СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 квітня 2007 року

Справа № 2-17/12551-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Дворников М.С.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Сидорова І. Є., довіреність №  11 від 12.01.07;

третіх осіб: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Судакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гайворонський В.І.) від 06.02.2006 по справі № 2-17/12551-2006А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, м.Сімферополь, 95017)

до           Судакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Комунальна, 10, м.Судак, 98000)

3-ті особи:

Республіканський центр медично-соціальної експертизи  (вул. Кечкеметська, 97, м.Сімферополь, 95000)

Судацький міський центр зайнятості  (вул. Леніна, 44, м.Судак, 98000)

Управління праці та соціального захисту населення Судацької міської ради  (вул. Октябрьська, 36, м.Судак, 98000)

Кримське республіканське об'єднання інвалідних організацій  (вул. Куйбишева, 15, к. 195, м.Сімферополь, 95000)

про стягнення 31383,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.02.2006 справі № 2-17/12551-2006 А задоволено позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Судакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, за участю третіх осіб - Республіканського центру медично-соціальної експертизи, Судацького міського центру зайнятості, Управління праці та соціального захисту населення Судацької міської ради, Кримського республіканського об'єднання інвалідних організацій про стягнення 31383,00 грн. штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2005 рік.

Постанова суду мотивована тим, що у 2005 році Судакським виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства не виконані вимоги статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII від 21.03.1991  стосовно необхідності створення у 2005 році 3 робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Не погодившись з вказаною постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, у позові відмовити.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що Судакське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства інформувало відповідні органи про вакантні місця для працевлаштування інвалідів. При цьому, відповідач вважає, що обов’язок працевлаштування інвалідів не тягне за собою дій юридичної особи з підбору та працевлаштування інвалідів, у зв’язку з чим, позовні вимоги Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів стосовно необхідності сплати штрафних санкцій є необґрунтованими.

У судове засідання 19.04.2007 позивач та треті особи не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших  осіб,  які  беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними в ній матеріалами у відсутність представників позивача та третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу по справі в порядку статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Кримське республіканське  відділення Фонду України соціального захисту інвалідів 26.07.2006 звернулося з позовними вимогами до Судакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства  про стягнення штрафних санкцій в сумі 31383,00 грн. за порушення відповідачем положень Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в України”, яке виразилося в тому що, у 2005 році відповідач не створив 3 робочих місця для працевлаштування інвалідів.

Крім того, у ході розгляду справи від позивача надійшла заява про виключення із позовної заяви пункту 2 стосовно зобов’язання відповідача вчинити розрахунок та сплатити пеню за період з 17.04.2006, та просив стягнути з відповідача тільки  штрафні санкції  у сумі  31383,00  грн. (аркуш справи 112).

Відповідач у відзиві на позовну заяву пояснив, що оскільки не було доведено нормативів з зазначенням які саме інваліди, з якими анатомічними дефектами або нозологічними формами захворювань мають бути працевлаштовані, Судакське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства не могло виконати у повному обсязі умови, передбачені пунктом 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314.

Відповідно до статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875 від 21.03.1991, у редакції Закону України від 05.07.2001 року із змінами та доповненнями, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів де працює 25 і більше чоловік у розмірі 4% від загальної чисельності працівників, а де працює від 8 до 25 чоловік - 1 місце.

Із змісту звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, наданого Судакським виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства 20.01.2006 до Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вбачається, що норматив відповідача, у якого працює 198 осіб, складає 8 робочих місць для працевлаштування інвалідів, працюючих інвалідів 5, фонд оплати праці штатних працівників складає 2 071 300 грн., середня заробітна плата штатного працівника складає 10461,00 грн., сума штрафних санкцій за нестворені робочі місця  31383,00  грн.  Тобто, відповідач узгодив із позивачем своє зобов'язання. (аркуш справи 115).

Згідно частини 1 статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Згідно з пунктом 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314, підприємства здійснюють заходи по створенню робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно з пунктом 2 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і  організаціями штрафних санкцій до відділень  Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України  № 1767 від 28.12.2001  підприємства, на яких  працює 8 і  більше чоловік, реєструються  у  відділеннях  Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) за своїм  місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 лютого подають до зазначених відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується наказом  Мінпраці за поданням  Фонду  та   погоджується   з Держкомстатом.

У пункті 14 Положення №314 від 03.05.1995 зазначено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Таким чином, Законом встановлено, що направленню інвалідів на підприємство передує обов'язок юридичної особи виконати організаційні дії по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів і інформуванню  органів, передбачених статтею 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-12 від 21.03.1991  в редакції Закону від 05.07.2001.

Відповідач протягом 2005 року інформував органи працевлаштування про наявність у нього вільних робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів лише 05.07.2005 та 22.11.2005, що не є систематичним інформуванням органів (аркуш справи 16-17).

Згідно з пунктом 3 Положення „Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 314, передбачено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестовано спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Таким чином, необхідно ознакою факту створення робочого місця для працевлаштування  інваліда є наявність саме працевлаштування його на такому місці.

У матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані докази того, що ним систематично інформувались державна служба зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

З звітів форми 3-ПН, які є у матеріалах справи, вбачається про наявність вакантних посад: за період січень-вересень тільки 1 посада головного інженера (а.с. 17-25) замість 3-х; жовтень - головного інженера і лаборанта (а.с.26) замість 3-х і тільки в кінці року на 28.11.2005 та 28.12.2005 наявні 3 посади, що не може вважатися належним створенням 3-х робочих місць для працевлаштування інвалідів. Лист відповідача від 05.07.2005 № 437 не приймається до уваги, так як не вказано на які робочі місця і крім того, по звітам Ф- 3ПН за січень-жовтень 2005 року (у тому числі липень, серпень) є тільки 1 вакантне місце, а не 4 (а.с. 15, 23-24).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках", затвердженої Наказом державного комітету статистики України від 06.07.1998 № 244,  зареєстрованим  в  Міністерстві юстиції України 17.07.1998   за  № 464/2904, та № 4-ПН “Звіт про вивільнення працівників”, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якої:

звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно;

у разі потреби термінового заміщення наявних вільних робочих місць, що виникли у міжзвітний період у зв'язку зі звільненням працівників, дані про ці місця подаються додатково, в міру їх виникнення;

в графі 4 звіту за  формою № 3-ПН проставляється наявність вільних робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановленої місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів. Наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під встановленими шифрами (інваліди мають шифр “14”).

Звіти форми № 3-ПН у шифрі "14" мають прочерки, тобто робочі місця не створено.

Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що виконанню відповідними органами обов’язку працевлаштовувати інвалідів передує вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, здійснення заходів зі створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність вакантних посад для інвалідів.

Крім того, відрахування до Фонду соціального захисту інвалідів України  не носять характер обов'язкових платежів, а є санкцією за те, що кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, не залежать від наявності або відсутності прибутку.

Стаття 14 Закону України "Про систему оподаткування" містить перелік загальнодержавних платежів та зборів до яких не відносяться санкції передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Згідно статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів), а у разі  відсутності  коштів  штрафні  санкції   можуть   бути застосовані  шляхом  звернення  стягнення  на  майно  підприємства (об'єднання),  установи і  організації  в  порядку,  передбаченому законом.

З урахуванням викладеного, відповідачем не виконано покладених на нього Законом України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та Положенням „Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” обов’язків щодо створення  у 2005 році 3 робочих  місця для  забезпечення працевлаштування інвалідів, у зв’язку з чим настають правові наслідки у вигляді сплати штрафних санкцій.

Розмір штрафних санкцій визначається розміром середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі або організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, з числа робочих місць, встановлених нормативом (Інструкція зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві), затверджена наказом Мінстату України від 07.07.1995 №171, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Сума коштів штрафних санкцій, за не створення у 2005 році 3 робочих місця для працевлаштування інвалідів становить 31383,00 грн. (10461,00х3= 31383,00 грн.).

Згідно зі частиною 1 статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства (об'єднання), установи і організації, крім тих, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, незалежно від форми власності і господарювання, де   кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом,  передбаченим  частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів  штрафні  санкції,  сума  яких  визначається  у  розмірі середньої  річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні),  в  установі,  організації  за кожне робоче місце, не зайняте   інвалідом.   Для   підприємств  (об'єднань),  установ  і

організацій  незалежно  від  форми власності та господарювання, на яких  працює  від  8 до 15 осіб, розмір штрафних санкцій за робоче місце,  не  зайняте  інвалідом,  визначається в розмірі половини середньої  річної  заробітної  плати  на відповідному підприємстві (об'єднанні), у відповідній установі, організації.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями  198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Судакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.02.2006 по справі №2-17/12551 А залишити без  змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        З.Д. Маслова

Судді                                                                      І.В. Антонова

О.Л. Котлярова