ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"23" січня 2007 р.                                                  Справа № 11/201а/6

15 год. 15 хвил.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Чернігівавтодеталь”

14007, м. Чернігів, пр-т Миру, 312

До: Державної податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про визнання частково недійсними податкових повідомлень - рішень

Суддя  Ю.М.Бобров

Секретар О.В.Скрипка

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Бачурна Н.О. –дов. від 10.04.06 р. № 705/01-00,

Гула Т.Л. –дов. від 17.07.06 р. № 1194/01-00,

Цурій В.К. –дов. від 17.07.06 р. № 1192/01-00.

Від Відповідача: Позняк В.В. –гол. держподатінспектор, дов. від 27.06.06 р. № 1378/9/10-117,

Скепська О.В. –гол. держподатінспектор, дов. від 28.12.06 р. № 30823/10/10-010,

Клименко М.Б. –ст. держподатревізор - інспектор, дов. від 20.02.06 р. № 14889/10/10-010.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Відкритим акціонерним товариством „Чернігівавтодеталь” подано адміністративний позов до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання частково нечинним податкового повідомлення –рішення інспекції від 21.03.06 р. № /2.

У розгляді справи оголошувалась перерва та у зв’язку з призначенням по справі судового експертизи провадження у справі зупинялось.

На підставі ст. 150 КАСУ в розгляді справи оголошувалася перерва.

У позовній заяві позивач посилається на те, що ним цілком законно і обґрунтовано включено до складу валових витрат балансову вартість обладнання, по якій воно враховувалось в обліку товариства на дату продажу. Позивач вважає, що відповідач, в порушення п. 4.2.2 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” від 21.12.00 р. № 2181 –ІІІ (далі - Закон № 2181) не забезпечив правильного розрахунку податкового зобов’язання, тому і оскаржуване податкове повідомлення –рішення, розраховане на основі недостовірних даних податкового органу, є невірним. Позивач вважає неправомірним визначення йому в оскаржуваному податковому повідомленні –рішенні податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1053600,00 грн. основного платежу та в сумі 1053600,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Уточнивши до прийняття рішення по справі позовні вимоги, представник позивача в письмовій заяві просить суд визнати частково недійсними податкові повідомлення –рішення ДПІ у м. Чернігові:

- № /0 від 24.01.06 р.;

- № /1 від 27.02.06 р.;

- № /2 від 21.03.06 р.;

- № /3 від 06.06.06 р.

в сумі 1053,6 тис. грн. основного платежу та 1053,6 тис. грн. штрафних санкцій як такі, що прийняті з порушенням діючого законодавства.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Відповідач у письмових запереченнях на позов позовних вимог не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач зазначає, що на момент проведення перевірки існував лише один первинний документ, на підставі якого можна визначити первісну вартість обладнання, а саме Акт оцінки цілісного майнового комплексу Чернігівський завод карданних валів (ВАТ „Чернігівавтодеталь”) відповідно до якого первісна вартість обладнання складає 868360,00 грн. Відповідач вважає, що ВАТ „Чернігівавтодеталь”, в порушення п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 ст. 5, пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 р. № 238/97-ВР (далі –Закон № 238) віднесено до складу валових витрат за ІІІ квартал 2004 року суму в розмірі 4214361,11 грн. (5082721,11 грн. –868360 грн.).

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

ДПІ у м. Чернігові була проведена планова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ „Чернігівавтодеталь” за період з 01.04.04р. по  30.06.05 р., за результатами якої складено акт перевірки від 16.01.06 р. № 7/23/00232822.

Як зазначено у висновку акта перевірки, перевіркою встановлено порушення, зокрема, ст.3, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5, п.п.8.1.4 п.8.1, п.п.8.3.2 п.8.3, п.п. 8.7.1 п.8.7 ст. 8, ст. 10 Закону № 238, внаслідок чого донараховано податок на прибуток підприємства за період з 01.04.04 р. по 30.06.05 р. на загальну суму 1084,9 тис. грн., в т.ч.:

- за 2004 р. –в розмірі 1061,0 тис. грн..;

- за півріччя 2005 р. –в розмірі 23,9 тис. грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у м. Чернігові прийнято частково оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 24.01.06 р. № /0, яким ВАТ „Чернігівавтодеталь” визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 10849000,00 грн. основного платежу та в сумі 1084900,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, всього 2169800,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження відповідачем прийняті податкові повідомлення –рішення від 27.02.06 р. № /1, від 21.03.06 р. № /2 та від 06.06.06 р. № /3, в яких сума визначеного позивачу податкового зобов’язання залишилася без змін, і які позивач просить визнати частково недійсними.

Згідно визначення, що наведене в п.5.1 ст. 5 Закону № 238 валові витрати виробництва та обігу (далі –валові витрати) –сума будь –яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарі (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Нормами п.п. 5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону № 238 встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь –яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 –5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону № 238 не належать до складу валових витрат будь –які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Бухгалтерський та податковий облік базується на даних первинних документів, які підтверджують здійснення господарський операцій у відповідності до вимог нормативних актів, зокрема:

Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” № 996-XIV від 16.07.99 р.;

Положення „Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 05.06.95 р.

Як вбачається із матеріалів справи, у вересні 2004 року згідно з умовами Договору купівлі –продажу від 01.09.04 р. № 1/9-04, ВАТ „Чернігівавтодеталь” реалізовано ЗАТ „Бориспільський автозавод” обладнання, яке рахувалось на рахунку 152.2 „Незавершені капітальні вкладення”.

Це обладнання в 1987-88 р.р. було придбане Держаним підприємством Чернігівський завод карданних валів, яке відповідно до Указу Президента України „Про корпоратизацію підприємств” від 15.06.93 р. № 210/93 в 1994 р. було перетворене у ВАТ „Чернігівавтодеталь”.

Реалізовано було обладнання по його балансовій вартості на дату продажу –5082721,11 грн. Сума 5082721,11 грн. (без ПДВ) була включена у ІІІ кварталі 2004 року до складу валових доходів, а балансова вартість обладнання в цій же сумі –до складу валових витрат.

Разом з тим, відповідач вважає неможливим відображення в податковому обліку у складі валових витрат суми 5082721,11 грн. у зв’язку з тим, що у позивача відсутні первинні документи, підтверджуючі факт придбання того обладнання, яке було продане у вересні 2004 року. Дані бухгалтерських регістрів, а саме дані аналітичного обліку майна –оборотно –касові відомості по рахунку 152.2 та дані складського обліку, на думку відповідача, є недостатнім документальним підтвердженням вартості обладнання.

У зв’язку з цим, відповідач вважає правомірним включення до складу валових витрат тільки суму 868360 грн., що вказана в Акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу Чернігівського заводу карданних валів, затвердженого заступником Міністра машинобудування, військовопромислового комплексу і конверсії України Лящовим В.Т. 29.12.94 р., який відповідач вважає єдиним первинним документом, на підставі якого можливо визначити первісну вартість обладнання.

За клопотанням позивача судом було призначено по справі судово –бухгалтерську експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи підтверджується нормативно та документально зазначене в акті документальної перевірки ДПІ у м. Чернігові від 16.01.06 р. № 7/23/00232822 заниження ВАТ „Чернігівавтодеталь” податку на прибуток за 3 квартал 2004 р. у сумі 1053600,00 грн.?

Згідно Висновку № 11059/11429 судово –бухгалтерської експертизи у господарській справі № 11/201а від 28.12.06 р., яка проведена Київським науково –дослідним інститутом судових експертиз, заниження ВАТ „Чернігівавтодеталь” податку на прибуток за 3 квартал 2004 р. у сумі 1053600,00 грн. нормативно та документально не підтверджується.

Не погоджуючись у письмових запереченнях з висновком експертизи, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували або ставили під сумнів цей висновок.

Суд вважає висновок експертизи обґрунтованим і таким, що не суперечить іншим матеріалам справи, тому погоджується з ним. Суд вважає, що висновок № 11059/11429 судово –бухгалтерської експертизи є належним і допустимим доказом, який з іншими наданими позивачем доказами доводить обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з вимог ст. 71 та беручи до уваги приписи ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 87, 94 КАСУ всі здійснені позивачем судові витрати підлягають присудженню з Державного бюджету України.

Витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу Кодексом адміністративного судочинства України не передбачені.

Керуючись ст.ст. 2, 70, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати частково недійсними податкові повідомлення –рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 24 січня 2006 року № /0, від 27 лютого 2006 року № /1, від 21 березня 2006 року № /2 та від 06 червня 2006 року № /3 в частині визначення Відкритому акціонерному товариству „Чернігівавтодеталь” податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1053600,00 грн. основного платежу та в сумі 1053600,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, всього 2107200,00 грн.

3.  Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 в УДК у Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) на користь Відкритого акціонерного товариства „Чернігівавтодеталь” (14007, м. Чернігів, пр-т Миру, 312, р/р 245 у ВАТ „Державний ЕКСІМБАНК України”, МФО 352649, код 00232822) 85,00 грн. сплаченого держмита та 3435,00 грн. витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного господарського суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 23.01.07 р. проголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 29.01.07 р.

Суддя                                                                                Ю.М.Бобров