КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2007                                                                                           № 20/103

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився

від відповідача - Диба І.В. – дов. № 28 від 24.01.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українсько-Люксембурзького спільного підприємство у формі ТОВ "Юрінком Інтер"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.04.2007

у справі № 20/103

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Акзо Нобель Декор Україна"

до                                                   Українсько-Люксембурзьке спільне підприємство у формі ТОВ "Юрінком Інтер"

про                                                  стягнення 66,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Акзо Нобель Декор Україна” (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю українсько–люксембурзького спільного підприємства „ЮРІНКОМ Інтер” (надалі – відповідач, апелянт) про стягнення грошових коштів у сумі 66,00 грн., помилково перерахованих позивачем на рахунок відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.04.2007 р. у справі № 20/103 позовні вимоги задоволені повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю українсько–люксембурзького спільного підприємства „ЮРІНКОМ Інтер” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Акзо Нобель Декор Україна” 66,00 грн.  основного боргу, 102, 00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача помилково перерахованих на його рахунок коштів в сумі 66,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів про те, що між сторонами існувала домовленість про повторне замовлення та поставку книги, а також доказів того, що книга була поставлена позивачу.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою № 175 від 11.04.2007р., в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.2007р. у справі № 20/103 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки місцевого суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач своїм правом на участь у засіданні апеляційної інстанції не скористався. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (розписка – у справі).

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю „Акзо Нобель Декор Україна” було замовлено у Товариства з обмеженою відповідальністю українсько–люксембурзького спільного підприємства „ЮРІНКОМ Інтер” книгу – „Науково-практичний коментар Господарського кодексу України”.

На підставі замовлення відповідачем позивачу було виставлено рахунок-фактуру №ЮИ-0001987 від 02.08.2006 на суму 66,00 грн.

Як вбачається з наявних у справі банківських виписок, позивачем на підставі вказаного рахунку-фактури на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано:

04.08.06 – грошові кошти у сумі 66,00 грн. з призначенням платежу „За коментар господарського кодексу по рах. № 1987 від 02.08.06”

10.08.06 - грошові кошти у сумі 66,00 грн. з призначенням платежу „За літературу згідно рах. № ЮИ1987 від 02.08.2006”

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно видаткової накладної № ЮИ-003600 від 09.08.2006 відповідач видав, а позивач отримав товар („Коментар Господарського кодексу. За ред.В.К.Мамутова”) у кількості 1 шт. на суму 66,00 грн.

Факт оплати та отримання позивачем вказаного товару також підтверджується податковою накладною від 04.08.06 № 2214 на суму 66,00 грн., виписаною відповідачем (як продавцем) на адресу позивача (як покупця).

Позивачем 01.02.2007 було направлено відповідачу вимогу № 7/ю на суму 66,00 грн., у відповідності до якої позивач просив повернути на його розрахунковий рахунок помилково сплачені кошти у сумі 66,00 грн. на протязі семи календарних днів.

Вказана вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем грошові кошти у сумі 66,00 грн. помилково двічі були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача на підставі рахунка-фактури № ЮИ1987 від 02.08.2006.

У відповідності до п. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 6 Указу Президента України № 227 від 16.03.1995 „Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України”, підприємства, незалежно від форми власності, мають повертати у 5-денний термін платникам помилково зараховані кошти.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що між ним та позивачем був укладений усний договір купівлі-продажу товару (другого екземпляру книги „Коментар Господарського кодексу”).

Матеріали справи не містять та апелянтом також не надано суду будь-яких доказів, які б об’єктивно свідчили про вчинення позивачем дій, направлених на укладення з відповідачем такого договору (зокрема, про згоду позивача на направлення йому другого екземпляру книги за вказаною адресою; про звернення позивача за податковою накладною на отриманий товар тощо).

Крім того, у відповідача відсутні належні докази на підтвердження того, що вказана книга була отримана позивачем.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.2007р. по справі № 20/103 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, та підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю українсько – люксембурзьке спільне підприємство „Юрінком Інтер” № 175 від 11.04.2007р. залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.2007р. у справі № 20/103 – без змін.

2.   Матеріали справи № 20/103 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

11.06.07 (відправлено)