СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

1 лютого 2007 року

Справа № 2-22/17506-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Сотула В.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача: Мізінової Світлани Олександрівни, довіреність №11/91   від 07.11.2006,  державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз";

відповідача: Музикантової Тетяни Миколаївни, довіреність №б/н   від 06.03.2006,  відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк";

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Яковлєв С.В.) від 28.11.2006 року у справі № 2-22/17506-2006,

за позовом           державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" (пр. Кірова/пров.Совнаркомовський, 52/1, Сімферополь, 95000)

до           відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" (вул. К. Лібкнехта, 5, Сімферополь, 95000)

про стягнення 1768865,64 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.11.2006 року у справі №2-22/17506-2006 (суддя Яковлєв С.В.) було частково задоволено позов державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" до відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний Комерційний банк" про стягнення 1768865,64 доларів США.

Суд зобов'язав   відкрите     акціонерне     товариство     "Об'єднаний комерційний банк" виконати пункти 2.2., 2.8., 3.7. договору № 1785    від 01.03.2004, який укладено з державним акціонерним товариством "Чорноморнафтогаз".

Суд зобов'язав  відкрите    акціонерне    товариство    "Об'єднаний комерційний банк"   виконати    оформлені         державним    акціонерним товариством       "Чорноморнафтогаз"    платіжні доручення №11 від 15.11.2006  на суму 250000 доларів США, № 12 від 15.11.2006  на суму 500000 доларів США,  № 13 від 15.11.2006 на суму 1018865,64 доларів США, № 14 від 15.11.2006  на суму 750000 доларів США.

Суд стягнув   з   відкритого   акціонерного   товариства   "Об'єднаний комерційний банк" на    користь    державного    акціонерного    товариства "Чорноморнафтогаз"   9407,95грн - пені,    179,08грн. - держмита, та 88,36грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд повернув державному акціонерному товариству "Чорноморнафтогаз"      з  Державного  бюджету  зайво сплачене     платіжним  дорученням  №10422  від   18.10.2006  державне мито у сумі 25225,94грн.

В іншій частині  у задоволенні  позову  було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, у задоволенні позову відмовити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач вказує на те, що судом першої інстанції порушено вимоги статті 124 Конституції України, оскільки банк не може виконати платіжне доручення у зв'язку з тим, що ухвалою Новоукраїнського суду прийняти мірі щодо забезпечення позову третьої особі засобом заборони банку здійснювати дії з виконання платіжних доручень державної акціонерної компанії "Чорноморнафтогаз".

Згідно з   статтею 208  Цивільного   процесуального  Кодексу   "судові  рішення викладаються у двох формах: 1) ухвали; 2) рішення."

Відповідно до статті 124 Конституцій України "судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України", тобто   банк   не   міг   не   виконувати   вимог   ухвали   Новоукраїнської районного суду від 21.09.2006.

Не зважаючи на ці обставини, 28.11.2006 господарським судом Автономної Республіки Крим було прийнято рішення, яким суд зобов'язав банк виконати платіжне доручення позивача.

За клопотанням представників сторін, судочинство здійснювалось на російській мові.

В судовому засіданні з 29.01.2007 року по 01.02.2007 року було оголошено перерву.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач - державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить спонукати відкрите акціонерне товариство "Об'єднаний Комерційний банк"- відповідач до виконання пунктів 2.2., 2.8, 3.7 договору №1785 від 01.03.2004 на 1768865,64 доларів США - своєчасного виконання платіжних доручень №11, 12, 13 та стягнути з нього 2328,76 доларів США (11760,00грн.) пені та 3% річних у сумі 1415,09 доларів США ( 7146,20грн.), а разом 1768865,64 доларів США, 18906,20грн., покласти на відповідача судові витрати. (а. с. 2-4).

Позивач свої позовні вимоги мотивовував тим, що відповідач не виконує передбачені договором №1785 від 01.03.2004  зобов'язання щодо перерахування позивачу коштів, які знаходяться на поточному рахунку останнього.

Також, керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, під час судового засідання, яке відбулось 20.11.2006, позивач уточнив позовні вимоги (вих. №11/1-3738 від 20.11.2006), просив зобов'язати відповідача виконати пункти 2.2., 2.8., 3.7. договору №1785 від 01.03.2004, виконати платіжні доручення №11 від 15.11.2006 на суму 250000 доларів США,  №12 від 15.11.2006  на суму 500000 доларів США,  №13 від 15.11.2006 на суму 1018865,64 доларів США,  №14 від 15.11.2006  на суму 750000 доларів США, стягнути з відповідача 2328,76 доларів США (11760,00грн.) - пені та 1415,09 доларів США (7146,20грн.) 3% річних. (а. с. 37-38).

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 01.03.2004 було укладено договір №1785 про відкриття та здійснення розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку в національній валюті. Згідно з пунктом 11 вказаного договору, відповідач надавав позивачу послуги з відкриття поточного рахунку в національній валюті та здійснення його розрахунково-касового обслуговування відповідно до чинних нормативних актів Національного банку України. (а. с. 10).

Відповідно до пункту 2.2. вказаного договору, відповідач приймав документи від позивача на паперових носіях протягом операційного часу, тривалість якого встановлювалась режимом роботи банку.

В пункті 3.7. договору передбачено право позивача вимагати від відповідача, у тому числі, своєчасного та повного здійснення безготівкових розрахунків.

Пунктом  4.1. належне виконання відповідачем умов договору №1785 передбачено також здійснення розрахунків та ведення рахунків позивача.

Також, пунктом 4.6. даного договору було встановлено, що у разі порушення відповідачем строків проходження платежів позивач мав право вимагати від відповідача виплати за кожний день затримки пені у розмірі облікової ставки Національного банку України..

Згідно з пунктом 7.1. договір набирав чинності після відкриття рахунку та діяв протягом невстановленого терміну.

Крім того, сторони 13.03.2006  уклали додаткову угоду до договору №1785 від 01.03.2004, відповідно до якої, починаючи з 15.03.2006 було внесено зміни до пункту  1.1., доповнено його пунктами  2.6., 2.7,  2.8. (а. с. 12).

Відповідно до внесених змін, відповідач надавав позивачу послуги з відкриття поточних рахунків в національній та іноземній валюті, здійснював їх розрахунково - касове обслуговування відповідно до чинних нормативних актів Національного банку України.

Згідно з пунктом 2.6. договору незнижувальний залишок коштів на поточному рахунку мав складати:

З 20.03.2006  по 20.04.2006  не менш 500000 доларів США;

З 20.04.2006  по 22.05.2006  не менш 750 000 доларів США;

З 22.05.2006  по 20.06.2006  не менш 1000000 доларів США;

З 20.06.2006  по 20.07.2006  не менш 1250000 доларів США;

З 20.07.2006  по 21.08.2006  не менш 1500000 доларів США;

3 21.08.2006  по 20.09.2006  не менш 1750000 доларів США;

3 20.09.2006  по 16.03.2007  не менш 2499972 доларів США.

Відповідно до пункту 2.7. договору відповідач мав нараховувати відсотки у розмірі 4 % річних здійснюючи їх виплату виходячи із розрахунку фактичної суми та за фактичний термін користування коштами щомісячно не пізніше 3 банківських днів місяця наступного за звітним.

В  пункті   2.8   договору сторонами  визначено,   що   у   разі   потреби   всієї  суми незнижувального залишку коштів чи її частини позивач мав повідомити відповідача по зняття до 250000 доларів США за три дні, до 500000 доларів США за п'ять днів, більш 500000 доларів США за 20 днів до зняття у письмовій формі з визначенням бажаного порядку повернення вкладу.

Також, сторони встановили термін дії вказаної додаткової угоди до 05.04.2007.

Статтею 173 Господарського кодесу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського або управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та інше) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В статті 339 Господарського кодексу України передбачено, що до основних банківських операцій відносяться депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Депозити утворюються за рахунок коштів у готівковій або у безготівковій формі у гривнях або в іноземній валюті, що розміщені юридичними особами або громадянами на їх рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства та умов договору. (стаття 340 Господарського кодексу України).

Стаття 341 Господарського кодексу України визначає, що безготівкові розрахунки можуть здійснюватися, зокрема, у формі платіжних доручень, платіжних вимог. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Згідно  з статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати зобов'язання відповідно до закону, договору, не допускається однобічна відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (стаття 217 Господарського кодексу України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (стаття 218 Господарського кодексу України). Відповідно з статтею 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні ним правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання.

В статті 13 Цивільного Кодексу України встановлює, що цивільні права та обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених у статті 16 вказаного Кодексу, є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад) зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (стаття 1058 Цивільного кодексу України). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частку на першу вимогу вкладника (стаття 1060 Цивільного кодексу України).

Виконуючи умови договору №1785 від 01.03.2004 (з урахуванням додаткової угоди), позивач, надіслав на адресу відповідача листи вих. №05/5-2992 від 19.09.2006 про дострокове повернення до 22.09.2006  250000 доларів США, вих. №05/5-2991 від 19.09.2006  про дострокове повернення до 25.09.2006  500000 доларів США, вих. №05/5-3000 від 20.09.2006 про дострокове повернення до 23.09.2006   250000 доларів США. Вказані листи отримані відповідачем, його представник підтвердив цей факт.

Також, позивачем було надано докази надіслання на адресу відповідача платіжних доручень №10 від 28.09.2006  на перерахування 250000 доларів США,  №11 від 28.09.2006  на перерахування 250000 доларів США, №12 від 29.09.2006  на перерахування 500000 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області знаходилась справа №2з-12/06 за позовом Вакуленка О.В. до Малкіна О.О., відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" за участю третіх осіб державної акціонерної компанії "Чорноморнафтогаз" та товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Перспектива" про зобов'язання вчинити певні дії з метою припинення порушення прав споживача.

Під час розгляду вказаної справи, керуючись статтями 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області виніс ухвалу, якою заборонив відкритому акціонерному товариству "Об'єднаний комерційний банк" вчиняти дії щодо виконання платіжних доручень державної акціонерної компанії "Чорноморнафтогаз" згідно з договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку від 01.03.2004  №1785 та додаткової угоди до нього від 13.03.2006.

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області 09.10.2006  згідно з статтею 154 Цивільного процесуального кодексу України, виніс ухвалу про задоволення заяви державної акціонерної компанії "Чорноморнафтогаз", скасував ухвалу від 21.09.2006  про вжиття запобіжних заходів. (а. с. 36).

Відкрите акціонерне товариство "Об'єднаний комерційний банк", керуючись статтями 71, 154, 158, 293, 304, 307, 312 Цивільного процесуального кодексу України, подало апеляційну скаргу на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2006  про скасування ухвали від 21.09.2006 про вжиття запобіжних заходів. Аргументом оскарження вказаної ухвали було те, що вона постановлена судом без участі представників банку. (а. с. 32).

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області 17.10.2006 у справі №2-1054/06р виніс рішення про відмову за необґрунтованістю у позові Вакуленко О.В. до Малкіна О.О., відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" за участю третіх осіб державної акціонерної компанії "Чорноморнафтогаз" та товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Перспектива" про порушення прав споживачів, зобов'язання відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" надання інформації щодо неправомірного повернення коштів та невиконання умов депозитного договору №070-06 від 13.04.2006 та визнання недійсним внесення зміни до депозитного договору №07Б-06 від 13.04.2006, щодо зміни строків повернення депозитного вкладу.

З представлених доказів в матеріалах справи вбачається, що позивач надіслав на адресу відповідача платіжні доручення №11 від 15.11.2006 на суму 250000 доларів США, №12 від 15.11.2006  на суму 500000 доларів США, №13 від 15.11.2006  на суму 1018865,64 доларів США, №14 від 15.11.2006  на суму 750000 доларів США.

Факт отримання вказаних платіжних документів підтверджений листом відповідача №191/08-060871 від 16.11.2006, в якому вказано про неможливість їх виконання у зв'язку з прийняттям Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області у справі №2з-12/06 ухвали від 21.09.2006 про вжиття  запобіжних заходів.

Суд першої інстанції, вивчивши вказані документи, керуючись положеннями статей 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що на час розгляду справи   у відповідача були відсутні підстави для невиконання вказаних платіжних документів.

Зокрема, приймаючи до уваги те, що матеріали справи свідчать про апеляційне оскарження відповідачем з формальних підстав ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2006  про скасування запобіжних заходів, суд першої інстанції встановив, що відповідач, використовуючи свої права, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, вчинив дії, які порушили права позивача щодо використання на його розсуд належних йому коштів, які знаходились на рахунку №59403/840, що призвело до порушення права, встановленого статтею 1060 Цивільного кодексу України.

При таких обставинах, приймаючи до уваги підтверджені матеріалами справи виконання позивачем положень договору №1785 від 01.03.2004 (з урахуванням додаткової угоди від 13.03.2006) щодо повідомлення відповідача про дострокове повернення коштів, керуючись статтями 173, 340 Господарського кодексу України, статтями 13, 16, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано, на думку судової колегії визнав, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо спонукання відповідача виконати пункти 2.2., 2.8., 3.7. договору №1785 від 01.03.2004, виконати платіжні доручення №11 від 15.11.2006  на суму 250000 доларів США, №12 від 15.11.2006  на суму 500000 доларів США, №13 від 15.11.2006  на суму 1018865,64 доларів США, №14 від 15.11.2006  на суму 750000 доларів США.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що   обов'язки щодо перерахування коштів, передбачені у договорі №1785 від 01.03.2004 (з урахуванням додаткової угоди від 13.03.2006), не є грошовим зобов'язанням, в силу чого не підлягають задоволенню вимоги стосовно стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1415,09 доларів США (7146,20 грн).

Матеріалами справи підтверджено, що Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області 17.10.2006 у справі №2-1054/06р прийняв рішення про відмову у задоволенні позову. При таких обставинах, керуючись статтями 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги розрахунок пені, наданий позивачем у судовому засіданні, яке відбулось 28.11.2006, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що   підлягають задоволенню вимоги стосовно стягнення з відповідача пені за термін з 18.11.2006  по 25.11.2006  у сумі 1862,96 доларів США.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартість на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Стаття 229 Господарського кодексу України встановлює, що обчислення розміру збитків здійснюється у валюті, в якій повинні були проведені розрахунки між сторонами, у разі висунення вимог щодо відшкодування збитків в іноземній валюті кредитором повинен бути зазначений грошовий еквівалент суми збитків за офіційним курсом Національного банку України на день висунення вимог. В силу викладеного, судова колегія погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що виплата пені відповідачем має здійснюватись в грошовій одиниці України - гривні - по курсу Національного банку України, отже, за таких обставин підлягає стягненню з відповідача пеня у сумі 9407,95 грн.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.11.2006 року у справі № 2-22/17506-2006 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Об'єднаний комерційний банк" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О.А. Щепанська

Судді                                                                                В.В.Сотула

В.М. Плут