СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.07                                                                                 Справа № 15/126.

Суддя  Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи  за позовом

Прокурора Новопсковського району в інтересах держави в особі Риб`янцівської сільської ради, м. Новопсковський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганський інститут селекції і технологій”, м. Луганськ, с. Тепличне

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Старобільська міжрайонна державна податкова інспекція в Луганській області

про стягнення 2707  грн. 45  коп.

За участю представників:

від прокурора – Кабацький М.В.;

від позивача - Гусаров В.М. - міський голова, посвідчення № 1 від 27.03.06.,  представник Ладик Н.М. - гол.бухг., довіреність № б/н від 19.04.07.;

від відповідача - Рубан І.В., довіреність б/н від 17.08.06.,  представник Шовкун В.О., довіреність № 17.08.06.;

від 3-ї особи - Головіна Н.В., гол.держ.подат.інсп., довіреність № 392/8/10 від 24.01.07.,  представник Старобільської МДПІ в Луганській області.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача боргу з орендної плати за землю у розмірі 2707 грн. 45 коп., який утворився по договору оренди від 21.05.2002р. за період користування протягом 2006 календарного року.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 15.03.2007р. та доповненням до відзиву на позовну заяву від 19.04.2007р. проти позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та доповненні.

Представник третьої особи надав у засіданні суду пояснення з посиланням на дані облікової картки платника податків –відповідача у справі, про те, що в рахунок орендної плати за 2006 рік відповідачем сплачено 1212 грон 67 коп. Боргу за 2006 рік склав 37 грн. 33 коп., який було сплачено відповідачем після звернення прокурора до суду з позовом.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі 21.05.2002 р. був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивач, як орендодавець передав відповідачу земельну ділянку площею 50 га, розташовану на території Риб’янцевської сільської ради під вирощування сільськогосподарських культур.

Договір оренди був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди 22 травня 2002 р. Земельна ділянка виділена в натурі та передана відповідачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.2 договору його укладено строком  на 5 років.

Між сторонами була укладена додаткова угода до даного договору, підписана обопільно сторонами 10.10.2002р. та зареєстрована у книзі записів державної реєстрації 15.10.2002р. Відповідно до даної додаткової угоди внесено зміни до п. 2.3. договору що регулює розмір та порядок сплати орендноїї плати. Так, визначено, що орендна плата на рік складає 1250 грн. та має сплачуватися периодичністю до 15 серпня і 15 листопада рівними частками.

Позивач та прокурор в судовому засіданні надали пояснення про те, що заявлена до стягнення сума боргу утворилася за період користування протягом 2006 року.

При цьому розмір боргу з орендної плати при подачі позову визначено на підставі додаткової угоди від 17.06.2006р., згідно якої розмір орендної плати складає 2856,69 грн. Однак дана додаткова угода не підписана з боку орендаря, тобто угода щодо внесення змін до договору складена та підписана в односторонньому порядку орендодавцем, та як наслідок не може бути застосована при вирішенні даної справи.

Тому суд виходить з того, що розмір орендної плати відповідно до чинної редакції договору у 2006 році складає 1250 грн.

Відповідно до даних органу податкової служби –третьої особи у справі відповідачем за користування землею у 2006 році  сплачено  1212,67 грн., тобто розмір боргу за заявлений до стягнення період складає 37,33 грн.

Відповідач грошові зобов’язання зі сплати орендної плати по договору не виконував належним чином та у повному обсязі, внаслідок чого за період користування протягом 2006 року утворилася заборгованість з орендної плати за землю, яка на день звернення прокурора з позовом до суду склала 37 грн. 33 коп.

У зв’язку з цим прокурором заявлено позов, що розглядається у даній справі.

Після звернення прокурора до суду з позовом, відповідачем здійснено оплату за договором внаслідок чого борг 2006 року у сумі 37 грн. 33 коп. на день прийняття рішення є погашеним, що підтверджується поясненнями відповідача та даними облікової картки відповідача наданої третьою особою. Тому, провадження у справі за вказаними майновими вимогами по стягненню 37 грн. 33 коп. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи прокурора, сторін, третьої особи та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 161 Цивільного кодексу УРСР, а також ст. 526 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004р. та застосовується до тих прав та обов’язків що виникли та продовжують існувати після набрання законної сили, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

У зв’язку з тим, що обов’язок відповідача за вказаними правовідносинами по сплаті грошових коштів за заявлений до стягнення за позовом період виник після 01.01.2004р., до наведених правовідносин застосовуються правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, що набули чинності з 01.01.2004р., відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п.4 прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п.п. «в»п.1. ст. 96 Земельного кодексу України та положень договору, орендар зобов’язаний своєчасно вносити орендну плату.

Розмір орендної плати відповідно до чинної редакції договору у 2006 році складає 1250 грн.  Додаткова угода від 17.06.2006р., на підставі якої прокурором та позивачем визначено розмір боргу з орендної плати при подачі позову, не підлягає застосуванню, оскільки не підписана з боку орендаря.

Враховуючи сплату відповідачем, після звернення прокурора до суду з позовом, боргу з орендної плати в сумі 37 грн. 33 коп. провадження у справі в цій частині підлягає припиненню. У задоволенні решти вимог слід відмовити за необґрунтованістю на підставі вищевикладених обставин.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити частково. В частині  вимог по стягненню боргу з орендної плати в сумі 37 грн. 33 коп., що сплачено відповідачем після звернення прокурора до суду з позовом, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору. У задоволенні решти вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача до держбюджету України підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру вимог відносно яких провадження у справі припинено, оскільки в цій частині позов виник внаслідок неправильних дій відповідача –несвоєчасної сплати, у складі: 01 грн. 41 коп. державного мита, а також 01 грн. 63 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  44, 49, п. 1-1, ч. 1 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити частково.

2. Провадження у справі припинити в частині стягнення боргу у сумі 37 грн. 33 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганський інститут селекції і технологій”, м. Луганськ, с. Тепличне, вул. Степова, б 11, ідентифікаційний код за , на користь:

- державного бюджету України рахунок 0006, банк ГУ ДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м. Луганську ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, державне мито у сумі  01 грн. 41 коп. видати наказ Державній податковій інспекції;

- державного бюджету України, рахунок 0006, банк ГУ ДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м. Луганську ГУ ДКУ в Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 259, витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 01 грн. 63 коп. Видати наказ Державній податковій інспекції.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 22.05.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко