Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.                                                           Справа № АС-17/672-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В., судді Івакіна В.О. , Сіверін В.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Турченко С.П.

відповідача -  Курятник Н.О., Смоловик М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 639С/1-7) на рішення господарського суду Сумської області від 15.01.07 р. по справі № АС-17/672-06

за позовом Дочірнє підприємство "Глухівторф" ДП "Сумиторф", с. Соснівка

до Глухівська МДПІ Сумської області , м. Глухів

про скасування податкового рішення-повідомлення

встановила:

Позивач,  Дочірнє підприємство "Глухівторф" ДП "Сумиторф", звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача, Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області,  №1/0 від 20.03.2006 року.

Постановою господарського суду Сумської області від 15.01.2007 року по справі № АС-17/672-06 (суддя Коваленко О.В.) позов було задоволено. Скасовано  податкове повідомлення-рішення Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області №1/0 від 20.03.2006 року. Стягнуто з державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Сумиторф" 3,40 грн. держмита.

Відповідач, Глухівська міжрайонна державна податкова інспекція Сумської області, з постановою місцевого господарського суду не погодившись, подав апеляційну скаргу, зміст якої оголосив уповноважений представник в судовому засіданні та  зазначив, що постанова винесена з порушенням норм  матеріального права, при неповному з’ясуванні  обставин, що мають значення для справи, крім того, висновків суду не відповідають обставинам справи.  Тому просить скасувати судове рішення та винести нову постанову по справі.

На виконання ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. надав копії декларації з податку на прибуток підприємства, Додаток Р1 до рядка 04.6 декларації - суми нарахованих податків, зборів (обов’язкових платежів), що включаються до валових витрат, Витягу з технічної документації по грошовій оцінці земель сільськогосподарського призначення за №14/01-50 від 22.01.2007 р., податкового розрахунку земельного податку, розрахунку земельного податку на земельні  ділянки населених пунктів, яким встановлено грошову оцінку, Звіту про пільги на земельний податок, Відомість про наявність документів на землю.

Позивач, Дочірнє підприємство "Глухівторф" ДП "Сумиторф", в запереченні на апеляційну скаргу та в судовому засіданні його уповноважений представник зазначив, що оскаржуване рішення законне та обґрунтоване, а доводи, викладені в апеляційній скарзі - безпідставні, у зв’язку з чим просить залишити рішення господарського суду Сумської області без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

На виконання ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. надав копію рішення Сумської обласної ради народних депутатів від 13.11.1991 р. "Про виключення земель зі складу осушених в колгоспі імені Ілліча Глухівського району та відведення їх підприємству "Сумиторф", копію акту про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 17.12.1991 р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судових засіданях уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідачем за результатами невиїзної документальної перевірки з питання дотримання податкового законодавства ДП "Глухівторф" за 2006 р. складено акт від 13.03.2006 р. №59/15-017, яким встановлено порушення позивачем ст.8 Закону України "Про плату за землю" та п. п. "В" п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За результатами перевірки 20.03.2006 р. відповідачем винесено повідомлення-рішення №1/0 на суму податкового зобов’язання 21479,09 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що земельні ділянки, за використання яких відповідачем було донараховано податок на землю і штрафні санкції позивачу не надавались, тому прийняв судове рішення про скасування повідомлення-рішення №1/0.

Однак, дані висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, при визначенні суми земельного податку Глухівська МДПІ використовувала не відомості Глухівського районного відділу земельних ресурсів, уповноваженого органу на ведення державного земельного кадастру, як зазначено в постанові господарського суду Сумської області, а дані державного земельного кадастру та звітності позивача.

30.01.2006 року ДП „Глухівторф" був наданий до Глухівської МДПІ податковий розрахунок земельного податку №262( а. с. 20). В додатку №1 „Відомості про наявність документів на землю" ( а. с. 18) зазначено наявність у підприємства державного акту( кадастровий номер земельної ділянки ), що посвідчує право власності на земельну ділянку. Даний додаток скріплений підписами керівника, головного бухгалтера та печаткою підприємства.

Постановою Верховної Ради Української РСР „Про земельну реформу" №563-XII від 18 грудня 1990 р. (п. З) місцеві ради зобов'язано провести інвентаризацію земель. Тому матеріали інвентаризації земель і, зокрема, площа наданих підприємству земель, які затверджено відповідним рішенням місцевої ради і які прийнято при обліку кількості земель (складова частина державного земельного кадастру), є підставою для нарахування земельного податку.

Згідно даних державного земельного кадастру станом на 01.01.2006 року за ДП „Глухівторф" на території Шалигінської селищної ради рахуються такі площі земель: 50,8 га земель промисловості та 0,9 га сіножатей (копія довідки Районного відділу земельних ресурсів міститься в справі).

Отже, враховуючи, що використання землі в Україні є платним ( ст.2 Закону України „Про плату за землю" від 03.07.1992 р.), а також те, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (ст. 13 вищезазначеного Закону), відсутність державного акта у підприємства, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, не може бути підставою для несплати земельного податку.

Суд першої інстанції не  прийняв до  уваги заперечення Глухівської МДПІ   з  приводу того,  що відсутність державного акта у підприємства, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, не може бути підставою для несплати земельного податку, оскільки відповідно до ч.3 ст. 125 Земельного кодексу України приступити до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Однак,  згідно законодавства про плату за землю відсутність державного акта не звільняє від сплати земельного податку.

Пільги щодо плати за землю передбачені ст. 12 Закону України „Про плату за землю" від 03.07.1992 р. відсутність державного акта не є пільгою для платника земельного податку.

Закон України „Про плату за землю" від 03.07.1992 року  (далі Закон) визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону податок на земельні ділянки, надані для підприємств промисловості, транспорту, зв’язку та іншого призначення, справляється з розрахунку 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

Платником самостійно нарахована 2190,93 грн., тобто не донарахована сума складає 20456,48 грн., чим порушено вимоги ч. 1 ст.8 зазначеного вище Закону.

Відповідно до п.п.17.1.4 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, визначеними у абзаці „в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 даного Закону (Контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків декларації, які призвели до зниження або завищення суми податкового зобов'язання) такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 5 відсотків суми донарахованого податкового зобов'язання.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 20.03.2006 року №/0  прийняте при дотриманні норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності-на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається судове рішення в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина судового рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку   всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні позовних грошових та інших.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає судове рішення по справі таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга відповідача   підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови господарський суд Сумської області не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства , через що постанова від 15.01.2007 р. по даній справі підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.3 ч.1 ст.202, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

1. Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

2. Постанову господарського суду Сумської області від 15.01.2007 р. по справі №АС17/672-06 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Дана постанова набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу №АС17/672-06 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова виготовлена в повному обсязі 24.05.2007 р.

Головуючий суддя                                                                    Токар М.В.

Судді                                                                    Івакіна В.О.

Сіверін В.І.