном відповідає обставинам справи та базується на вимогах закону.

При розгляді судом позову про витребування власником свого майна слід враховувати, що згідно зі ст. 50 Закону України "Про власність" і ст.ст.387, 388 ЦК власник у будь-якому випадку має право вимагати повернення (віндикація) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, безоплатно набутого володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області не відповідає матеріалам справи, не грунтується на чинному законодавстві, а доводи апелянтів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні апеляційної скарги ЗАТ “Кам”янецький млин” відмовити повністю.

2. 2 апеляційні скарги: Спеціалізованого об”єднання “Товарна біржа “Український центр спеціалізованих аукціонів” і ТзОВ “Агропостачсервіс” задоволити повністю.

3. Рішення Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 р. у справі № 1/617-21/169 (№ 1/1003-14/307) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задоволити повністю.

Зобов’язати ЗАТ “Кам‘янецький Млин” усунути перешкоди в користуванні та здійсненні Спеціалізованим об‘єднанням “Товарна біржа „Український центр спеціалізованих аукціонів” прав власника нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 974,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м Львів, вул. Труша, 23, а саме: приміщення виробничого корпусу, позначеного в плані під літерою “А-2” загальною площею –694,5 кв.м.; нежитлові приміщення складу загальною площею 96,4 кв.м., позначеного в плані під літерою “Б-1”, нежитлові приміщення складу загальною площею 113,3 кв.м., позначеного в плані під літерою “В-1”; нежитлові приміщення складу загальною площею 67,6 кв.м., позначеного в плані під літерою “Г-1”; приміщення трансформаторної загальною площею –3,0 кв.м., позначені в плані під літерою “Е-1”, що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Труша, 23, зокрема, щодо користування та розпорядження вказаним нерухомим майном шляхом звільнення названих приміщень до 1 червня 2007 року.

4. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача за первісним позовом - ЗАТ “Кам‘янецький Млин”.

Доручити Господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

7. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                      Г.Т.Кордюк