ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

07.03.07                                                                                           Справа  № 3/126-21/133

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого-судді Городечної М.І, суддів Юркевича М.В., Кузя В.Л., розглянувши апеляційну скаргу Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” № 09-764 від 08.12.2006 року (вх. № 3218 від 21.12.2006 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року у справі       №  3/126-21/133

за позовом Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка”, м.Новий Розділ.

до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка”, м.Новий Розділ.

про визнання недійсним наказу Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” від 09.04.2004 року в частині п. 5 рядок 6 про передачу Новороздільському  державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” кредиторської заборгованості Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” в сумі 471600 грн.

за участі представників сторін: від позивача –Троцко Р.Я., довіреність від 02.01.2007 року; від відповідача –не з”явився.

Представнику позивача роз”яснено права та обов”язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року у справі № 3/126-21/133 відмовлено в позові Новороздільському державному гірничо-хімічному підприємству “Сірка” до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” про визнання недійсним наказу Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” від 09.04.2004 року в частині п. 5 рядок 6 про передачу Новороздільському  державному гірничо-хімічному підприємству “Сірка” кредиторської заборгованості Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” в сумі 471600 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема в апеляційній скарзі позивач вважає, що оскаржуване рішення є прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким поданий ним позов задоволити.

При цьому, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застостовано норму ст. 107 ЦК України та не враховано того, що Роздільське ДГХП “Сірка” не припинило свою діяльність як юридична особа. Судом безпідставно відхилено посилання позивача на норми ст.ст. 513, 520, 521 ЦК України як підстави для скасування наказу Роздільського ДГХП “Сірка” від 09.04.2004 року в частині п. 5 рядок 6 про передачу Новороздільському  ДГХП “Сірка” кредиторської заборгованості Роздільського ДГХП “Сірка” в сумі 471600 грн.

Роздільське державне гірничо-хімічне підприємство “Сірка” (відповідач у справі, надалі - Роздільське ДГХП “Сірка”) у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 1045 від 01.02.20007 року) зазначено про те, що ним помилково в наказі № 41 від 09.04.2004 року передано кредиторську заборгованість в сумі 471000 грн., зазначену в рядку 6 пункту 5.

Відповідач явку представника в судове засідання повторно не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується поштовими повідомленнями, що знаходяться в матеріалах справи, а тому апеляційний суд вважає, що ним забезпечено право відповідача на судовий захист від поданого до нього позову, і можливим здійснення апеляційного перегляду рішенням господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року у справі № 3/126-21/133 в даному судовому засіданні без участі представника відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та пояснення другої сторони, представника позивача, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Наказом Міністерства промислової політики України №174 від 08.04.2004 року "Про створення Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства "Сірка", вирішено створити Новороздільське ДГХП “Сірка” на базі майна структурних підрозділів Роздільського ДГХП "Сірка" (п. 1 наказу); вважати Новороздільське ДГХП “Сірка” правонаступником в частині майнових і немайнових прав та обов’язків реорганізованого Роздільського ДГХП "Сірка" згідно із розподільчим балансом (п. 2 наказу); створити відповідну комісію для проведення приймання-передачі майна, оформлення акту приймання-передачі, складання розподільчого балансу (п. 7 наказу).

Даний наказ Міністерства промислової політики України є чинним. Сторонами не подано суду доказів його скасування самим Мінвстетством чи Кабінетом Міністрів України або визнання його недійсним судом.

На виконання даного наказу, Роздільським ДГХП "Сірка" видано наказ № 41 від 09.04.2004 року, яким проведено розподіл майнових та немайнових прав та зобов’язань між позивачем і відповідачем. Зокрема,  п.п. 4, 5 цього Наказу позивачу передано дебіторську заборгованість на суму 947000 грн., а також кредиторську заборгованість в сумі 7361000 грн., в тому числі згідно рядку 6 пункту 5 кредиторську заборгованість в сумі 471600 грн. перед ПП "Гекта".

16.04.2004 року заступником міністра промислової політики України затверджено розподільчий баланс на 01.04.2004 року із пропорційним розподілом активів і пасивів у співвідношенні 69,6% (Роздільське ДГХП "Сірка") на 30,4% (Новороздільське ДГХП "Сірка"). Зокрема до 30,4% пасиву Новороздільського ДГХП "Сірка" віднесено й суму кредиторської заборгованості в сумі 7361000 грн., тобто, як підставно встановлено місцевим судом, і 471600 грн. заборгованості перед ПП “Гекта”, зазначену в оспорюваному рядку Наказу. Тобто враховуючи наведене, є безпідставними пояснення сторін щодо  помилковості включення 471600 грн. кредиторської заборгованості в оспореному Наказі.

16.04.2004 року заступником міністра промислової політики України також затверджено акт передачі майна Роздільським ДГХП "Сірка" Новороздільському ДГХП "Сірка".

Вищезазначені розподільчий баланс та акт передачі майна підписані повноважними представника обох сторін, тобто сторонами було погоджено розподілів та пасивів між собою, в тому числі й кредиторської заборгованості, що передається Новороздільському ДГХП "Сірка".

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано невідповідності наказу Роздільського ДГХП “Сірка” від 09.04.2004 року в частині п. 5 рядок 6, нормам ст.ст. 513, 520, 521 ЦК України, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки по-перше, оспорений наказ відповідача не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, хоча, виходячи з його змісту,  породжує цивільні права і обов‘язки, що не суперечить ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України,  а по-друге, як підставно зазначено місцевим судом, договір про переведення боргу не є єдиною підставою для правонаступництва, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою не лише внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а й внаслідок правонаступництва та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 107 ЦК України передбачено, що внаслідок припинення юридичної особи шляхом поділу відповідно до розподільчого балансу відповідні права та обов’язки переходять до правонаступника. Правонаступництво позивача, у тому числі щодо кредиторської заборгованості, випливає з п. 2 наказу Міністерства промислової політики України № 174 від 08.04.2004 року, розподільчого балансу.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що позов Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” про визнання недійсним наказу Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” від 09.04.2004 року в частині п. 5 рядок 6 про передачу Новороздільському  державному гірничо-хімічному підприємству “Сірка” кредиторської заборгованості Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” в сумі 471600 грн. є безпідставним, а тому не підлягає задоволенню.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права при оцінці заяви відповідача, в якій він визнав, що ним помилково в наказі № 41 від 09.04.2004 року передано кредиторську заборгованість в сумі 471000 грн., зазначену в рядку 6 пункту 5, оскільки в даному випадку судом враховано вимоги ч. 5 ст. 22, ст. 43, ч.ч. 1, 5 ст. 78 ГПК України щодо умов, за яких суд приймає визнання відповідачем позову.

Враховуючи вищенаведене, рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року у справі № 3/126-21/133 є законним та обгрунтованим, а тому відсутні, встановлені ст. 104 ГПК України підстави для його скасування чи зміни.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 49, 99 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства “Сірка” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року у справі № 3/126-21/133  залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.           Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий- суддя                                                                  М.І.Городечна

Судді                                                                                            М.В.Юркевич

В.Л.Кузь