ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 3/623
31.01.07

За позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними

інвестиціями «ДОКА Україна Т.О.В.»

До                          Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартех Системз»

Про                           стягнення 213 631,50 грн.

Суддя Хілінська В.В.

Представники:

Від позивача              Воронцов Д.М. –по дов. № б/н від 01.06.2006

Антохіна Д.О. - по дов. № б/н від 01.06.2006

Від відповідача             Прібитков О.В. –по дов. № б/н від 27.10.2006

В засіданні приймали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судового засіданні 24.01.2007 оголошувалась перерва.

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги  Товариства  з обмеженою відповідальністю «ДОКА Україна Т.О.В.»про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартех Системз»184 239,73 грн. основного боргу, 17 147,76 грн. пені, 9 297,75 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 2 946,27 грн. за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору  купівлі-продажу № 5.96Т від 23.12.2005.

Позивачем в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, в якій заявник просить стягнути з відповідача 184 239,73 грн. основного боргу, 27 165,19 грн. пені, 15 598,97 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 4 569,41 грн.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву зазначає, що визнає позовні вимоги частково, лише суму заборгованості за договором купівлі - продажу № 5.96Т у розмірі 184 239,73 грн. Відповідач не визнає вимоги позивача, щодо сплати санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ- 17 147,75 грн. та трьох процентів річних - 2 946,27 грн. так як кількість прострочених днів з 29.04.2006 по 02.11.2006 позивачем вказана невірно. Також відповідач не визнає вимоги позивача по розрахунку заборгованості із урахуванням індексу інфляції - 9 297,75 грн. Позивачем невірно використовувалися «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», викладених в листі Верховного Суду України № 62-97р. від 03.04.97 року. Червень 2006 року - індекс інфляції - 100,1%    «Урядовий кур’єр»№ 123 від 06.07.2006. Липень 2006 року - індекс інфляції - 100,9%    «Урядовий кур’єр»№ 145 від 05.08.2006. Серпень 2006 року - індекс інфляції - 100,0%   «Урядовий кур’єр»№ 165 від 06.09.2006. Таким чином, сума заборгованості за договором складає 184 239,73 грн., інфляційні витрати - 5 862,35 грн., 3% річних з простроченої суми - 2 931,12 грн. та розмір подвійної ставки НБУ - 17 061,4 грн. Загальна сума вимог визнаних відповідачем, складає - 210 094,60 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника  позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОКА Україна Т.О.В.»(продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартех Системз»(покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 5.96Т.

Відповідно до п. 2.1. договору позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар, визначений у специфікації, яка є невід’ємною частиною договору (додаток № 1), а відповідач прийняти на себе зобов’язання прийняти такий товар та сплатити його повну вартість в обумовлений договором строк.

Згідно п. 3.1. договору загальна вартість товару, що передається у власність покупця, складає 249 996,67 грн., в тому числі ПДВ 41 666,11 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив, а відповідач отримав згідно акту прийому-передачі від 28.12.2005, товар  на загальну суму 249 996,67 грн.

Згідно п. 3.2. договору відповідач зобов’язався здійснити першу сплату у розмірі 49 996,67 грн., в т.ч. ПДВ на поточний рахунок позивача протягом 3 банківських днів з дати підписання договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що проведення подальшого розрахунку за переданий у власність товар у сумі 200 000 грн. в т.ч. ПДВ відповідач здійснює у наступний строк:

До 28.01.2006 –50 000 грн., в т. ч. ПДВ;

До 28.02.2006 –50 000 грн. в т.ч. ПДВ;

До 28.03.2006 –50 000 грн. в т.ч. ПДВ.;

До 28.04.2006 –50 000 грн. в т.ч. ПДВ.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав свого обов’язку покупця, плату за отриманий товар повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість і яка, як вбачається з наданого сторонами акту звірки взаєморозрахунків, складає 184 239,73 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 184 239,73 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно п. 7.3. договору за прострочення терміну проведення платежів проти терміну, передбаченого п. 3.2., 3.3. договору, позивач має право нарахувати та стягнути з відповідача пеню від загальної вартості товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на той період за кожен день такого прострочення. Нарахування пені не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня) застосовується позовна давність в один рік.

При укладанні договору оренди № 5.96Т від 23.12.2005 сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобов’язання щодо оплати поставленого  товару.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання по сплаті триманого товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу пеню, відповідно до п. 7.3. договору оренди та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», розмір якої, як вбачається з наданого позивачем уточненого розрахунку позову, становить 27 165,19 грн. Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі  27 165,19 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з уточненого розрахунку позову, наданого позивачем, розмір збитків від зміни індексу інфляції становить 15 598,97 грн. та 3% річних – 4 569,41 грн.  Вимоги позивача в частині стягнення збитків від зміни індексу інфляції у розмірі 15 598,97 грн. та 3% річних – 4 569,41 грн. обґрунтовані, розраховані у відповідності з нормами чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 ГПК України,  підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись  ст. 49, ст. ст. 82-85  ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартех Системз»(м. Київ, вул. Первомайського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ДОКА Україна Т.О.В.»(м. Київ, пр-т Героїв Сталінграду, 20-А, ) 184 239 (сто вісімдесят чотири тисячі двісті тридцять дев’ять) грн. 73 коп. основного боргу, 27 165 (двадцять тисяч сто шістдесят п’ять) грн. 19 коп. пені, 15 598 (п’ятнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто вісім) грн. 97 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 3 % річних в сумі 4 569(чотири тисячі п’ятсот шістдесят дев’ять) грн. 41 коп., 2 315 (дві тисячі триста п’ятнадцять) грн. 74 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
В.В. Хілінська