АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.04.07
Справа  № 14/320-4321

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                          Орищин Г.В.

суддів                                                              Дубник
О.П.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання Чубатюк О.В.

розглянув апеляційну скаргу державної податкової
інспекції у Підволочиському районі, смт.Підволочиськ Тернопільської області
(далі -ДПІ) від 27.01.2007 р. № 737/10

на постанову господарського суду Тернопільської області від
24.11.2006 року

у справі № 14/320-4321

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, смт.
Підволочиськ Тернопільської обл.

до
відповідача ДПІ у
Підволочиському районі

про скасування податкових повідомлень-рішень

з участю
представників:

від скаржника - Шумило М.П. -ГДПІ з пит. юр. роб.

від позивача - не з'явився

В судовому засіданні 19.03.2007 р.
оголошувалась перерва до 12.04.2007 р. (підтвердження з підписами сторін
знаходиться в матеріалах справи, а.с.100), однак представник позивача в
наступне судове засідання не з'явився. Права і обов'язки, передбачені ст. ст.
49, 51 КАС України, представнику скаржника роз'яснені.

Постановою
господарського суду Тернопільської області від 24.11.2006 р. у справі №
14/320-4321 (суддя Руденко О.В.) частково задоволено позов приватного підприємця
ОСОБА_1, смт.Підволочиськ Тернопільської обл., скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Підволоському районі НОМЕР_1 в частині визначення
позивачу податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб
в сумі 10685 грн. основного платежу; НОМЕР_2 за платежем: податок на додану
вартість в сумі 24658,50 грн. (в тому числі основного платежу -16439 грн.,
штрафних (фінансових) санкцій - 8219,50 грн.; в решті позовних вимог
провадження у справі закрито. Дана постанова cуду мотивована тим, що
матеріалами справи не підтверджується порушення позивачем п.п.7.2.3 п.7.2,
п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»; що оскільки понесені позивачем у листопаді 2004
року витрати (копії платіжних документів знаходяться в матеріалах справи)
підтверджують факт оплати позивачем в повному обсязі вартості ТМЦ,  придбаних у ПП «Багро», як компенсація
вартості придбаних ним у ПП «Багро»товарів для подальшого їх використання у
власній господарській діяльності, згідно з п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств», вони підлягають включенню до складу
валових витрат.

Відповідач у
справі - ДПІ у Підволочиському районі, подав апеляційну скаргу на згадану
постанову господарського суду, оскільки, на його думку, постанова
господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального
права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Скаржник зазначає, що
господарським судом безпідставно зроблено посилання на факт непроведення
податковим органом зустрічних перевірок ПП «Багро», оскільки податковий орган
був позбавлений можливості проведення перевірок вказаного контрагента, в тому
числі,  на предмет декларування ним
податкових зобов'язань з податку на додану вартість у відповідних звітних
періодах по операціях з ПП ОСОБА_1, в зв'язку з відсутністю бухгалтерських
документів на підприємстві «Багро».

Позивач з
вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у запереченнях на
апеляційну скаргу (а.с. 98), вважає що апеляційна скарга ґрунтується лише на
припущеннях перевіряючих.

При розгляді
матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

За результатами
проведеної Гусятинською МДПІ (правонаступником якої є ДПІ у Підволочиському
районі) документальної планової виїзної перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2004 р. по
31.12.2005 р., 23.03.2006 року складено акт за НОМЕР_3, яким, зокрема,
встановлено порушення позивачем р.ІУ Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», в результаті чого донараховано 11364 грн.
податку з доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю;
п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»- позивачу
донараховано 17486 грн.

На підставі
вказаного акту перевірки податковим органом 28.03.2006 року прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- НОМЕР_2, яким
позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на

додану вартість
в розмірі 26229 грн., де 17486 грн. -основний платіж та 8743 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- НОМЕР_1,
позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з

доходів фізичних
осіб в розмірі 11365 грн.,

які є предметом
оспорювання.

Заслухавши
пояснення представника скаржника, оцінивши подані сторонами докази на
відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія
відзначає наступне:

Як вбачається з
матеріалів справи,  позивач у листопаді
2004 року придбав у ПП “Багро”  продукцію
на загальну суму 98634 грн., згідно накладної
НОМЕР_5 та податкової накладної НОМЕР_4 (сума ПДВ -16439 грн. включена
позивачем до податкового кредиту згідно із декларацією з  податку на додану вартість за листопад 2004
року). Оплата  проведена готівкою із
оформленням прибуткових касових ордерів, квитанції до яких долучені до
матеріалв справи (а.с. 26-28).

Як свідчать
матеріали перевірки, на підприємстві контрагента позивача ПП “Багро” документи
податкового обліку та первинні бухгалтерські документи відсутні, у зв'язку з їх
втратою під час пожежі, яка виникла 13.10.2005р. в приміщенні, в якому вони
зберігались. На вимогу податкового органа дані податкового та бухгалтерського
обліку ПП “Багро” не відновлено, а, відтак, податковий орган був позбавлений
можливості провести перевірку даного платника з питань його взаємовідносин з
позивачем. Згідно постанови Підволочиського районного суду Тернопільської
області від 14.12.2005 року у справі №3-1888/05р. про накладення
адміністративного стягнення, директора ПП „Багро" визнано винним та
притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог
податкового органу з приводу надання документів бухгалтерського та податкового
обліку для проведення перевірки.

Відповідно до
п.1.3 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку
визначений, як особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа,
яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Згідно із п.1.7
ст.1 вищевказаного Закону податковий кредит -це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
цього ж Закону визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із
сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у зв'язку з придбанням
товарів, робіт, послуг, вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва та основних фондів, що підлягають амортизації. Згідно із п.п.7.7.5
п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” суми податку на
додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми
використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану
вартість згідно з цим законом.

Тобто, законодавцем чітко
передбачено, що однією з обов”язкових підстав включення сум до податкового
кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету
України.

Таким чином,
судова колегія погоджується з твердженням податкового органу, що, оскільки ДПІ
у Підволочиському районі позбавлена була можливості проведення перевірок ПП
«Багро», в тому числі на предмет декларування ним податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у відповідних звітних періодах по операціях з ПП
ОСОБА_1, у позивача відсутні правові підстави формування податкового  кредиту по даній господарській операції.

З врахуванням
викладеного, постанову господарського суду слід скасувати, в частині
донарахування позивачу ПДВ в сумі 1047 грн. та 523,50 грн. штрафних санкцій -
провадження у справі слід закрити (не оскаржується), в решті позову -
відмовити.

Отже, керуючись
ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209 п. п. 6 і 7 р.YІІ Кодексу
адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу ДПІ у Підволочиському районі задоволити.

Постанову
господарського суду Тернопільської області від 24.11.2006 р. у справі

№ 14/320-4321
скасувати. Прийняти нову постанову.

В частині
донарахування позивачу ПДВ в сумі 1047 грн. та 523,50 грн. штрафних

санкцій, згідно
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_2, та податку з доходів від підприємницької
діяльності в розмуру 680 грн., згідно податкового  повідомленні-рішення НОМЕР_1  - провадження у справі закрити.

В решті позову  - відмовити.

Дана постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку, у відповідності із ст.ст. 211, 212
КАС України.

Справу
повернути в господарський суд Тернопільської області.

головуючий  суддя
Г.В. Орищин

судді                                                                              О.П.
Дубник

Г.Г. Якімець