ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2007 р.
12:00
Справа №  17/234/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників сторін:

від  позивача: Лях Н.В., довіреність № б/н від 06.10.2006 року

від  відповідача: Одноор В.М., довіреність № 10/15-1501 від 10.11.2006 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/234/06

за позовом санітарно-епідеміологічиої станції м. Первомайська та Первомайського района, м. Первомайськ, вул. Революції, 32,

до Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області, 54009, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 41,

про скасування рішення держінспекції щодо стягнення заборгованості у сумі              19 215 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем  з  30 листопада  по  04 грудня  2006 року  (Державною інспекцією з контролю за цінами в Миколаївській області) було проведено перевірку  санітарно-епідеміологічної станції м. Первомайська та  Первомайського  району  Миколаївської області  з питання дотримання державної дисципліни цін. За результатами перевірки складено акт  № 172 від  04 грудня  2006 року  та прийняте рішення № 112  від 08 грудня  2006 року   про застосування економічних санкцій   за порушення державної дисципліни цін, згідно з   яким  підлягає вилученню у  Позивача  в доход  державного бюджету 6 405 грн. необґрунтовано одержаної суми виручки та стягнуто  штраф  в доход державного бюджету в сумі  12 810  грн., разом  19 215, 00 грн.

В цьому рішенні   Відповідача  зазначено,  що Позивачем  було порушено вимоги  постанови КМУ  від 27.08.2003 року № 1351 “Про затвердження тарифів                           (прейскурантів)  на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату  установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби” шляхом   завищення фіксованого рівня тарифів за рахунок необґрунтованого  нарахування розміру  податку на  додану  вартість, та застосування   тарифів   що перевищують передбачені   Постановою   Кабінету  Міністрів України  “Про внесення змін до Постанов Кабінету міністрів України від 15 жовтня 2002 року  № 1544 і від 27 серпня  2003р.  № 1351” від 11 травня 2006 року № 662” за  період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р.

Відповідач  позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що  при формуванні ціни Позивач не врахував, що ПДВ вже був врахований в тарифах, затверджених постановою Уряду  № 1351, а також зазначає, що нормативно-правові акти           Кабінету  Міністрів України  набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк  набрання ними чинності   не передбачено в цих актах.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст. 8, 9  Закону України “Про ціни і ціноутворення”  від        03.12.1990 року державне регулювання цін і тарифів здійснюється  шляхом  встановлення державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін ( тарифів) або граничних  відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Державні фіксовані  ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Цією ж статтею встановлено коло товарів, послуг, на які встановлюються державні фіксовані та регульовані ціни та тарифи.

Позивач  на протязі перевіреного періоду  надавав платні послуги у сфері  забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, що не відносяться до медичної допомоги населенню на підставі статті 35  Закону України “ Про  забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення”.

Перелік  послуг та тарифи  визначено   постановою КМУ  від 27.08.2003 року           № 1351 “Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату  установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби”.

Норми наведеної постанови КМУ не визначають питання про  включення (не включення)  податку на додану вартість до складу  тарифів (прейскурантів) на згадані послуги.

Відповідно до п. 1  частини 2  статті 92  Конституції України виключно Законами України встановлюється система оподаткування, податки і збори. Принципи побудови системи оподаткування в Україні, види податків і зборів (обов’язкових платежів до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов’язки і відповідальність платників визначаються Законом України “Про систему оподаткування”, якими передбачено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів) і пільги щодо оподаткування можуть встановлюватися тільки законами про оподаткування ( частина 3 статті 1)

Платники податку на додану вартість, об’єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподаткованих та звільнених від оподаткування  операцій тощо визначаються законом України “Про податок на додану вартість”

Згідно із ст. 3 Закону України “Про податок на додану вартість” об’єктом  оподаткування є операції платників податку з поставки товарів ( робіт, послуг) на митній території України, в ому  числі операції з оплати вартості послуг  за договорами оренди (лізингу)  та операції з передачі права власності на об’єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості  заставодавця.

За п 6.1. Закону  об’єкти оподаткування визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій звільнених від оподаткування, та операцій до яких застосовується нульова ставка згідно з цим  Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом 4.1. статті 4 Закону передбачено,  що база оподаткування операцій з поставки товарів (робіт, послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної вартості), визначеної за вільними або врегульованими цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов’язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включається в ціну  товарів ( робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування.

До складу договірної (контрактної)  вартості включаються  будь які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику безпосередньо покупцем або через будь яку третю особу в зв’язку з компенсацією вартості товарів (робіт, послуг), проданих (виконаних, наданих) таким платником податку.

Податок становить 20 відсотків  бази оподаткування, визначеною статтею 4 цього закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг). Можливості не нараховувати податок  на додану вартість при наданні послуг за фіксованими тарифами Законом України “Про податок на додану вартість” не передбачено.

Державна податкова адміністрація України  своїми листами від 15.09.2003 року № 810/5/15-24/16, від 18.11.2004р.  № 12895/5115-2416,  від 24.09.04 р. № 8489/6/15 –2415  на запити  Міністерства охорони здоров’я України та інших зацікавлених організацій   надала Роз’яснення, що нарахування ПДВ до тарифу, розмір  якого затверджений вищезазначеною Постановою КМУ при наданні санстанціями платних послуг є необхідним і таким, що відповідає вимогам законодавства.

З аналізу наведених  нормативних актів свідчить, що  до тарифу, визначеному  Постановою КМУ  № 1351 від 27.08.2003 року   Позивачем  додавався  податок на додану вартість в розмірі 20%  відповідно до вимог законодавства.

11 травня 2006 року    Кабінет  Міністрів України  прийняв  Постанову   “ 662  “Про внесення змін до Постанов Кабінету міністрів України від 15 жовтня 2002 року     № 1544 і від 27 серпня  2003р.  № 1351”. Наведеною  Постановою були  змінені  тарифи за надання   платних  послуг.

Постанову  № 662  опубліковано  в Урядовому  кур’єрі 31.05.2006 року  № 100. Про день набрання чинності в постанові  не вказано.

В період з 11.05.2006 року по 31.05.2006 року  Позивач надавав послуги за тарифами затвердженими постановою КМУ № 1351 в редакції від 27.08.2003 року.

Відповідно до п. 3 Указу  Президента від 10 червня 1997 року № 503  “Про порядок  офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Таким чином,  до 31.05.2006р. –опублікування Постанови КМ України  № 662  позивач правомірно   надавав послуги за  тарифами, передбаченими  Постановою  1351 в редакції від 27.08.2003 року.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позовні  вимоги санітарно-епідеміологічиої станції м. Первомайська та Первомайського района  задовольнити частково.

2.          Скасувати рішення № 112 від 08.12.2006 року Державної інспекції з контролю за цінами в Миколаївській області про застосування економічних санкції за порушення державної дисципліни цін, яким вилучено у санітарно–епідеміололгічної станції м. Первомайська та Первомайського району  в доход державного бюджету  6 405 грн. та стягнуто штраф в сумі 12 810  грн.

Суддя