ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 26/413/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.,–головуючого

Кравчука Г.А.,

Хандуріна М.І.

розглянувши   касаційну скаргу
ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС"

на рішення
господарського суду Запорізької області  від 11.01.2007

у справі
господарського суду
№ 26/413/06
Запорізької області

за позовом
ВАТ "Донецький машинобудівний завод "Астра"

До
ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС"

Про
стягнення 7338,90 грн.

за участю представників сторін:

від ДП НАЕК " Енергоатом" –Близнюкова С.І.

від ВАТ " Донецький машинобудівний завод "Астра" –Чічіна І.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області  від 11.01.2007 у справі № 26/413/06 (суддя Зубкова Т.П.) позов задоволено. Стягнуто  з Державного підприємства національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"  на користь Відкритого акціонерного товариства Донецький машинобудівний завод "Астра"  7 338 грн.. 90 коп. основного боргу, 102  грн. 00 коп. - витрат на державне мито і 118  грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням  ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" звернулось  до Вищого господарського суду України з  касаційною скаргою  в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області  від 11.01.2007 у справі № 26/413/06, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не прийнято до уваги те, що строк позовної давності для звернення позивача до господарського суду за захистом свого права сплинув 10.10.2005, судом не застосовані ст.ст.71,80 ЦК УРСР, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку  рішення господарського суду,  на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої  інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого:

як встановлено судом, 10.10.2002 ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"  отримало від Відкритого акціонерного товариства Донецький машинобудівний завод "Астра  батареї акумуляторні та електроліт на загальну суму 7 338,90 грн. Факт поставки підтверджується накладними №№ 1273 та 1274 від 10.10.2002р., податковою накладною № 1437 від 10.10.2002р. та довіреністю серія ЯГН№ 236684 від 09.10.2002р., яка видана уповноваженій особі відповідача.

Місцевий суд зазначає , що оплату отриманого товару відповідач не здійснив. В зв'язку з чим 04.09.2006 позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату товару в розмірі 7 338,90 грн.,  яку, відповідач залишив без задоволення, посилаючись на те, що сума кредиторської заборгованості позивача списана з балансу підприємства відповідача.

Господарський суд правомірно послався на ст.4 ЦК УРСР, згідно якої цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 161 ЦК УРСР зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений договором або законом строк, а при відсутності таких вказівок у відповідності з вимогами, які звичайно пред'являються.

Згідно ст. 165 ЦК УРСР якщо строк виконання зобов'язання не встановлений  кредитор має право вимагати виконання, а боржник має право провести виконання в будь-який час. Боржник зобов'язаний виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором.

Місцевий суд правильно дійшов висновку, що оскільки строк виконання зобов'язання відповідача оплатити отриманий товар сторонами не був визначений, то відповідач зобов'язаний виконати це зобов'язання у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги позивачем, а саме з 04 вересня 2006 року. Отже, лише з вересня 2006 р. розпочався перебіг строку позовної давності, передбачений ст. 261 ЦК України, а позов заявлений 19 жовтня 2006 р., тобто у межах строку позовної давності.

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу УРСР загальний строк позовної давності встановлено в три роки. Аналогічну норму містить ст. 257 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що рішення господарського суду Запорізької області  від 11.01.2007 у справі № 26/413/06 прийнято з урахуванням всіх обставин справи, та при правильному застосуванню норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу   залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області  від 11.01.2007 у справі № 26/413/06  залишити без змін.

Головуючий                                                                           І.Ю. Панова

Судді                                                                                            Г.А. Кравчук

М.І. Хандурін