СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

22.03.2007

Справа №2-25/1805-2007

За позовом СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

До відповідача ТОВ фірми „Комбіс”,
м. Ялта, вул.. Володарського/Щербака, 9/1.

Про стягнення 37800,00 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 СПД

Від відповідача Туманов С..Г.,
предст., дов. пост.

Сутність спору:

СПД ОСОБА_1, м. Ялта звернувся у
господарський суд АРК із позовом до ТОВ фірми „Комбіс”, м. Ялта у якому просить
суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 37800,00 грн.,
зобов'язати відповідача виконати умови п. 3.3.3. договору НОМЕР_1 укладено між
СПД ОСОБА_1 та ТОВ фірмою „Комбіс”, шляхом підписання актів виконаних робіт за
травень, червень та липень 2006р., а також стягнути витрати по сплаті
державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовуються
посиланням на те, що відповідачем не виконано належним чином зобов'язання за
договором від 11.04.2006р. за № 10 та додатком до договору № 1 від
11.04.2006р., що суперечить положенням ст.. 526, 530 Цивільного кодексу
України.

В процесі розгляду справи, позивач
уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача суму заборгованості у
розмірі 75600,00 грн., а також судові витрати зі справи, розірвати договір на
розміщення реклами НОМЕР_1, укладений між сторонами по справі.

Відповідач позовні вимоги не визнає
по мотивах викладених у наданих запереченнях (арк.. сп. 72-73), а саме
посилається на те, що позивачем не доведено належне виконання своїх зобов'язань
за Договором НОМЕР_1 з 01 листопада 2006 року. Крім того представником
відповідача надане пояснення, що позивач розміщував не його (відповідача)
рекламу, а рекламу фірми ПСД (Проперті Систем Девелопмент), тобто не проводив
рекламну кампанію відповідача, як це передбачено умовами договору. Окрім цього,
на думку відповідача, позивач не довів факт отримання рекламних плакатів
відповідача для розміщення на рекламоносіях.

По справі оголошувалася перерва,
після закінчення перерви слухання по справі було продовжено. Розгляд справи
відкладався у порядку ст. 77 ГПК України.

22.03.2007р. судом винесено ухвалу
якою задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт
на грошові кошти які належать ТОВ фірми “Комбіс” (м. Ялта, вул.
Володарського/Щербака, 9/1; ідент. код 20696392) у сумі 76474,00грн., що
знаходяться на розрахунковому рахунку № 31 в ЗАТ “Банк НРБ”, м. Київ,
МФО 320627.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2006 року між СПД ОСОБА_1
та ТОВ фірмою „Комбіс”, м. Ялта було укладено договір НОМЕР_1 (далі Договір),
відповідно до якого позивач зобов'язався провести рекламну кампанію
відповідача, шляхом розміщення його реклами на щитах формату 1,2х1,8 м., згідно
додатку №1 до Договору, а відповідач у свою чергу зобов'язався прийняти роботи
(послуги) і сплатити їх на умовах Договору.

Представник відповідача підтвердив
в судовому засіданні факт існування договірних відносин між позивачем та
відповідачем за договором НОМЕР_1, вказавши, що договір від імені відповідача
підписаний директором Власенко І.М.

Договором передбачено, що реклама -
це спеціальна інформація про осіб, продукцію, товари і послуги, яка
розповсюджується у формі рекламних плакатів (постерів) відповідно до адресної
програми. Постер - це оригінал рекламного плаката, виготовленого з паперу або
іншого матеріалу із зображенням реклами замовника (відповідача у даній справі).

Додатком №1 до Договору був
встановлений об'єм, терміни і вартість робіт, які виконуються позивачем згідно
з Договором. Згідно даному Додатку позивач прийняв на себе зобов'язання
розмістити на рекламоносіях типу „Сіті-лайт” рекламні плакати розміром
1,2м.х1,8м. в кількості 6 (шість) штук за адресами, вказаними в Додатку №1, за
ціною 2100,00 гривень за одну рекламну плоскості (плакат) в місяць протягом
періоду №1 (з 01 травня по 31 жовтня 2006 року).

Як пояснив позивач, в перших числах
травня 2006 року відповідач згідно з угодою передав позивачеві рекламні
плакати, які його помічник спільно з представником відповідача розмістили на
рекламоносіях позивача за наступними адресами:
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5. Відразу в день розміщення
реклами він (позивач) передав нарочно в офіс відповідача, підписаний з свого
боку акт про розміщення рекламних матеріалів, датований 01.05.2006р., у якому
напроти графиАДРЕСА_6 містилась Примітка: „Тимчасово, до встановлення
рекламоносія, розміщено за адресою: АДРЕСА_2. Позивач пояснив, що зміна місця
розташування рекламоносія за адресою: АДРЕСА_6
було викликано тим, що дозвіл на розміщення реклами в цьому місці був
відкликаний Виконкомом Ялтинської міськради, у зв'язку з конфліктом з власниками
кафе, що підтверджується листом Виконкому Ялтинської міської Ради №02.1-28/836
від 27.02.2007р. (том, 1, арк.. сп. 100). Про те, що є проблеми з установкою
рекламної конструкції в районі кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач дізнався вже після
підписання договору, про що попередив і отримав згоду від відповідача.

08 травня 2006 року позивач вручив
під розпис громадянці ОСОБА_2 такий же акт, з додатком фото-звіту для передачі
відповідачеві. Як зазначила в своїх поясненнях гр. ОСОБА_2 від 09.08.2006р. які
містяться у перевірочному матеріалі Ялтинського ГУМУ МВС України в АРК наданого
до матеріалів справи (том, 1, арк.. 126-127) вона передала отримані від
позивача документи відповідачеві.

У судовому засіданні представник
відповідача надав суду належним чином завірену копію Акту про розміщення
рекламних матеріалів від 01.05.2006р. (у якому вказано, що фото місць
розміщення (фото-звіт) додається) (том. 1, арк.. сп. 74), тобто фактично
підтвердив пояснення позивача і гр.. ОСОБА_2, а так само та обставина, що
вказаний Акт про розміщення знаходився у розпорядженні відповідача з моменту
його отримання, тобто з травня 2006 року.

Як пояснив суду позивач, хоча акт
про розміщення і не передбачений договором, але виготовивши, і подавши цей
документ відповідачеві, він виконав пункт 2.4. договору, відповідно до якого
він зобов'язаний повідомити і погоджувати з відповідачем зміну в адресній
програмі за договором, тобто заміну місцяАДРЕСА_6 на інше - „АДРЕСА_2.
Фото-звіт був прикладений до акту, але під розпис переданий гр.. ОСОБА_2 тому,
що надання фото-звіту передбачене пунктом 3.1.6. Договору як підтвердження
розміщення плакатів на рекламоносіях.

При таких обставинах, суд вважає,
що позивач повідомив відповідача і отримав від нього згоду про зміну місця
розміщення реклами. Відповідач не пред'являв позивачеві претензій з приводу
розміщення реклами відповідача за адресою: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що позивач
дійсно надавав послуги відповідачеві відповідно до предмету Договору. Даний
факт підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи:

- договором на розміщення реклами
НОМЕР_1 (том. 1, акр. сп. 14-15)

- копіями Дозволів на розміщення
зовнішньої реклами (рекламоносиітелей) №025-10С, №025-09С, №025-04С, №025-02С
від 01.06.2005г., виданими Виконкомом Ялтинської міської ради, договором №25
від 02.07.2002р. про розміщення зовнішньої реклами, залученими до перевірочного
матеріалу Ялтинського ГУ ГУ МВС України в Криму, наявним в матеріалах справи.
(том. 1, акр. сп. 152-156)

- постановою про відмову в
порушенні відносно посадовців ТОВ „Фірма Ком біс” кримінальної справи від
07.09.2006 року, в якому є посилання на протоколи огляду рекламоносіїв №1, №2,
№3, №4 від 11.08.2006р., (том. 1, арк.. сп. 105-107; 128-135), з яких явно
вбачається факт розміщення рекламних плакатів з переважанням чорного кольору
наступного змісту: „Массандровськое имение”, „Привилегия избранных”, „Продажа
апартаментов” з номерами телефонів НОМЕР_2 і НОМЕР_3, і зображенням гравюри
(том. 1, арк.. сп. 139).

- фото-звітом, виготовленим
позивачем і врученим 08.05.2006р. гр. ОСОБА_2, яка разом з актом про розміщення
рекламних матеріалів, датованим 01.05.2006р. і підписаним позивачем, передала
його відповідачеві (том. 1, арк.. сп. 138);

- свідченнями гр. ОСОБА_2 від
09.08.2006р. з перевірочного матеріалу Ялтинського ГУ ГУ МВС України в Криму,
долученому до матеріалів справи, в яких вона підтвердила, що дійсно реклама
відповідача розміщувалася на рекламоносіх позивача відповідно до договору, а
так само факт прийняття і передачі відповідачеві Акту про розміщення рекламних
матеріалів і фото-звіту (том. 1, арк.. сп. 126-127).

- копією Акту про розміщення
рекламних матеріалів, датованим 01.05.2006р., підписаним позивачем і завіреним
круглою печаткою відповідача, і представленим разом із запереченнями
представника відповідача проти позову (том. 1, арк.. сп. 74);

- листом ПП „Женіс” №01 від
01.03.2007р., у якому указується, що в травні 2006 року ПП „Женіс”
(поліграфічне підприємство „Мастерцвет”) виконало комплексне замовлення ТОВ
„Фірма Ком біс” по виготовленню поліграфічної продукції з фрагментами змісту
„Массандровськое имение”, „привилегия избранных”, „продажа апартаментов”,
номерами телефонів НОМЕР_2 і НОМЕР_3. Виготовлялася наступна продукція: Плакати
розміром 1,20м. х 1,80м. для Сіті-лайтов, оригінал-макети рекламного сюжету для
журналу „Недвижимость Ялты”, і додатком до листа - фрагментами рекламного
сюжету, що виготовлявся для ТОВ „Фірма Ком біс” (том 1, арк.. сп. 98-99).

- листом №99 від 12.03.2007р. СПД
ОСОБА_3  - засновника журналу
„Недвижимость Ялты”, в якому указується, що між СПД ОСОБА_3 і ТОВ „Фірма
Комбіс” був укладений договір НОМЕР_4 по розміщенню в журналі „Недвижимость
Ялты” рекламного сюжету наступного змісту: „Массандровськое имение”,
„привилегия избранных”, „продажа апартаментов” з номерами телефонів НОМЕР_2 і
НОМЕР_3 і т.д., і зображенням гравюри. Рекламний сюжет надавався замовником в
електронному вигляді, який готувався в ПП „Женіс”, м. Ялта. Реклама
розміщувалася в журналі „Недвижимость Ялты”, засновником якого є ОСОБА_3(том 2,
арк.. сп. 35)

- договором НОМЕР_4 між СПД ОСОБА_3
і ТОВ „Фірма Комбіс” на розміщення реклами в журналу „Недвижимость Ялты”,
актами виконаних робіт за даним договором, доказами оплати за даним договором -
банківськими виписками, завіреними копіями макету рекламного сюжету, що
розміщувався в журналі і журналами з розміщеною рекламою ТОВ „Фірма Ком біс” на
обкладинці журналу наступного змісту, - „Массандровськое имение”, „привилегия
избранных”, „продажа апартаментов” з номерами телефонів НОМЕР_2 і НОМЕР_3 і
т.д., і зображенням гравюри; (том 2, арк.. 37-100)

- листом Виконкому Ялтинської
міської Ради №02.1-28/836 від 27.02.2007р., у якому вказано, що  в банку даних Робочого органу відбито
розміщення рекламних плакатів чорного фону із зображенням гравюри і написами:
„Массандровськое имение”, „привилегия избранных” і вказівкою телефонів відділу
продажів - на спеціальних рекламних конструкціях, що належать СПД ОСОБА_1 за
адресами АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 - всього в кількості 6 (шести)
плакатів, з підтвердженням наявності у позивача дозволів на розміщення
зовнішньої реклами.(том. 1, арк.. сп. 100-101)

При візуальному дослідженні
зображень реклами відповідача, розміщеної в журналі «Нерухомість Ялти» і
фотографіями з фото-таблиці відмовного матеріалу ЖРЗПЗ№2927 від 30.08.2006р.
стає очевидним, що зображення однакові. Представник відповідача в судовому
засіданні погодився з ідентичністю рекламних сюжетів, що розміщувалися в
журналі „Недвижимость Ялты” з рекламним сюжетом, який зображений на плакатах,
що розміщувалися на рекламоносіях позивача за Договором і відображених в
матеріалах справи у вигляді фото-таблиці перевірочного матеріалу ЯГУ МУ МВС
України в АР Крим.

Щодо посилань відповідача на те, що
ідентичність сюжетів не говорить про те, що саме таку ж рекламу, як розміщувалася
в журналі „Недвижимость Ялты”, відповідач мав наміри розміщувати у позивача, то
суд з даними висловлюваннями не може погодитися, оскільки відповідач не
представив суду доказів спрямування позивачеві вимог виконувати умови
укладеного договору або претензій про порушення умов договору, або вимог
розмістити рекламу відповідача іншого змісту. Крім цього, суд враховує
обов'язок відповідача згідно пункту 3.3.3. Договору приймати виконані
Виконавцем (позивачем) роботи, щомісячно підписувати акти виконаних робіт за
цим Договором протягом 5-ти днів з моменту їх надходження, а за наявності
зауважень по виконаній роботі - дати їх у письмовій формі в той же термін. Суд
також враховує, тлумачення відповідача у запереченнях до позову від
12.02.2007р., що плакати вищезгаданого змісту рекламою відповідача не є, а
своїм листом №74 від 08.08.2006р. відповідач вказав на те, що у нього відсутні
які-небудь договори з позивачем (том. 1, арк. сп. 185)

При таких обставинах, вищезгадані
докази в їх сукупності, враховуючи пояснення сторін у справі, свідчать про те,
що на рекламних носіях позивача дійсно розміщувалися рекламні плакати на
чорному фоні наступного змісту - „Массандровськое имение”, „привилегия
избранных”, „продажа апартаментов” з номерами телефонів НОМЕР_2 і НОМЕР_3,  і зображенням гравюри. Суд приходить до
висновку, що даний рекламний сюжет дійсно належить відповідачеві, тобто позивач
проводив рекламну кампанію за Договором і розміщував рекламні плакати саме
відповідача, а не якої-небудь іншої особи.

03 липня 2006 року позивач направив
в адресу відповідача рекомдованою кореспонденцією лист НОМЕР_5, яке було
вручено 04 липня 2006 року секретареві ТОВ „Фірма Ком біс” під розпис, що
підтверджує Ялтинський центр поштового зв'язку №3  у своєму листі НОМЕР_6 (том. 1, арк.. сп.
18). У цьому листі за НОМЕР_5 позивач пропонував відповідачеві в строк до 14
липня 2006 року сплатити раніше виставлений рахунок НОМЕР_7 для того, що б
вступило в дію умова Договору про надання знижки. До листа додавалися акти
виконаних робіт за травень і червень 2006 року. На вказаний лист відповідач не
відповів, письмових заперечень або зауважень по виконаних роботах позивачеві не
направив, отже, на думку суду, прийняв роботи за травень і червень 2006 року.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача:  Листом-претензією НОМЕР_8 з
вимогою сплатити рахунок НОМЕР_9 і повторною відправкою актів виконаних робіт
за травень і червень 2006р.(том. 1, арк.. 22), Листом-претензією НОМЕР_10 про
відправку відповідачеві акту виконаних робіт за липень 2006р. і рахунком за
серпень 2006р.(том 1, арк..  42),
претензією №77 від 06 листопада 2006р. з актом виконаних робіт за жовтень 2006
року, вимогою погасити заборгованість в сумі 75600,00 грн. і вимогою підписати
протокол про розірвання договору і акт звірки взаєморозрахунків і
заборгованості (том 1, акр. н). Всі вищезгадані листи позивач надсилав
відповідачеві рекомендованою кореспонденцією. Враховуючи, що на дані листи з
доданими актами виконаних робіт, відповідач так само не дав письмових
заперечень або зауважень, то суд приходить до висновку, що за період з
01.05.2006р. по 31 жовтня 2006 року роботи (послуги) позивача є виконаними і
прийнятими відповідачем без зауважень. При цьому суд так само враховує, що
доказів спрямування відповідачем в адресу позивача повідомлень про настання
форс-мажорних обставин в матеріалах справи так само не міститься.

Судом так само встановлено, що
позивач впродовж Періоду №1 рекламної кампанії належним чином виконував свої
зобов'язання за договором на підставі вищевикладених обставин, які суд визнає
доведеними.

Суд не може прийняти доводи
відповідача про те, що позивач розміщував рекламні плакати іншого підприємства,
а саме ПСД (Проперті Систем Девелопмент), замість реклами відповідача по
наступних підставах. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються.

Відповідач не представив суду
доказів того, що позивач розміщував рекламу іншого підприємства, зокрема ПСД.
Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент подачі відповідачем таких
заперечень по позову, в матеріалах справи не було жодного документа або
фотоматеріалів, які давали б можливість прочитати напис англійською мовою,
Property System Development, або скорочену назву PSD.

Не може бути прийняте судом і
посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів узгодження з
відповідачем зовнішнього вигляду рекламного сюжету і узгодження контрольного
макету.

Суд вважає, що Договором таке
узгодження не передбачене, як і не передбачена передача рекламних плакатів по
акту. Крім цього, на позивачеві, як виконавцеві за договором, не лежить
обов'язок погоджувати зовнішній вигляд рекламного зображення, оскільки в даному
випадку позивач не виготовляє рекламу, визначаючи її зовнішній вигляд, а тільки
розміщує готові рекламні плакати відповідача на своїх рекламоносіях. Згідно
пункту 3.3.1. Договору, відповідач зобов'язаний в продовж не менш чим за 7 днів
до початку рекламної кампанії надати позивачеві Контрольний макет зображення
рекламного плакату. Договір не зв'язує настання події „передача Контрольного
макету за 7 днів до початку рекламної кампанії” з моментом початку рекламної
кампанії за Договором і обов'язком позивача почати рекламну кампанію, або
якими-небудь іншими юридичними наслідками. Як пояснив суду представник
відповідача, Контрольний макет позивачеві не передавався.

Посилання відповідача на те, що
територія, на якій позивач розміщує рекламу є заповідною, що вимагає отримання
спеціального дозволу відповідно до ст. 16 Закону України „Про рекламу”, де
визначено, що розміщення реклами у межах об'єктів природно-заповідного фонду
вирішується за узгодженням з центральними або місцевими органами виконавчої
влади у сфері охорони культурної спадщини, не може бути прийнята судом,
оскільки наявність, або відсутність узгодження Рескомітету по охороні
культурної спадщини не впливає на суть договору, а так само виконання або не
виконання зобов'язань за договором, як позивачем, так і відповідачем.

Пунктом 4 Додатку №1 до Договору
передбачено, що у разі здійснення відповідачем 100%-ї передплати за перших 3
(три) місяці рекламної кампанії, позивач зобов'язується надати відповідачу
знижку у сумі 18900,00 гривень, що складає 262,50 грн. за кожну плоскість в
місяць.

Відповідно до пункту 5 Додатку №1
до Договору „Замовник здійснює оплату послуг Виконавця по цьому додатку шляхом
перерахування грошей на розрахунковий рахунок Виконавця впродовж 3-х
банківських днів з моменту виставлення Виконавцем рахунків, але не пізніше за
10-ти днів до початку розрахункового періоду”.

28 квітня 2006 року позивач
відповідно до Договору виставив відповідачеві рахунок НОМЕР_7 за розміщення
реклами з травня по липень 2006 року в м. Ялта за Договором на суму 33075,00
гривень, тобто рахунок на 100%-ну передплату за перші три місяці рекламної
кампанії за Договором. Позивач вручив вказаний рахунок під розпис
представникові ТОВ „Фірма Ком біс” ОСОБА_2, який вона надалі передала
керівництву відповідача, що підтверджується її поясненнями, наявними в
матеріалах перевірки Ялтинського ГУ МУ МВС України в Криму ЖРЗПЗ№2927 від
30.08.2006р., долучених до матеріалів справи (том. 1, арк.. 126-127). Надалі
позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням сплатити вказаний
рахунок і повторно направляв екземпляри даного рахунку. До теперішнього часу
рахунок №05-06 від 28.04.2006 року не сплачений. Яких-небудь пояснень за фактом
несплати вищезгаданого рахунку представник відповідача суду не надав.

Відповідно до статей 526, 530
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні  встановлений
строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Договором (п. 5 Додатку №1 до
Договору) передбачений термін, протягом якого відповідач зобов'язаний проводити
оплату. Ця умова грубо порушена відповідачем.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що право на отримання знижки за договором відповідачем втрачено із
власної вини у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору.

П. 8.1.договору передбачено, що цей
договір вступає в дію з моменту його підписання Сторонами і діє до повного
виконання Сторонами своїх зобов'язань. Даний договір може бути розірваний
виключно за взаємною згодою сторін. Враховуючи, що підприємницька діяльність
позивача направлена на отримання прибутку, а відповідач з свого боку
систематично грубо порушував умови Договору, не проводив оплату, не відповідав
на кореспонденцію, що направлялася позивачем в адресу відповідача, суд вважає,
що позивач правомірно запропонував відповідачеві розірвати договір, оскільки
збитки відповідача у вигляді не отриманого доходу склали 75600,00 гривень. Так
само позивач був вимушений припинити з 01 листопада рекламну кампанію
відповідача, отже суд вважає, що вимога про розірвання договору є
обґрунтованою.

Відповідно до п. 2. ст.. 651
Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у
разі  істотного  порушення
договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом. Істотним
є таке порушення стороною договору,
коли  внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Таким чином, суд приходить до
висновку про обґрунтованість грошових вимог, заявлених позивачем і вказаних в
розрахунку суми позову, оскільки відповідач дійсно має заборгованість перед
позивачем в сумі 75600 (сімдесят п'ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок за
надані позивачем послуги по договору НОМЕР_1 від 11.04.2006року за період №1
рекламній кампанії відповідно до додатку №1 до вказаного Договору.

Виконання цивільних обов'язків
згідно ст.. 14 Цивільного кодексу України здійснюється у межах встановлених
договором або актом цивільного законодавства.

Щодо клопотання відповідача у
доповнені до заперечень на позов про викликання у судове засідання директора та
бухгалтера ТОВ „Комбіс” які начебто мають спростувати свідчення гр.. ОСОБА_2
які містяться у відмовному матеріалі Ялтинського ГУ МУ МВС України в Криму
ЖРЗПЗ№2927 від 30.08.2006р., суд не вважає за доцільне викликання даних осіб у
судове засідання, оскільки матеріалів справи достатньо для вирішення спору по
суті, також відповідно до ст.. 34 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. При
цьому суд зобов'язаний відібрати тільки ті докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування, виключивши з процесу доказування докази, які не
стосуються справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення
дійсних обставин справи, затягує розгляд справи. Відповідачем не обґрунтована
належність викликання посадових осіб відповідача до у часті у справі.

Враховуючи ті обставини, що
відповідачем не виконуються належним чином умови та взяті на себе зобов'язання
за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України
оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу
підлягає покладанню на  відповідача.

З огляду на викладене, керуючись,
ст.ст. 14, 525, 530 Цивільного кодексу України, ст.  ст. 44-49, 82-85 Господарського
процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з ТОВ фірми „Комбіс” (м.
Ялта, вул.. Володарського/Щербака, 9/1; р/р 5401 в АКБ
„ТАС-Комерцбанк” м. Київ, МФО 300164, ЗКПО 20696392; р/р 0450 в
Ялтинській філії АКБ „Національний кредит”, МФО 384715; р/р № 31 в
ЗАТ “Банк НРБ”, м. Київ, МФО 320627) на користь СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р
ІНФОРМАЦІЯ_2 в ЯФ АКБСР „Укрсоцбанк”, МФО ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент. код
ІНФОРМАЦІЯ_4) заборгованість у сумі 75600,00 грн., державне мито у сумі 756,00
грн., а також 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

3.          Розірвати договір на розміщення
реклами НОМЕР_1 укладений між ТОВ фірмою „Комбіс” (ЗКПО 20696332) та  СПД ОСОБА_1 (код ІНФОРМАЦІЯ_4) з 01.11.2006р.

Видати наказ після вступу рішення у
законну чинність.

Рішення оформлене та підписане
02.04.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Копилова О.Ю.