СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 квітня 2007 року

Справа № 2-14/574-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Твердюкова Э.М., дов. б/н   від 22.01.07

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Курапова З.І.) від 05 березня 2007 року у справі № 2-14/574-2007

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" (пр. Кірова/вул. Леніна, 29/1, оф. 416,Сімферополь,95001)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекан" (пр. Кірова/вул. Леніна, 29/1, оф. 307,Сімферополь,95001)

про стягнення 2727,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 березня 2007 року задоволені частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекан" про стягнення 2727,72 грн.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекан" стягнуто на користь позивача 1401,00 грн. заборгованості, 58,21 грн. 3% річних, 143,60 грн. індексу інфляції, 124,91 грн. пені, 64,61 грн. державного мита та 74,74 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інший частині позову відмовлено.

На зазначений судовий акт позивачем подана апеляційна скарга, в якій сторона просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду від 05 березня 2007 року в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" в стягненні збитків у сумі 1000,00 грн. та стягнути вищевказану суму з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекан"  на користь позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений був належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі відображають взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи, в зв’язку з неявкою відповідача, не вбачається.

За клопотанням представника позивача судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

У грудні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 2727,72 грн., у т.ч. 1401 грн. заборгованості, 58,21 грн. 3% річних, 143,60 грн. індексу інфляції, 124,91 грн. пені та 1000 грн. збитків за надання правової допомоги.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні положення про договір та норми, що регулюють порушення зобов’язань за договором, а саме невиконанням відповідачем договірних зобов'язань по оплаті наданих послуг.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія  вважає що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2004 Товариством з обмеженою відповідальністю “Україна Онлайн”(Виконавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю “Лекан”(Замовник) уклали договір № 20 про надання Інтернет послуг.

Відповідно до пункту 2.1. договору позивач надає відповідачеві послуги, які вказані та тарифіковані у Додатку № 1 до договору, а відповідач зобов'язується їх сплачувати відповідно до виставлених рахунків.

Згідно з пунктом 3.1.2. договору відповідач зобов'язаний підписувати акти виконаних робіт за обліковий місяць, які оформлені позивачем. При відсутності протягом 3-х календарних днів, з моменту одержання акту, письмової заяви від відповідача про неможливість підписання акту з зазначенням причин відмови, надані позивачем послуги вважаються прийнятими у повному об'ємі та без заперечень.

Відповідно до пункту 4.2.1. договору відповідач зобов'язаний здійснити оплату підключення та здійснити попередню оплату в об'ємі місячної абонентської плати за послуги Інтернет протягом 3 банківських днів з дня укладання договору. У подальшому оплата послуг здійснюється відповідачем на підставі місячних рахунків, виставлених позивачем, до 05 числа місяця, за який повинна бути здійснена оплата.

Надання послуг на суму 1401,83 грн. підтверджуються актами здачі - прийому робіт (надання послуг) № ОУ - 0000094 від 30.06.2005, № ОУ - 0000075 від 31.05.2005, № СФ -0000115 від 30.06.2005.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Заборгованість відповідача в сумі 1401,83 грн. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 30.09.2006, доказів її оплати відповідач не надав, а тому заборгованість підлягає стягненню в заявленому позивачем розмірі 1401грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору, а саме несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Згідно  статей 549, 610, 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу - 1401,00 грн., а також пеню у сумі 124,91 грн., 3% річних у сумі 58,21 грн., суму індексу інфляції 143,60 та 1000,00 грн. збитків, пов'язаних з наданням юридичних послуг,  а всього 2727,72 грн.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення  є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності – на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних  засад і змісту законодавства України.

На думку судової колегії, оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язань є їх невиконання або виконання з порушенням умов.

У відповідності зі статтею 525 Цивільного кодексу України,  одностороння відмова від зобов'язання  або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На думку судової колегії, у матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про виконання ТОВ "Лекан" умов договору, по якому відповідач зобов'язаний сплатити Інтернет послуги, наданих позивачем відповідно виставлених рахунків, а тому судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення про стягнення з відповідача суми основного боргу, пені та індексу інфляції.

Судова колегія вважає безпідставними доводи позивача про стягненням збитків у сумі 1000,00 грн., за надання юридичних послуг з урахуванням  нижчевикладеного.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Україна Он лайн ”посилається на те, що ним був укладений договір з Товариством з обмеженою відповідальністю “Південна юридична компанія” від 31.10.2006 року про надання юридичних послуг. Платіжним дорученням № 817 від 03.11.2006 позивач перерахував Товариству з обмеженою відповідальністю “Південна юридична компанія” 1000 грн.

На думку позивача, він з вини відповідача поніс збитки, пов'язані з оплатою  юридичних послуг у зв'язку з наданням правової допомоги по відновленню його порушеного права.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно до вимог статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розрахувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Однак, судова колегія вважає, що витрати позивача, сплачених ним на юридичні послуги третіх осіб, оскільки їх не можна вважати судовими витратами, ці платежі не мають обов'язкового характеру, а тому не можуть вважатися збитками. Факт наявності цих витрат і їх розмір не знаходяться у необхідному зв'язку із заборгованістю, яку просить стягнути позивач.

Збитки, пов'язані із сплатою юридичних послуг, наданих стороні у справі не адвокатами, не можна розцінювати як збитки у розумінні ст. 611, 612 Цивільного кодексу України.

Подібну ж позицію займає Вищий господарський суд України і Верховний суд Україні (Постанови Вищого господарського суду України від  09.06.2005. по справі № 2-, Постанова Верховного суду України від 01.10.2002 по справі № 3063).

Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення збитків за надання правової допомоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції  про стягнення з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекан" на користь позивача 1401,00 грн. заборгованості,  58,21 грн. 3% річних, 143,60 грн. індексу інфляції, 124,91 грн. пені, 64,61 грн. державного мита та 74,74 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та відмову в задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Онлайн" по справі № 2-14/574-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 березня 2007 року  у справі № 2-14/574-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                В.М. Плут

О.А. Щепанська