ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 р.
№ 28/294-06-6833

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційного подання
прокурора Дзержинського району м. Кривий Ріг

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду
від 23.01.2007р.

у справі
господарського суду Одеської області

за позовом
прокурора Дзержинського району м. Кривий Ріг в інтересах держави в особі Криворізької міської ради

до
ТОВ “СК Петроліум”

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Контрольно-ревізійний відділ в м. Кривий Ріг Головного контрольно-ревізійного управління України

про
стягнення 38889, 67 грн.

за участю представників:

позивача: Скок А.В. –дов. від 27.12.2006р. №7/26-3074

прокурора ГПУ: не з’явився

відповідача: Ямковий В.І. –дов. від 13.04.2007р. б/н

третьої особи: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дзержинського району міста Кривий Ріг в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум"  збитків в сумі 38889,67 грн. на користь Криворізької міської ради.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.10.06 р. позов задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007р. зі справи №28/294-06-6833 рішення господарського суду Одеської області від 20.10.2006р. з даної справи скасовано, в позові відмовлено.

Не погодившись з вказаною постановою, прокурор Дзержинського району м. Кривий Ріг звернувся з касаційним поданням до Вищого господарського суду України, в якому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги стверджуючи, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", норм Земельного кодексу України і Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.93р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" та ст. 97 ГПК України.

Прокурор та третя особа не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційного подання відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом  апеляційної інстанції,  Рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 423 від 18.12.02 року "Про затвердження проектів відведення та надання земельних ділянок в оренду ТОВ “СК Петролеум” №423, згідно якого ТОВ "СК Петроліум" надано в оренду терміном на два роки земельну ділянку площею 0,247 га для будівництва автозаправної станції по Нікопольському шосе за рахунок земель, не наданих у власність та користування. Пунктом 3 цього рішення на директора ТОВ "СК Петролеум" покладався обов’язок одержати в управлінні земельних ресурсів довідку про визначення грошової оцінки земельної ділянки після введення об’єкта в експлуатацію.

На підставі вказаного рішення, 18.02.03 року Криворізька міська рада (Орендодавець) та ТОВ "СК Петролеум" (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки № 2199, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 2473 кв.м. згідно з планом землекористування строком на два роки починаючи з дати реєстрації договору з метою несільськогосподарського використання під будівництво автозаправної станції за адресою: Нікопольське шосе, в Довгинцівському районі.

Згідно п.3.1 договору оренди за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату на рік у розмірі 4% від її грошової оцінки на підставі довідки управління земельних ресурсів, рівними частками щомісяця протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до розрахунку грошової оцінки земельної ділянки станом на 08.01.03 року підсумкова вартість земельної ділянки складає 180331,16 грн., вартість 1 кв.м. –72,92 грн.

Згідно п. 3.6. договору оренди, орендна плата може бути переглянута за згодою сторін. Сторона, яка зацікавлена в перегляді орендної плати, попереджає про це другу сторону за один місяць. Сторона, яка розглядає пропозицію по зміні орендної плати на протязі двох місяців з дня повідомлення повинна повідомити своє рішення щодо зміни орендної плати.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що зміна умов Договору можлива за взаємною згодою сторін, при недосягненні такої згоди спір вирішується у судовому порядку.

Судом встановлено, що протягом терміну дії договору оренди відповідач користувався земельною ділянкою згідно його умов, сплачував орендну плату виходячи з п. 3.1. договору та довідки –розрахунку земельно-кадастрового бюро при Криворізькому міському управлінні земельних ресурсів; спорів та суперечок між сторонами з приводу виконання зобов’язань Орендарем не виникало.

13.12.2005 року між Криворізькою міською радою та ТОВ "СК Петролеум" укладено новий договір оренди тієї ж земельної ділянки терміном на п’ять років з метою розміщення на ній АЗС; орендна плата встановлена відповідно до нової довідки про визначення грошової оцінки земельної ділянки № 612д від 16.05.05 р.

Судом також встановлено, що 10.06.04 року Контрольно-ревізійним відділом у м. Кривий Ріг Державної Контрольно-ревізійної служби в Україні складено Акт № 3-23/59 перевірки цільового і раціонального використання земель, яким встановлено, що введення 13.11.02 р. в дію автозаправної станції на вищевказаній земельній ділянці відбулося раніше, ніж був укладений договір оренди 18.02.03 р. під будівництво АЗС, грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки під розміщення АЗС складає 364,58 грн., у зв’язку з чим за період користування ТОВ "СК Петролеум" цією ділянкою з 13.12.02 р. по 01.04.04 р. бюджетом недоотримано фінансових коштів (орендної плати за землю) на суму 38889,67 грн. згідно розрахунку, що ґрунтується на даних відділу земельно –ринкових відносин.

На підставі зазначеного акту № 3-23/59 від 10.06.04 року Виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області прийняв рішення № 563 від 14.09.05р. "Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам", яким затверджено Акт від 12.11.04 р. № 12 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, стягнення яких з відповідача і є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням віднесено до переліку порушень земельного законодавства, за вчинення яких настає, зокрема, цивільна відповідальність юридичної особи за правилами, визначеними в актах законодавства (п. "г" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України).

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення непов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вичерпний перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам наведений у ст. 156 Земельного кодексу України і включає, зокрема, відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (як правило, особами, які самовільно зайняли земельні ділянки, або допустили їх забруднення, тощо).

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93р. №284 /далі Порядок/, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно до п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки  власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у  непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Проаналізувавши наведені норми, апеляційний господарський суд  дійшов правильного висновку, що до складу неодержаних доходів не входить недоотримана плата за землю (орендна плата) внаслідок неправильного визначення або несвоєчасної зміни грошової оцінки земельної ділянки землекористувачем.

Погоджується колегія і з твердженнями апеляційного господарського  суду, який, врахувавши приписи ст.204, 629, 651, 654 ЦК України, умови  договору оренди від 18.02.03 р. (п. 3.6, 6.1) та відсутність спору з предмету дійсності вказаного договору оренди між його сторонами, як і доказів звернення Орендодавця до Орендаря з пропозицією (вимогою) зміни орендної плати, правильно визначив дії позивача по стягненню збитків за даним  позовом, як намір в односторонньому порядку змінити умови договору  оренди в частині розміру орендної плати, що суперечить ст. 525 ЦК України ч. 1, 2 ст. 20, ст. ст. 30, 35 Закону України "Про оренду землі"; ч. 1, 4 ст. 2, ст. 19, ст. 24 Закону України "Про плату за землю".

Наведене спростовує твердження, викладені у касаційному поданні  щодо порушення та неправильного застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваного судового акту, який відповідає чинному законодавству України і обставинам справи, підстав для скасування якого колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційного подання відмовити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2007р. у справі № 28/294-06-6833 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                           В.С. Божок

Судді:                                                                                        Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко