ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" травня 2007 р.                                                                              Справа  № 19/185

За позовом  Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокорміндустрія"

до відповідача  Приватне сільськогосподарське підприємство племінного птахівництва "Здолбунівське"

про стягнення в сумі 2 777 грн. 57 коп.

Суддя Тимошенко О.М..

Представники:

Від позивача  : представник  Токарчук В.М.

Від відповідача : представник Януль В.С.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 2777,57 грн., в т.ч. 1972,70 грн. –основного боргу, 283,83 грн. –пені, 333,96 грн. –20% річних, 187,38 грн. –збитків від інфляції. Вимоги обгрунтовує невиконаням відповідачем зобов’язань по договору купівлі-продажу від 19.06.2006 року. В судовому засіданні позивач, відповідно до права, наданого ст. 22 ГПК України, подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1972,70 грн. основного боргу, 167,20 грн. пені, 196,73 грн. –20% річних, 187,38 грн. –збитків від інфляції. Всього –2524,01 грн.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги визнає частково. Вказує, що позивачем при розрахунку пені не враховано положення ч. 6 ст. 231 ГК України, а також зазначає, що розмір санкцій є надмірно великим порівняно із збитками позивача. Просить позов задоволити частково.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Суд виходив з такого.

19 червня 2006 року між ПСПП “Здолбунівське” та ТзОВ  “Агрокорміндустрія” було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов’язувався поставити відповідачу (покупець) товар (шрот соєвий), а відповідач зобов’язувася прийняти цей товар та своєчасно оплатити його в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до видаткової накладної № РН-000071 від 20.06.2006 року покупцю було поставлено шрот соєвий в кількості 4,17 т. на загальну суму 8465,10 грн., який отримано останнім за довіреністю серії ЯМВ № 001025 від 20.06.2006 р.

Згідно п. 3.4 Договору оплата за отриманий товар здійснюється до 20.06.2006 року. Покупцем у вказаний строк сплачено 6492,40 грн.

14 серпня 2006 року сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків, яким  підтверджено заборгованість відповідача в сумі 1972,70 грн.

За умовами п.п. 6.3, 6.4 Договору, за порушення термінів оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом затримки платежу, від розміру неотриманої суми за кожний день затримки платежу. Крім того, покупець зобов’язаний сплатити на користь продавця вартість неоплаченого товару із врахуванням встановленого індексу інфляції, а також 20 відсотків річних із простроченої суми за кожен день затримки.

За несвоєчасну оплату товару позивачем нараховано пеню в сумі 283,83 грн. за період з 21.06.06 р. - 25.04.2007 р., 20 % річних в сумі 333,96 грн. за період з 21.06.06 р. - 25.04.2007 р. та збитки від інфляції в сумі 187,38 грн. за період з 01.07.06 р. по 31.03.07 р. (розрахунки додані).

Із врахуванням викладених заперечень відповідача, а також приймаючи до уваги положення ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, позивачем в засіданні подано заяву про зменшення позовних вимог в частині розміру пені та 20 % річних. Відтак, з врахуванням шестимісячного строку для нарахування штрафних санкцій розмір пені становить 167,20 грн. та 20 % річних - 196,73 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищезазначені дії відповідача є вчинення ним правопорушенням у сфері господарювання.

У відповідності до пункту 2 статті 218 Господарського кодексу України (який є спеціальним законом в сфері господарських відносини) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу, пені, 20% річних та збитків від інфляції підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню частково з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства племінного птахівництва "Здолбунівське"  (вул. Глинська,Здовбиця,Здолбунівський район, Рівненська область,35709,   , розрахунковий рахунок № 260066965,  банк: АППБ "Аваль" м. Рівне,   МФО банку 333227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокорміндустрія" (вул. Єршова 11, к. 705,Луцьк,Волинська область,43026,  ) основний борг в сумі 1972грн. 70коп., нараховану пеню в сумі 167грн. 20коп., збитки від інфляції в сумі 187грн. 38коп., 20% річних в сумі 196 грн. 73коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 102грн. 00коп., витрат на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн 00коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до частини 3-4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                              Тимошенко О.М.

Повний текст рішення суддею підписано "20" червня 2007 р.