Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем України

Адміністративна справа                                  Головуючий по 1-й інстанції:

№ АС-16/577-06                                                    суддя –Малафеєва І.В.

Доповідач по 2-й інстанції

суддя –Шутенко І.А.

25 квітня  2007 р.                                                                                    м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду  у складі:        головуючого судді     Шутенко І.А., суддів Бабакової Л.М., Кравець Т.В.

при секретарі – Міракові Г.А.

За участю представників сторін:

позивача –Гузь А.О. за довіреністю №112 від 24.04.2007р.,

відповідача –Устименко О.М. за довіреністю №388/9/10-009 від 09.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну (вх. № 4786С/2) ДПІ в м. Суми на  постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р.  по справі  № АС-16/577-06

за позовом ТОВ „Суми-енергопром”, м. Суми,

до  ДПІ в м. Суми,

про визнання протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення -,

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив визнати протиправним та нечинним податкове повідомлення-рішення  ДПІ в м. Суми №/0/1790 від 17.01.2005р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування заявленого позивачем в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних звітних періодів з податку на додану вартість у розмірі 82862,00 грн.

Постановою господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. ( у повному обсязі постанову складено 16.11.2006р.) по справі № АС-16/577-06 адміністративний позов задоволено. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення  ДПІ в м. Суми №/0/1790 від 17.01.2005р.

Відповідач з постановою господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі № АС-16/577-06 не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що встановити фактичного виробника експортованих ламп та вимикачів зі складу освітлювальної мережі літаків типів МІГ, Ан та гелікоптерів не має можливості, так як посередниками, які були задіяні (комітент, комісіонер) в ланцюгу купівлі-продажу і виявлені при проведенні перевірки взаємовідносин між постачальниками товару по ланцюгу продажу до виробника, не надана інформація стосовно виробника даної продукції.

Апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт неможливості проведення податковими органами зустрічних перевірок контрагентів позивача, не може бути належним доказом відсутності надмірної сплати ПДВ до Державного бюджету. Апелянт вважає, що такий висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відсутність надмірної сплати ПДВ до Державного бюджету підтверджується не фактами неможливості проведення зустрічних перевірок постачальників, а відсутністю доказів сплати відповідних сум податку на додану вартість до бюджету у звітному періоді.

Якщо сума податкового зобов'язання продавця, зазначає апелянт, перекривається сумами податкового кредиту або сума податкового зобов'язання менша від суми податкового кредиту, якщо продавець не подає податкової звітності, або знятий з податкового обліку, то не можна взагалі стверджувати про сплату відповідних сум податку до бюджету, і у покупця не виникає права на бюджетне відшкодування - у зв'язку з надмірною сплатою податку ( відповідно до визначення "бюджетного відшкодування", наведеного в п.1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість"). Суми податкового кредиту, заявлені ТОВ "Суми-Енергопром", не підтверджуються сумами податкових зобов'язань продавців товарно-матеріальних цінностей - по ланцюгу продажу до виробника. Крім того, зустрічні перевірки всіх постачальників ТОВ "Суми-Енергопром" по ланцюгу до виробника товарно-матеріальних цінностей не були проведені тільки з тих причин, що основні постачальники позивача, ухиляючись від проведення таких перевірок, не знаходились за юридичними адресами і не повідомляли податковий орган про зміну юридичної адреси чи про своє фактичне місцезнаходження.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по справі №АС-16/577-06 вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження встановлено, що сектором перевірок відшкодування ПДВ було проведено позапланову документальну перевірку ТОВ "Суми-Енергопром", код 14016648 з питань обґрунтованості відшкодування з бюджету податку на додану вартість за серпень 2004 р.

На підставі акту про результати перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Суми - Енергопром" з питань обґрунтованості відшкодування з бюджету податку на додану вартість за серпень 2004р. №3/23-513/5-14016648 від 14.01.2005р., ДШ в м. Суми податковим повідомленням - рішенням № /0/1790 від 17.01.2005р. зменшило позивачу суму бюджетного відшкодування заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів з податку на додану вартість у розмірі 82862,00 грн.

Під час перевірки встановлено, що позивач за період серпень 2004р. подав до ДПІ в м. Суми декларацію з податку на додану вартість №123920 від 20.09.2004р. та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість з зв'язку з виправленням   самостійно   виявлених   помилок   №156119    від   30.11.2004р.    з зазначенням загальної суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету протягом трьох наступних звітних періодів шляхом зарахування в рахунок платежів з податку на додану вартість в розмірі - 89468,00 грн.

В розділі III акту перевірки було підтверджено до відшкодування суму 6606,00грн.

Крім того, перевіркою було встановлено, що в серпні 2004р. підприємством до складу податкового кредиту звітного періоду згідно податкової накладної №76 від 20.08.2004р., отриманої від СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" віднесено суму ПДВ в розмірі 82862,00 грн. з вартості ламп та вимикачів зі складу освітлювальної мережі літаків типів МІГ, Ан та гелікоптерів. Для проведення зустрічної перевірки СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" 23.11.2004р. направлено запит в адресу Переяслав-Хмельницької ОДІТІ в Київській області з метою підтвердження включення до складу податкових зобов'язань суми ПДВ 82862,00 грн. по наведеному переліку товарів.

Відповідь на запит не надійшла, але згідно інформації, отриманої начальником відділу ОБФСПД ГВПМ ДПІ в м. Суми Орищенко В.М. в зв'язку з оперативним супроводженням перевірки встановлено, що СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" є посередником. Постачальником є ПП "ПРО-ТЕК", де комітент ПП "ПРО-ТЕК" доручає комісіонеру СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" укласти угоду з третьою особою від свого імені про купівлю-продаж ламп та вимикачів.

Відповідно до п. 11.34 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97 - ВР, у період до 01.01.2007р. операції з поставки продукції (послуг), яка вироблена визначеними законодавством підприємствами літакобудівної промисловості за рахунок коштів Державного бюджету України, оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

В акті перевірки відповідач зазначає, що право на бюджетне відшкодування виникає тільки при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість у відповідності до вимог п. 1.3, п. 1.8, ст. 1, п.п. 7.7.1, п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97 - ВР. Державною податковою службою не було підтверджено сплату ПДВ в ланцюгу до кінцевого виробника, так як не було можливості встановити фактичного виробника цього товару.

Тому відповідачем було зменшено до відшкодування на особовому рахунку ТОВ "Суми-Енергопром" податку на додану вартість з бюджету шляхом зарахування в рахунок платежів з податку на додану вартість протягом трьох наступних звітних періодів 82862,00 грн., в результаті порушення п. 1.3, п. 1.8, ст. 1, п.п. 7.7.1, п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97-ВР.

Однак, колегія суддів відмічає, що Актом про результати проведення планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю "Суми - Енергопром" за період з 01.01.2004р. по 30.09.2005р. №1178/235/14016648 від 22.11.2005р., порушень порядку визначення ПДВ не встановлено, а за серпень 2004р. підтверджено правильність визначення підприємством суми від'ємного значення податкового зобов'язання на суму 89468,00 грн.

Не зважаючи на це, податкове повідомлення - рішення №/0/1790 від 17.01.2005р. скасоване не було, а зменшена ним сума податку на додану вартість до відшкодування на особовому рахунку підприємства не відновлена.

Відповідно до п.п. 7.7.3. н. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97 - ВР, в редакції що діяла до 01.06.2005р., у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті (різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду), має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Згідно п. 4 Указу Президента "Про деякі зміни в оподаткуванні" №857/98 від 07.09.1998р., у разі коли сума податку на додану вартість, визначена як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду, має від'ємне значення, така сума зараховується у погашення заборгованості платника податку із сплати податку на додану вартість, що виникла у минулих звітних періодах, а за відсутності заборгованості - у зменшення податкових зобов'язань платника податку протягом трьох наступних звітних періодів.

Якщо сума від'ємного значення податку не погашається сумами податкових зобов'язань, що виникли протягом трьох наступних звітних періодів, така сума підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на умовах, визначених законодавством, протягом місяця, що настає після подання декларації за третій звітний період після виникнення від'ємного значення податку.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відповідно до п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Матеріали справи свідчать, що безпосередній контрагент позивача - СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" зареєстроване в органах держаної податкової служби платником податку на додану вартість та мало право видавати податкові накладні.

Згідно договору купівлі продажу №31 від 03.07.2004р., та додатку №1 до договору, СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" (продавець) зобов’язаний продати, а ТОВ „Суми-енергопром” зобов’язаний прийняти та оплатити  лампи ЛФСМ-27-1000/LFSR-27/1000 в кількості 575 шт. та вимикачів 2КР/2KR у кількості 48 шт.

Виконання договору підтверджується накладною на відпуск товарно-матеріальних цінностей №000194 від 20.08.04р. на суму 497172,00 грн. та платіжними дорученнями №211 від 26.08.2004р. на загальну суму 75000,00 грн., (в тому числі ПДВ –12500,00грн.), №213 від 26.08.2004р. -122000,00 грн., №214 від 27.08.2004р. - 150000,00 грн., №215 від 30.08.2004р. на загальну суму 150172,00 грн (в тому числі ПДВ – 20333,33грн.), платіжним дорученням №214 від 27.08.2004р. на загальну суму 150000,00грн. (в тому числі ПДВ –2500,00грн.) та податковою накладною №215 від 30.08.2004р. на загальну суму 150172,00грн. (в тому числі ПДВ-25028,67грн.).

Отже, податковий кредит позивача у розмірі 82862,00 грн. сформовано на підставі належно оформленої податкової накладної №76 від 20.08.2004р., складеної у момент виникнення податкових зобов'язань продавця, що відповідає Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПАУ від 30.05.1997р. №165. Ця податкова накладна має усі реквізити передбачені п.п. 7.2.1 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість". Зазначені факти, а саме реєстрація СВКЗВіСП(ф) ДП "Київприлад" платником ПДВ на момент виписки податкової накладної, наявність податкової накладної №76 від 20.08.2004р., товарність операції, а також оплата вартості товару безготівковим розрахунком перевіркою підтверджується.

Згідно ст. 67 Конституції України від 28.06.1996р. кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина перша ст. 19 Конституції України). Чинне законодавство, зокрема Закон України "Про податок на додану вартість", не встановлюють обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару.

Відповідно до положень Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару має сплачувати цей податок до бюджету.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку , що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту з податку на додану вартість 82862,00грн., згідно податкової накладної №76 від 20.08.2004р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по адміністративній справі № АС-16/577-06 прийнято у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством. Заперечення викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 209, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду одноголосно, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області від 13.11.2006р. по адміністративній  справі № АС-16/577-06 залишити без змін.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий суддя

Судді