КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2007                                                                                           № 9/88(1/60)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Ткаченко О.М. (за дов.), Гарам Л.М. (за дов.),

від відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства виробничо-торгова фірма (далі - ЗАТ ВТФ) "Сіверянка"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007

у справі № 9/88(1/60)

за позовом                               ЗАТ ВТФ "Сіверянка"

до                                                   Фізичної особи - підприємця Кот Людмили Миколаївни

про                                                  стягнення заборгованості 5 039,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007 усправі №9/88(1/60) в задоволенні позову ЗАТ ВТФ „Сіверянка” до фізичної особи - підприємця Кот Людмили Миколаївни про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні договору оренди №72 від 14.10.2005 сторони не узгодили такої суттєвої умови договору як розмір орендної плати та відсутні посилання на компенсацію орендарем сплачених орендодавцем комунальних платежів.

Не погодившись з рішенням суду, ЗАТ ВТФ „Сіверянка” звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007 у справі №9/88(1/60) та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законодавства, винесене з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з’ясуванням обставин справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судові засідання не з’являвся, про час і місце засідання суду був повідомлений належним чином.

Розглянувши в судових засіданнях апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів встановила наступне.

У січні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Чернігівської області про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди №72 від 14.10.2005, в тому числі 4 100,11 грн. заборгованості, 371,83 грн. пені, збитків від інфляції в сумі 448,05 грн., 119,97 грн. 3% річних.

Відповідач позовні вимоги не визнавав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що ціна оренди при підписанні договору не обговорювалась, а договір укладено формально.

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2005 між позивачем та відповідачем було підписано договір оренди №72, відповідно до якого позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендар) бере в тимчасове користування бар кафе „Бістро” площею 6 кв.м по вул. Примакова,1 (надалі – Договір). Від цієї ж дати за тим же номером сторонами підписано договір на оренду приміщення Бара кафе „Бістро” площею 20 кв.м.

В подальшому, 01.12.2005 сторони уклали додаткову угоду 81А про доповнення та зміну умов договору №72 від 14.10.2005, в якій змінили пункт 1.1. Договору та узгодили розмір орендованої площі Бара кафе „Бістро” 6 кв.м, яку передали за актом приймання-передачі орендованого майна.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору розмір орендних платежів визначається орендодавцем (позивачем) щомісячно, відповідно до режиму використання майна, про що виставляється рахунок. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 30 діб після закінчення місяця.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами  договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частини 1,6).

Статтею 284 Господарського кодексу України встановлено істотні умови договору оренди, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Згідно статті 286 Господарського кодексу України орендна плата – це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Водночас стаття 762 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, ознакою договору найму (оренди) майна є його оплатність, отже основним обов’язком орендаря є своєчасне внесення плати за користування майном.

Як вбачається з наданих документів, відповідач отримував рахунки на оплату орендної плати та комунальних платежів, згідно яких здійснював часткову оплату, що підтверджується платіжними дорученнями із зазначенням  призначення платежу.

Таким чином, відбувалось часткове виконання зобов’язань відповідачем.

Докази того, що майно не використовувалось відповідачем, в матеріалах справи відсутні.

У зв’язку з тим, що Договір № 72 виконувався сторонами, то відсутні підстави для визнання договору неукладеним.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість в сумі 4 100,11 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України з відповідача підлягає до стягнення 448,05 грн. збитків від інфляції, 119,97 грн. 3% річних.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання, вчинений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки сторони в Договорі не встановили відповідальність за порушення строків внесення орендної плати, позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 371,83 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007 у справі №9/88(1/60) підлягає скасуванню частково, позов ЗАТ ВТФ „Сіверянка” до фізичної особи – підприємця Кот Людмили Миколаївни про стягнення 5 039,96 грн. підлягає задоволенню частково. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства виробничо-торгова фірма „Сіверянка” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 27.02.2007 у справі № 9/88(1/60) скасувати частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи – підприємця Кот Людмили Миколаївни (ідент. код , вул. Лісова,1/48, с. Снов’янка, Чернігівський р-н Чернігівської області, 15534) на користь Закритого акціонерного товариства виробничо-торгова фірма „Сіверянка” (ідент.код 00310143,вул. Малиновського 36, м.Чернігів, 14020) 4 100 (чотири тисячі сто) грн. 11 коп. основного боргу, збитки від інфляції в сумі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 05 коп., 3% річних в сумі 119 (сто дев’ятнадцять) грн. 97 коп., 94 (дев’яносто чотири) грн. 48 коп. витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви, 47 (сорок сім) грн. 24 коп. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги, 109 (сто дев’ять) грн. 29 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення пені в сумі 371,83 грн. відмовити.

Доручити господарському суду Чернігівської області видати наказ.

Матеріали справи №9/88(1/60) повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набуває чинності з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді