ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Справа№

12 год 25 хв

За позовом: Комунального  підприємства  „Червоноградводоканал”, м. Червоноград Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Сокальському районі, м. Сокаль Львівської області

про визнання бездіяльності та недбалості посадових осіб ДПІ у Сокальському районі, скасування  податкових повідомлень –рішень Сокальського відділення Червоноградської ОДПІ: від 29.07.2005 року №/0, №/0, №/0 та №/0, №/0, №07961530/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 17.03.2006 року №/0; від 22.05.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 28.09.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 20.03.2007 року: №/0, №/0, №/0 та №/0, зобов”язання  ДПІ у Сокальському районі внести зміни до картки  особового  рахунку КП „Червоноградводоканал”, якими скасувати  неправомірно  нараховані  штрафні  санкції за  несвоєчасно  сплату  земельного  податку та скасувати  неправомірно нараховану пеню.

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Осадчий А.В. –представник; Вишневська Н.С. –юрисконсульт; Савка Г.Г. –головний бухгалтер

Від відповідача: Яремко В.П. –головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Комунальним  підприємством  „Червоноградводоканал” до Державної податкової інспекції у Сокальському районі  про визнання бездіяльності та недбалості посадових осіб ДПІ у Сокальському районі, скасування  податкових повідомлень –рішень Сокальського відділення Червоноградської ОДПІ: від 29.07.2005 року №/0, №/0, №/0 та №/0, №/0, №07961530/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 17.03.2006 року №/0; від 22.05.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 28.09.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 20.03.2007 року: №/0, №/0, №/0, №/0, зобов”язання  ДПІ у Сокальському районі внести зміни до картки  особового  рахунку КП „Червоноградводоканал”, якими скасувати  неправомірно  нараховані  штрафні  санкції за  несвоєчасно  сплату  земельного  податку та скасувати  неправомірно нараховану пеню.

Ухвалою суду від 24.04.2007 року відкрито провадження в  адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду на  24.05.2007 року.

В судовому засіданні 24.05.2007 року представники позивача позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, позивач просить задоволити позовні вимоги, визнати бездіяльність та недбалість посадових осіб ДПІ у Сокальському районі по незаконному нарахуванню штрафних санкцій КП „Червоноградводоканал” за несвоєчасну сплату земельного податку; скасувати  податкові повідомлення –рішення Сокальського відділення Червоноградської  ОДПІ: від 29.07.2005 року №/0, №/0, №/0 та №/0, №/0, №07961530/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 17.03.2006 року №/0; від 22.05.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 28.09.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 20.03.2007 року: №/0, №/0, №/0 та №/0; зобов”язати  ДПІ у Сокальському районі внести зміни до картки  особового  рахунку КП „Червоноградводоканал”, якими скасувати  неправомірно  нараховані  штрафні  санкції за  несвоєчасно  сплату  земельного  податку та скасувати  неправомірно нараховану пеню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, платник  податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених  підпунктом  "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2,  а також пунктом 4.3 цієї статті. Згідно із п.5.1 ст.5 зазначеного Закону, податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.  Якщо у майбутніх  податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону)  платник  податків  самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. На нарахування неправильно нарахованих штрафних санкцій вплинув поданий в грудні 2002 року уточнюючий розрахунок податку на землю, який було помилково витлумачено як погашення податкового боргу із наступним нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій, хоча із зменшенням розміру податкового зобов’язання погашення податкового боргу не відбулося.

Відповідач у поданому суду відзиві на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. Відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку для  подання  податкової декларації. Терміни подання  податкових декларацій визначено п.п 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Відповідальність за несвоєчасну  сплату узгодженої суми податкового зобов”язання протягом граничних строків, встановлених чинним законодавством, передбачена у вигляді  застосування штрафів у розмірах встановлених  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами”. Такий розмір залежить від терміну затримки  сплати та складає 10, 20, 50  відсотків. Із врахуванням термінів прострочення  сплати  узгодженої суми  податкового зобов”язання до позивача було застосовано штрафні санкції відповідно до оспорюваних податкових повідомлень-рішень та розрахунків штрафних санкцій.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (податкові повідомлення-рішення, розрахунки, облікові картки платника та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу підставності застосування до  позивача штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку.

Як вбачається із матеріалів справи, податковим органом щодо КП „Червоноградводоканал” винесено наступні податкові повідомлення –рішення: від 29.07.2005 року: №/0, №/0, №/0 та №/0, №/0, №07961530/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 17.03.2006 року №/0; від 22.05.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 28.09.2006 року: №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0, №/0; від 20.03.2007 року: №/0, №/0, №/0 та №/0. Даними податковими повідомленнями-рішеннями  до КП „Червоноградводоканал” було застосовано штрафи за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань за платежем плата за землю в порядку п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ.

Відповідно до п.п 1.2 ст 1 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, із внесеними змінами та доповненнями(далі-Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.п. 1.11 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно із п.п. 5.3.1 п. 5.1 ст.5 Закону № 2181-ІІІ, 5.3.1. платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації. Як зазначено в п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 цього Закону, узгоджена  сума податкового зобов'язання,  не сплачена платником податків у строки,  визначені цією  статтею,  визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п 1.5 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ, штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами, а відповідно до п.п. 1.4 ст.1 цього Закону пеня - плата у вигляді процентів,  нарахованих  на  суму податкового   боргу  (без  урахування  пені),  що  справляється  з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням  податкового зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем за період з квітня 2001 року по лютий 2007 року до бюджету несвоєчасно сплачувалося податкове зобов’язання, визначене самостійно в поданих податкових розрахунках по земельному податку за вказані періоди, тобто позивачем було порушено граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Відповідно до вимог п.п.17.1.7 п.17.1 ст.7 Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці  до  30 календарних днів,  наступних за останнім днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання,   -   у  розмірі  десяти  відсотків  погашеної  суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів  відповідно  до  загального  строку затримки незалежно від того,  чи  були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

Тому визначення позивачу штрафних санкцій згідно із спірними податковими повідомленнями-рішеннями  від 29.07.2005 року, від 17.03.2006 року, від 22.05.2006 року, від 28.09.2006 року та від 20.03.2007 року здійснено податковим органом у повній відповідності до вищезазначених норм Закону № 2181-ІІІ та керуючись «Порядком  направлення органами  державної податкової служби  податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних(фінансових) санкцій», затвердженим наказом  ДПА України від 21.06.2001 року №253, зареєстрованим  у Мінюсті України від 06.07.2001 року за №567/5758(із змінами та доповненнями).

Щодо посилання позивача на те, що  штрафні санкції застосовані  за несвоєчасну  сплату  податкових зобов”язань задекларованих  до вступу в законну силу Закону № 2181-ІІІ(до 01 квітня 2001 року), то дане посилання є безпідставним. Відповідно до ст.11 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251-XII(із змінами) фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок та ревізій. Окрім цього, як вбачається із наявних у матеріалах справи розрахунків штрафних санкцій до податкових повідомлень-рішень, штрафні санкції застосовані за несвоєчасну сплату податкових  зобов’язань, граничні строки сплати яких настали (у всіх випадках) після 01 квітня 2001 року, тобто уже в період дії Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (який згідно п.19.1 ст.19 цього Закону набрав чинності  з 01.04.2001 року).

Щодо посилання позивача на те, що податковий орган при визначенні  штрафних санкцій помилково витлумачив поданий позивачем  в грудні 2002 року уточнюючий розрахунок податку за землю як  часткове погашення податкового боргу,  то з цим твердженням суд також не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону  № 2181-ІІІ, передбачається застосування штрафу в розмірі відповідно 10,20 та 50 відсотків погашеної суми податкового боргу. Таким чином, законодавець не визначає спосіб погашення лише як сплату суми у вигляді грошових коштів.

Згідно з п.п. 1.1 ст. 1 Закону №2181-ІІІ, - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Отже на підставі поданої  позивачем декларації може  здійснюватись  як нарахування  податкового зобов”язання , так і його сплата (сплата податкового боргу).

Відповідно до п.п 5.1 ст. 5 Закону - якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок (тобто надати уточнюючий розрахунок, що містить  суми коригування нарахованих  зобов”язань).

Отже, заявлене в уточнюючому розрахунку зменшення попередньо  визначеного  платником податків податкового зобов”язання (яке не було своєчасно сплачене в межах граничних строків) відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону №2181-ІІІ вважається  узгодженим  від дня  подання такого уточнюючого розрахунку до органу  ДПС  за місцезнаходженням  земельної ділянки та  погашає  суми податкового боргу (частини боргу) у разі їх наявності.

Як вбачається із матеріалів  справи, зокрема картки особового рахунку позивача, станом на 01.01.2002 року недоїмка  по платі за землю  становила  42865,79 грн. Нарахування  за рік становить 11678,95 грн., сплата –500,00 грн. Позивачем  подано уточнений розрахунок по земельному податку від 20.12.2002 року №1402, яким зменшено податкове зобов”язання, в результаті чого нараховано штрафні санкції.

Тому суд погоджується з твердженням податкового органу про те, що поданий позивачем уточнений розрахунок(який був поданий уже після закінчення граничних строків сплати узгоджених сум раніше задекларованих податкових зобов’язань) розцінюється як  погашення податкового боргу, і за період з дня закінчення граничних стоків сплати та до моменту подання розрахунку на зменшення податкових зобов’язань, на несвоєчасно сплачені суми правомірно було нараховано штрафні санкції та пеню.

Окрім цього, відповідно до п.п. 11.4  Розділу 11 Інструкції  про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом ДПА України  від 18.07.2005 року  № 276, під погашенням податкового боргу за певним  видом платежу  слід розуміти  зменшення абсолютного значення  від”ємного сальдо розрахунків платника податків з бюджетом та пені, підтверджене відповідним  документом.

Відповідно до п.п. 3.11.2  Розділу 11 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої Наказом ДПА України від 11.06.03 року № 290, одним з документів, що підтверджують суму та дату погашення податкового боргу(частини податкового боргу), є податкова декларація (у тому числі уточнююча) з від”ємною  сумою  податкових  зобов”язань.

Тобто, у разі погашення  податкового боргу (його частини), у тому числі і за рахунок від”ємного значення  суми податкового зобов”язання, зазначеного  в уточнюючому розрахунку, відповідно до положень  ст.16 Закону №21811 проводиться  нарахування пені  та виникає  підстава для застосування  штрафних санкцій, передбачених   п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону  № 2181-ІІІ.

З огляду на все вищенаведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп - судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя