СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.07                                                                                 Справа № 4/550.

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Беттери», м.Лисичанськ  Луганської області

до  Обласного комунального підприємства «Луганськводоканал», м.Луганськ

про стягнення  63938 грн. 22 коп.

представники сторін:

від позивача:  не прибув (явка обов»язкова);

від відповідача:  Бондаренко Г.О., дов.№ 14/25 від 15.01.07.

Представником позивача подане клопотання  про відмову від звукової фіксації судового процесу, яке судом задовольняється.

Суть справи: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 63938 грн. 22 коп.

Позивач  надав до суду уточнення до позовної заяви ,зданого до суду 21.12.06, яким уточним дату договору укладеного між позивачем та відповідачем від 17.06.02 та просить   стягнути  з відповідача заборгованість за виконані роботи у сумі 63938 грн. 22 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 07.11.06 № 14-577 та  у листі від 12.12.06 № 14/648 та від 19.01.07 № 14/40,  позовні вимоги відхилив посилаючись на те, що:

-          позивачем пропущений строк позовної давності;

-          відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, акт звірки, який був підписаний 01.10.03, не є дією, що свідчить про визнання боргу;

-          оскільки остання оплата за спірним договором була проведена 22.04.03, то відповідно до вимог п.1 ст. 264 ЦК України , новий термін позовної давності починається з 22.04.03 і закінчується 22.04.06, тож з моменту останньої оплати. термін  позовної давності закінчився і дана сума заборгованості була списана;

-          позивачем не вірно надано правову оцінку акту звірки з огляду на принцип допустимості доказів у суді відповідно до вимог ст. 34 ГПК України, та з інших   підстав викладених у відзиві.

Позивачем надана до позовної заяви заява , здана до суду 24.10.06, про визнання поважною причини пропуску процесуального строку і відновлення пропущеного строку, у зв’язку з тим, що ухвалою господарського суду Луганської області від 10.10.06 заяву повернуто на підставі п.4 ст.63 ГПК України.  Заява позивача щодо визнання поважною причини пропуску процесуального строку і відновлення пропущеного строку судом задовольняється.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши доводи представника  відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду на ремонтно- будівельні роботи кровлі приміщення ЗФС Лисичанського управління ОКП «Луганськводоканал»від 14.12.02,  згідно якого «Замовник»( відповідач у справі)  доручає, а  «Підрядник»( позивач у справі) приймає на себе виробництво наступних робіт: ремонт рулонної кровлі, відростка, штукатурка приміщення ЗФС 1 і 11 під’єма Лисичанського управління.

Згідно п. 5.12 договору, оплата проводиться «Замовником»( відповідачем у справі) на протязі 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт перерахування грошових витрат на розрахунковий рахунок «Підрядника»( позивача у справі).

Позивач свої зобов”язання в частині виконання робіт виконав на загальну суму 41899 грн. 22 коп.: на загальну суму 14911 грн. 24 коп. , що підтверджено актом виконаних робіт № 97 від 11.06.02 , та на загальну суму 26987 грн. 98 коп., що підтверджено актом виконаних робіт № 103 за липень 2002р. , відповідач свої зобов”язання по оплаті за виконані роботи виконував несвоєчасно і не у повному обсязі.

Позивачем на адресу відповідачу виставлені рахунки : № 101 від 11.06.02 на загальну суму 14911 грн. 24 коп. та № 103 від 10.07.02 на загальну суму 26987 грн. 98 коп., але відповідач оплату не провів.

Між позивачем та відповідачем 01.10.03 був підписаний акт звірення розрахунків на загальну суму 41899 грн. 22 коп.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду на ремонтно- будівельні роботи кровлі приміщення ЗФС Лисичанського управління ОКП «Луганськводоканал»від 17.06.02,  згідно якого «Замовник»( відповідач у справі)  доручає, а  «Підрядник»( позивач у справі) приймає на себе виробництво наступних робіт: ремонтно- будівельні роботи кровлі будівлі підстанції насосної 11 під’єма ЗФС.

Згідно п. 5.12 договору, оплата проводиться «Замовником»( відповідачем у справі) на протязі 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт перерахування грошових витрат на розрахунковий рахунок «Підрядника»( позивача у справі).

Позивач свої зобов”язання в частині виконання робіт виконав на загальну суму 33539 грн. 00 коп. , що підтверджено актом виконаних робіт № 105 за серпень 2002р. ,  відповідач свої зобов”язання по оплаті за виконані роботи виконував несвоєчасно і не у повному обсязі.

Позивачем на адресу відповідачу виставлений рахунок  № 105 від 25.07.02 на загальну суму 33539 грн. 00 коп. , але відповідач оплату не провів.

Між позивачем та відповідачем 01.10.03 був підписаний акт звірення розрахунків на загальну суму  33539 грн. 00  коп.

Відповідно до акту звірки розрахунків від 01.10.03 позивачем виконані роботи за договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02 на загальну суму 75438 грн. 22 коп., відповідачем проведена часткова оплата виконаних робіт на суму 11500 грн. 00 коп., а саме залишок заборгованості за виконанні роботи складає  63938 грн. 22 коп.

В результаті порушення строків розрахунку за виконані роботи за договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02 загальна заборгованість складає 63938 грн. 22  коп.,  яку позивач  просить стягнути з відповідача відповідно до ст. ст.264,267 ЦК України.

Позивач вважає, оскільки між позивачем та відповідачем підписаний акт звірки розрахунків від 01.10.03, таким чином відповідач визнав свою заборгованість, тому позовна давність переривається з 01.10.03, а її перебіг почався заново з 01.10.03.

Відповідач позовні вимоги відхилив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,  кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач 24.10.06 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у сумі 63938 грн. 22 коп. ( згідно відмітки господарського суду) , тобто після набрання чинності Цивільного Кодексу України з 1 січня 2004 року.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем  пропущено строк позовної давності щодо стягнення  з відповідача заборгованості за договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02.

Статтею 251 ЦК України, встановлено поняття  строку та терміну:

1.          Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

2.          Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

3.          Строк   та   термін   можуть   бути   визначені   актами   цивільного   законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок.

Статтею 256 ЦК України, встановлено, поняття позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність  встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. З ст. 267 Цивільного Кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як свідчать матеріали справи, позивачем відповідно до вимог договору  підряду на ремонтно- будівельні роботи кровлі приміщення ЗФС Лисичанського управління ОКП «Луганськводоканал»від 14.12.02 (а.с. 13-14) виконані роботи , що підтверджено актом виконаних робіт № 97 від 11.06.02 на загальну суму 14911 грн. 24 коп.   та актом виконаних робіт № 103 за липень 2002р. на загальну суму 26987 грн. 98 коп. ( а.с. 15,17),та виставлені рахунки : № 101 від 11.06.02 на загальну суму 14911 грн. 24 коп. та № 103 від 10.07.02 на загальну суму 26987 грн. 98 коп. (а.с. 16,18), але відповідач оплату не провів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до вимог договору підряду на ремонтно- будівельні роботи кровлі приміщення ЗФС Лисичанського управління ОКП «Луганськводоканал»від 17.06.02 (а.с. 19-20) виконані роботи , що підтверджено актом виконаних робіт № 105 за серпень 2002р. на загальну суму 33539 грн. 00 коп. ( а.с. 21),та виставлений рахунок № 105 від 25.07.02 на загальну суму 33539 грн. 00 коп. (а.с. 22), але відповідач оплату не провів.

Як свідчать матеріли справи, що сума заборгованості пред’явлена до стягнення з відповідача на користь позивача, що є предметом цього спору, фактично виникла у 2002 році та станом на 01.10.03 заборгованість складає 63938 грн. 22 коп.( загальна сума).

Згідно п. 5.12 договорів підряду від 14.12.02 та від 17.02.02, оплата проводиться «Замовником»( відповідачем у справі) на протязі 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт перерахування грошових витрат на розрахунковий рахунок «Підрядника»

( позивача у справі).

Оскільки, акти виконаних робіт  повинні підписуватися згідно умов п.5.2 договорів підряду від 14.12.02 та від 17.02.02 на протязі 3-х робочих днів після їх пред’явлення «Підрядником (позивачем у справі), то на момент подачі позовної заяви позивач втратив право на захист свого порушеного права.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду з позовною заявою сплинув строк позовної давності на право вимоги  стягнення заборгованості за виконані роботи за вищевказаними договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02 на загальну суму 63938 грн. 22  коп.

Відповідач у поясненні згідно листа від 19.01.07 № 14/40 повідомив, що згідно договору від 17.06.02 відповідачем була проведена оплата за виконані роботи згідно платіжними дорученнями № 28 від 09.01.03 на суму 10000 грн. 00 коп. та  № 1145 від 22.04.03 на суму 1500 грн. 00 коп.

Так, оскільки остання оплата за виконані роботи за вказаним  договором  відповідачем була проведена 22.04.03, то відповідно до вимог  п.1.ст.264 ЦК України,   тобто часткова оплата суми боргу перериває перебіг позовної давності.

Отже, новий строк позовної давності починається з 22.04.03 та відповідно до вимог ст. 257 ЦК України  закінчується 22.04.06., тож з моменту останньої оплати строк позовної давності сплинув.

Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України (ст. ст. 71, 76 ЦК УРСР в редакції 1963 року) загальний строк для захисту порушеного права за позовом встановлено у три роки, а перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.

Таким чином, позивач без поважних причин не прийняв передбачені законом дії, а також  не надав до суду належних доказів, що підтверджують обставини  та наявність поважних причин з яких був пропущений строк, встановлений для пред’явлення вимог про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 63938 грн. 22  коп. коп. за вищевказаними договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02, та не надав доводів  щодо поважності  причин пропуску строку  позовної давності для пред’явлення  позову до суду та захисту порушених прав.

Позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду 24.10.06 /згідно відмітки господарського суду  на позовній заяві/, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого законодавством, без нормативного  та документального обґрунтування поважних причин щодо його пропуску.

Відповідно до та ст. 267 ЦК України (ст. 80 ЦК УРСР) закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

Ствердження позивача щодо переривання перебігу строку позовної давності є посилання  та  ті обставини, що відповідач  підтвердив наявність боргу за спірний період  підписанням акту звірки взаємних розрахунків від 01.10.03, не приймається судом до уваги, оскільки з точки зору переривання перебігу  позовної давності, до зазначених у ч.1 ст.264 ЦК України дій можуть належати не лише дії формального характеру, а й будь-які фактичні дії що свідчать про визнання зобов’язаною особою боргу (часткове погашення боргу, повне або часткове визнання претензії, прохання про відстрочку виконання, сплата процентів за основним боргу).

Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України (ст. ст. 71, 76 ЦК УРСР в редакції 1963 року) загальний строк для захисту порушеного права за позовом встановлено у три роки, а перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.

З матеріалів справи вбачається, що право на відшкодування боргу за виконані роботи  за договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02 ( з урахування переривання перебігу позовної давності)  виникло  з 22.04.03.

Позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду 24.10.06 /згідно відмітки на позовній заяві/, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого законодавством, без нормативного  та документального обґрунтування поважних причин щодо його пропуску.

Відповідно до ст. 267 ЦК України (ст. 80 ЦК УРСР в редакції  1963 року) та закінчення строку позовної давності до пред”явлення позову є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності   до зобов’язань за договорами підряду від 14.12.02 та від 17.02.02  слід задовольнити, та застосувати до зазначених правовідносин позовну давність, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.44,49ГПК України витрати по держмиту та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33,43,251,253,256, 257, 261, 264,267 ЦК України, керуючись ст. ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення :  29.01.07.

Суддя                                                                                                    Г.М.Батюк