СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.05.07                                                                                 Справа № 10/1пд-ад.

Судова колегія  у  складі  головуючого   Мінської  Т.М., суддів  Пономаренко Є.Ю.,   Седляр О.О.,   розглянувши матеріали справи  за позовом

Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку

до 1. Закритого акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об’єднання Азот",

м. Сєвєродонецьк

2. Дочірнього підприємства "УПК –Ресурс", м. Київ

про  визнання господарського зобов’язання недійсним

Представники сторін:

від позивача - Шаповалов С.Г. - нач.юр.відділу, довіреність №  22452/10-028 від 29.12.06.,  Маштакова Є.С. - гол.держ.подат.інспектор, довіреність № 3516/10-028 від 12.03.07., Багрінцева М.І. - заст.нач. ДПІ у м. Северодонецьку, довіреність № 3514/10-028 від 12.03.07.;

від І відповідача - Масловський О.В. - юрисконсульт, довіреність № 23юр від 20.10.06.,  Дем‘ян І.М. - заст.гол.бух., довіреність № 23юр від 05.01.07.;

від ІІ відповідача - не прибув.

До  23.04.2007р.  справа  слухалась  одноособово  суддею Мінською Т.М.    23.04.2007р. розпорядженням  заступника голови господарського суду Луганської області  згідно ст.  24 Закону України «Про судоустрій»,  п. 2 ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України  для розгляду даної справи призначено судову колегію  у складі  головуючого –Мінської Т.М., суддів – Пономаренко Є.Ю.,  Седляр О.О.

Згідно ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні   здійснювалась звукова фіксація судового процесу.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги:

- про визнання недійсним господарського зобов’язання, передбачене угодою купівлі –продажу природного газу від 16.08.2005р. № 5/09, укладеною ЗАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" з ДП "УПК Ресурс", як таке, що вчинено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства;

- стягнути з ДП "УПК Ресурс" на користь ЗАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" отримані за угодою від 16.08.2005р. № 5/09 грошові кошти у сумі 68010948 грн.;

- стягнути з ЗАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на користь держави в особі ДПІ у м. Сєвєродонецьку вартість отриманого за угодою від 16.08.2005р. № 5/09 природного газу у сумі 56675790 грн.

І відповідач  заперечує проти  позову.

ІІ відповідач відзив на позов не надав, участь свого представника у судове засідання не забезпечив.

Судом  встановлено такі  обставини  справи:

Між  ЗАТ «Сєвєродонецьке об’єднання  Азот»(І –им відповідачем)   та   ДП «УПК -Ресурс» (ІІ –им відповідачем)    16 серпня   2005 року був  укладений договір купівлі –продажу  природного газу  № 5/09, відповідно до якого  ІІ –ий відповідач  (продавець,  зобов’язався передати І-му відповідачу (покупцю)  з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2005 року  природний газ  українського походження  в  обсязі  120 000 000 куб. метрів  по  30 000 000 куб. метрів  щомісяця  (а.с.  7, т.1).

ІІ –ий відповідач  передав  І –ому  відповідачу  природний газ  згідно з актами  прийому –передачі  від  30.09.2005.,  31.10.2005.,  30.11.2005.,  31.12.2005.,  31.01.2006.  по  30 000 000 куб. метрів  газу,  всього  150 000 000 куб. метрів газу.  Загальна  вартість  цього  газу  згідно  вищевказаних актів  з урахуванням надбавки  і ПДВ  становила  68 010 948 грн.                   Також  ДП «УПК-Ресурс» виписав  і  видав  податкові  накладні  (а.с. 16-27, т. 1):

№ 85 від 23.08.2005.  на  суму  6 200 000 грн., в т.ч.  ПДВ –1 033 333 грн. 33 коп.

№ 111 від 15.09.2005.  на  суму  6 208 200 грн., в т.ч.  ПДВ –1 034 716 грн. 67 коп.

№ 139 від 26.09.2005.  на  суму  6 000 000 грн., в т.ч.  ПДВ –1 000 000 грн. 00 коп.

№ 186 від 10.10.2005.  на  суму  122 грн. 40 коп., в т.ч.  ПДВ –20 грн. 40 коп.

№ 181  від 13.10.2005.  на  суму  7 028 868 грн., в т.ч.  ПДВ – 1 171 478 грн. 00 коп.

№ 250 від 26.10.2005. на  суму  6 514 495 грн. 20 коп., в т.ч.  ПДВ –1 085 749 грн. 20 коп.

№ 187 від 31.10.2005. на  суму  122 грн. 40 коп., в т.ч.  ПДВ –20 грн. 40 коп.

№ 310 від 16.11.2005. на  суму  7 174 598 грн. 40 коп., в т.ч.  ПДВ –1 195 766 грн. 40 коп.

№ 352 від 30.11.2005. на  суму  13 689 216 грн. 00 коп., в т.ч.  ПДВ –2 281 536 грн. 00 коп.

№ 448 від 28.12.2005. на  суму  15 195 103 грн. 20 коп., в т.ч.  ПДВ –2 532 517 грн. 20 коп.

№ 455 від 31.12.2005. на  суму  122 грн. 40 коп., в т.ч.  ПДВ –20 грн. 40 коп.

ЗАТ «Сєвєродонецьке об’єднання  Азот» на  виконання  вказаного  договору  перерахувало  на  рахунок  ДП «УПК-Ресурс» грошові  кошти  платіжними  дорученнями  (а.с. 60-63, т. 2):

№  20437 від 23.08.2005р.  на суму  6 200 000 грн.,

№  22320 від 15.09.2005р.  на суму  6 208 300 грн.,

№  23070 від 26.09.2005р.  на суму  6 000 000 грн.,

№  24476 від 13.10.2005р.  на суму  7 028 868 грн.,

№  25473 від 26.10.2005р.  на суму  6 514 495 грн.  20 коп.,

№  27408 від 16.11.2005р.  на суму  7 174 598 грн.  40 коп.,

№  28569 від 30.11.2005р.  на суму  13 689 216 грн.,

№  30968 від 28.12.2005р.  на суму  15 195 103 грн.  20 коп.,

Всього  на  суму  68010580 грн. 80 коп.

Протягом  2005 року  ДП «УПК-Ресурс» уклало  договори на постачання  природного газу   ДК  «Газ України»  НАК «Нафтогаз України»№  06/05-1402 від 23.05.2005р.,   № 06/05-1813 від 09.12.2005р.,  №  17-06/05-2739 від 29.12.2005р.  Даними договорами  передбачено поставку  газу,   отриманого  НАК  «Нафтогаз  України» за  зовнішньоекономічними  контрактами.

Згідно вказаних  договорів  ДП «УПК-Ресурс»    отримувало  природний  газ  за нульовою ставкою  ПДВ  від  ДК  «Газ України» НАК «Нафтогаз України»,  що  підтверджується відповідними  податковими  накладними.

ДП «УПК-Ресурс» здійснювало постачання  газу  протягом  2005 року  на  підставі  ліцензій  НКРЕ  України  серії АА № 323833  від  27.11.2002р.,  і    серії АБ  № 107646  від  16.11.2005р. (а.с. 110 -111, т. 1).

В обґрунтування позову позивач  зазначає,  що  ІІ-й відповідач -  ДП «УПК-Ресурс»    уклав спірну угоду з метою суперечною інтересам держави  і  суспільства,   посилаючись на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»операції з продажу ввезеного природного газу на митній території України, крім операцій з продажу такого газу для населення, бюджетних установ та інших споживачів, що не є платниками ПДВ, оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ.  Аналогічна норма  міститься  в  ст.  8  Закону  України «Про державний бюджет України на 2006 рік».

ДП «УПК-Ресурс»  отримало  природний  газ  за нульовою ставкою  ПДВ  від  ДК  «Газ України» НАК «Нафтогаз України»,  що  вбачається з відповідних   актів прийому-передачі та податкових накладних.  Але в податкових   деклараціях з ПДВ   ІІ –ий  відповідач  операції з придбання газу  у ДК «Газ України»відображав з 20% ставкою ПДВ за рахунок чого ДП «УПК-Ресурс»було штучно  завищено  розмір   податкового  кредиту і  відповідно  зменшував  розмір  податкових зобов’язань, що призвело до несплати  в  бюджет  значних сум податку.

Також  позивач  зазначає,  що  ДП «УПК-Ресурс»  в  порушення  ст. 9 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»  та  ст.  8   Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» передало  у власність  ЗАТ «Сєвєродонецьке об’єднання  Азот» природний  газ  іноземного  походження  як  український,  нарахувавши  на  його  вартість  ПДВ  у  розмірі  20 %  або  11 335 158 грн.,  а  отримавши  зазначену  суму  податку  податкові  зобов’язання  з  цієї  операції  не  сплатило,  оскільки  безпідставно  відобразило в  податковій  звітності  придбання  газу  за  ставкою ПДВ  в  розмірі 20 %,  хоча  фактично  при  його покупці   ДК  «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не  сплачувало  ПДВ.

Позивач також  посилається  на п. 11 Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 р. № 02-5/111 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними.

Позивач стверджує, що вищевказані  факти свідчать,  що  при  укладенні  оспорюваного  договору   ДП «УПК-Ресурс»   усвідомлювало   незаконність  цієї  угоди,  прагнуло  та  свідомо  допускало настання  протиправних наслідків  у  вигляді  несплати  до бюджету  податку на  додану  вартість.

На  думку  позивача,  оподаткування ІІ- им відповідачем операцій з купівлі та подальшого продажу природного газу, ввезеного на митну територію України за 0% та відповідно 20% ставкою ПДВ, безпідставне завищення податкового кредиту,  незнаходження підприємства за юридичною адресою та ухилення його посадових осіб від проведення перевірки, свідчать про те, що посадовими особами  ІІ-го відповідача спірну угоду укладено з метою привласнення коштів бюджетного фонду –ПДВ в сумі 11 335 158  грн., сплаченого І -м відповідачем за цією угодою.

Доводи  І –ого відповідача  на  заперечення  проти позову:

1. У  адміністративній  справі   №  9/924н-ад  розглянуто  спір  про  визнання  недійсним  податкового –повідомлення  рішення  ДПІ  в м. Сєвєродонецьк  від 18.12.2006.  про  зменшення  суми бюджетного відшкодування  з ПДВ .   При  розгляді  даної  справи  судом  досліджувалась  господарська  операції  і  податкові  накладні,  підставами  яких  була  оспорювана  у  справі  № 10/1пд-ад  угода   купівлі –продажу природного газу від 16.08.2005р. № 5/09, укладеною ЗАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" з ДП "УПК Ресурс".

У  справі   №  9/924н-ад    суд  встановив  фактичні  обставини,  що  ЗАТ  Сєвєродонецьке об’єднання  Азот» обґрунтовано  має  правові  підстави  для  отримання  суми  бюджетного відшкодування  з ПДВ  за  січень  і   серпень 2006 року,  а вищевказаний   договір  купівлі – продажу природного газу від 16.08.2005р. № 5/09  укладений та  виконаний  правомірно.

2.  Доводи  позивача  щодо  несплати  ДП "УПК - Ресурс"    за договором   купівлі –продажу природного газу від 16.08.2005р. № 5/09  податкових  зобов’язань з  ПДВ  через  відображення  в  податковій  звітності  операцій  з  придбання  газу  за  ставкою ПДВ  в  розмірі 20 %  при  його покупці у   ДК  «Газ України»  НАК «Нафтогаз України» не мають  відношення до  оспорюваної  угоди.  А  твердження  позивача,  що  ДП "УПК - Ресурс"   в  податкових деклараціях з ПДВ  за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року  відобразило  операції з  придбання  газу  у  ДК  «Газ України» НАК «Нафтогаз України» із  застосуванням  ставки  ПДВ  20 %,  не  підтверджено  відповідними  матеріалами  перевірки з  аналізом  всіх   первинних документів    ДП "УПК - Ресурс".

3.  Посилання  позивача  на  факт  порушення  кримінальної  справи  відносно  посадових  осіб   ДП "УПК - Ресурс"  не  є  підставою для  визнання недійсним господарського зобов’язання,   оскільки   на  даний  момент  відсутній   вирок суду у кримінальній справі,  яким  встановлено  певні  обставини.

4.  Доводи  позивача  щодо  незнаходження  ІІ –ого відповідача  за  юридичною  адресою не  можуть бути  підставою   для  визнання недійсним господарського зобов’язання,   оскільки  такі  підстави не передбачені  діючим  на  даний  час законодавством.

5.  Також  І –ий  відповідач  вважає,  що вимоги  про  застосування  наслідків  визнання  угоди  недійсною  є за  своєю  правовою природою  адміністративно - господарськими  санкціями,  які  можуть  бути  застосовані  у  строки,  передбачені ст. 250  Господарського кодексу   України.

Оцінивши доводи сторін в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Пункт  11 статті 10 Закону України “Про  державну  податкову службу  в Україні” однією із функцій Державних  податкових  інспекцій  зазначає подання до судів і господарських судів  позовів  до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних  ними  за такими  угодами. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, необхідними умовами визнання угод недійсними на підставі вищевикладеної статті є укладення угоди з метою, за відомо суперечною інтересам держави та суспільства та наявності умислу хоча б у однієї з сторін угоди.

В п.11 Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99р. № 02-5/ІІІ із змінами і доповненнями внесеними  Роз'ясненням Президії Вищого господарського суду України від 26.04.2002р. № 04-5/491 вказано, що до угод, які мають метою порушення інтересів держави відносяться і угоди, спрямовані на ухилення від оподаткування.

Поняття  ухилення  від  оподаткування  є  кримінально –правовою  категорією  і  визначено  ст. 212  КК України.

Податкові зобов’язання  з ПДВ  за оспорюваною угодою  відображені ДП "УПК - Ресурс"  в  відповідних  деклараціях з ПДВ  в  рядку  09  Декларацій.

Щодо  твердження  позивача  про  заниження ДП "УПК - Ресурс"   ПДВ  в  результаті  отримання  газу за нульовою ставкою  ПДВ  від  ДК  «Газ України» НАК «Нафтогаз України»,  а  відображення  в  податкових  деклараціях   від  вказаних  операцій  податкового  кредиту  за  ставкою  20 %,  суд  не  може  прийняти  дані  доводи  позивача  з  огляду  на  таке:

Факт  заниження  податкового  зобов’язання  платником  податку  за  певний  податковий період   повинен бути  встановлений  в  порядку,  визначеному  законодавством.  Зокрема   згідно підпункту «б»  4.2.2. пункту  4.2. ст. 4  Закону  України  “Про  порядок  погашення  зобов'язань  платників  податків  перед  бюджетами та державними цільовими фондами”  від 21.12.2000.  № 2181-ІІІ контролюючий орган зобов'язаний  самостійно  визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо  дані  документальних  перевірок   результатів   діяльності платника  податків  свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Тобто,    факт  заниження  податкового  зобов’язання   з  ПДВ   ДП "УПК - Ресурс"  за  певний  період  може  бути  визначено  податковим  органом  в  результаті  проведення  перевірки  з  дослідженням  всіх  первинних документів.

Позивач не  надав  доказів  визначення  податковим органом   податкового  зобов’язання   з  ПДВ   ДП "УПК - Ресурс"  і  відповідно  встановлення  заниження  податкових   зобов’язань   з  ПДВ.

З  матеріалів  даної  справи  можна  зробити  лише  припущення  про  факт  заниження  податкового  зобов’язання   з  ПДВ   ДП "УПК - Ресурс"  за  певний  період,   але  рішення  суду не  може  ґрунтуватися на  припущеннях.

Надана позивачем постанова від 02.11.2006р.  про порушення  кримінальної  справи  по факту  заволодіння  грошовими коштами в особливо великих розмірах  шляхом обману  з подальшою їх легалізацією,  зловживання   службовими  особами  ДП "УПК Ресурс"    своїм службовим становищем  та службового підроблення  за  ч. 4 ст. 190,  ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209  КК  України   не може  бути належним доказом  по справі,  оскільки  факт  ухилення  від оподаткування  може  бути підтверджено  вироком  суду  з кримінальної  справи,  що набрав  законної  сили,   або  іншим належним доказом.  Наявність  вироку  суду,  що  набрав  законної  сили,    може бути підставою для  перегляду даної справи за нововиявленими обставинами,  в  разі  встановлення  цим  вироком  відповідних фактів,  що мають значення для  вирішення  даної справи.

Отже, висновок податкового органу про суперечність спірної угоди інтересам держави та суспільства помилково ґрунтуються на обставинах, які не мали правового значення для справи.

Суд визнає  позовні  вимоги  недоведеними  позивачем.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні   07.05.2007р.  і  постановив   в задоволенні  позову відмовити  повністю.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні 07.05.2007р. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.  18,  158 –163,  254  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.          В  задоволення позову  відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  14.05.2007р.

Головуючий суддя                                                            Т.М.Мінська

Суддя                                                                                   Є.Ю.Пономаренко

Суддя                                                                                   О.О.Седляр