ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"27" лютого 2007 р.                                                            Справа №9/33-НА

за позовом  Приватного підприємця Козара Вадима Петровича м. Кам'янець-Подільський

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції м. Кам'янець-Подільський

про визнання протипраними і скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 30.03.2004р. ,  № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р., № /3 від 21.10.2004р.

Суддя  Олійник Ю.П.                    Секретар судового засідання Римар Н.М.

Представники сторін:

Від позивача -  Козар В.П. –підприємець,

Козар Т.П.  –за дов. від 20.07.06,

Лотоцький В.І.  –за дов. від 21.01.05

Від відповідача – Олійник В.І. –за дов. від 28.12.05,

Романчук Т.М. –за дов. від 10.02.07

У судовому  засіданні оголошено вступну  і  резолютивну   частину   постанови  згідно ст. 160 КАС України .

Постанова ухвалюється  27.02.07, так як у судовому    засіданні 12.02.07 оголошувалась перерва для подання  додаткових доказів.

Ухвалою суду   від   17.01.05   порушено провадження    у   справі №9/33-Н.      Ухвалою суду   від   07.02.05  провадження у   справі   зупинено у  зв’язку з призначенням   судово-бухгалтерської експертизи, проведення   якої доручено  Київському науково-дослідному   інституту    судових експертиз .

22.01.07 на адресу суду  Київським  НДІСЕ повернуті матеріали справи №9/33-Н з висновком експертизи №7772 від 29.12.06 . Ухвалою суду   від 23.01.07  поновлено провадження  у  справі № 933-НА .

Позивач у позовній  заяві та  його  представники  у судовому засіданні    просять визнати  недійсними спірні податкові повідомлення –рішення,  посилаючись на  те, що   позивачем  внесено на  рахунок 12787,00 грн. як поповнення рахунку ( банківська квитанція від 6.03.2002 р. № 1 ), тому  визначення відповідачем виручки від реалізації товару  в розмірі 535766,00 грн. є хибним. Звертається   увага, що   актом  підтверджено, що з 1.07.2002 р. по 31.12.2002 р. позивач доходу не отримував. Посилаються на те, що Звіт суб’єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 1 півріччя 2002 рік позивачем  подано і виручка в ньому була вказана. Тому в цьому випадку не відображення даної виручки в Декларації про доходи  не несе за собою правових наслідків неправомірності переходу на спрощену систему оподаткування з 1.07.2003 р., так як з 1 січня по 30 червня 2003 р. позивач займався господарською діяльністю за умови сплати авансових платежів.    Посилаються також на   аналогічну ситуацію із визначенням розміру виручки в четвертому кварталі 2003 р. внаслідок чого  хибно визначено розмір валового доходу позивача за четвертий квартал 2003 р. в розмірі 268751,48 грн.  Посилаються на лист  комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 11.04.2001 р. N 06-10/206.           Звертається увага на хибність визначення валового доходу в третьому кварталі 2003 р. в розмірі 1534848, 76 грн., оскільки для платників єдиного податку бартер не є виручкою від реалізації (ст. 1 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" ).          Посилаються  на неправомірність  висновків щодо не включення до податкових

зобов'язань по ПДВ суми виручки в розмірі 12787,00 грн., які поступили на рахунок  6.03. 2002 р. як поповнення рахунку. Внаслідок перевірки помилково зроблено висновок, що позивачем не  включено до обсягів реалізації товарів (робіт, послуг) суми грошових коштів в розмірі 12787,00 грн. і відповідно не включено до податкового зобов'язання ПДВ в розмірі 2131,00 грн.    Перевіркою  встановлено випадки включення сум ПДВ до податкового кредиту не по отриманні  (подія, яка сталася раніше), з  акту не видно по яких накладних, в якій дні та від кого отримано товар (роботи, послуги). Внаслідок цього  не доведено порушення п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість".

У судовому    засіданні  12.02.07 позивачем подано заяву про уточнення    позовних вимог,  згідно яких просить визнати протиправними і скасувати  податкові повідомлення-рішення №/0 від 30.03.2004р. ,  № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р., № /3 від 21.10.2004р. Зазначене прийнято судом.

Відповідач  у відзиві  на  позов та його представники у судовому  засіданні  проти позову  заперечують, посилаючись на те, що за період з 1.01. 2002 р. по 31.06.2002 р обсяг виручки від реалізації товарів, робіт, послуг відображений в звітах суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку склав - 522979 грн., за даними перевірки обсяг виручки від реалізації товарів, робіт, послуг по звітних періодах складав –535766 грн. Дана розбіжність виникла в результаті того, що позивачем  не включено до складу валового доходу та в книгу обліку доходів та витрат виручку від реалізації, яка поступила на  рахунок 06.03.2002р. - 12787грн.  Звертається увага, що в порушення п.1а ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян " №13-92 від 26.12.1992р., яка передбачає обов'язкове ведення обліку доходів та витрат, одержаних протягом року, позивачем  не включено в книгу обліку доходів та витрат та до складу виручки від реалізації товарів, робіт, послуг суму коштів, яка поступила на його рахунок 06.03.2002р. згідно квитанції, в якій кошти в сумі 12787,0грн. в графі "призначення платежу" відображено як виручка. Відповідно  вважати дану суму "поповненням рахунку" немає підстав.

Відповідач також   посилається на те, що те, що позивач в 2003році не мав права працювати по спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а тому результати діяльності за вказаний період оподатковуються згідно п.1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із змінами та доповненнями. У другому кварталі 2003р. на  рахунок позивача  поступили  кошти у вигляді інших надходжень в розмірі 114805,83грн. , які  не включені до складу валового доходу. Звертається  увага на визначення   згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні  готівкової виручки та позареалізаційних надходжень. Розбіжність виникла  також внаслідок того, що позивачем  не включено до валових витрат суму бартерних операції, яка не включена і до валового доходу, а також включено суми, які документально не підтверджені. Відповідно  в  порушення п.1а ст.19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та керуючись п.7.1 ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"  прибутковий податок донараховано  -96727, 20 грн.  Звертається увага, що перевіркою визначено  несвоєчасність відображення    сум  ПДВ . За рахунок цього в серпні та листопаді 2003 року виникли податкові зобов'язання на які, згідно п.п. 17.1.3 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 р. "Про порядок погашення податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" нараховано штрафні санкції. Відповідачем заперечуються Висновки  судово-бухгалтерської експертизи .

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне.

Відповідачем  проведено    документальну  перевірку  позивача   з питань    дотримання  вимог   податкового   законодавства  за період  з 1.01.2002р. по 25.03.2004р., за   наслідками  якої  складено акт  №  218979 від 25.03.2004р.  Встановлено   порушення  п.п. 7.3.1,7.4. ст. 7 Закону України ” Про податок на додану    вартість”  ,  в результаті    чого  зазначено  про перерахування   до бюджету  2131 грн. ПДВ, порушення   п. 1”а” ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів  України „Про прибутковий податок з громадян" , в результаті чого зазначено про перерахування   до бюджету  прибуткового податку з доходу  в сумі   102786,87 грн.

При цьому перевіркою визначено, що позивач  в 2003році не мав права працювати по спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а тому результати діяльності за вказаний період оподатковуються згідно п.1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із змінами та доповненнями. В другому кварталі 2003року на  рахунок підприємця поступають кошти у вигляді інших надходжень в розмірі 114805,83грн. , які  не включено до складу валового доходу.

Перевіркою визначено, що за третій квартал 2003року, обсяг виручки від реалізації товарів, робіт, послуг, відображений в книзі обліку доходів та витрат Ф№10 та в звіті суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи- платника єдиного податку склав -793914,22 грн., за даними перевірки сума валового доходу по звітних періодах склала -1534848,76 грн. Дана розбіжність виникла внаслідок того, що  до складу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) не включено розмір товарообмінних операцій.

Крім того, в четвертому кварталі 2003 року на  рахунок позивача поступили кошти, як "інші надходження" в сумі 130266,66 грн. (без ПДВ), які він не включив до складу валового доходу та до декларації про доходи  в порушення  п.1”а” ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян". За період з 01.01.2002 року по 25.03.2004 року сума витрат, пов'язаних з одержанням доходу, відображена в книзі обліку доходів та витрат та задекларована по звітних періодах складає -1510523,04грн., за даними перевірки  - 2377843,00 грн. Розбіжність виникла внаслідок того, що підприємцем не включено до валових витрат суму бартерних операції, яка не включена і до валового доходу, а також включено суми, які документально не підтверджені.

Відповідачем також визначено, що сума податкового зобов'язання по ПДВ за період з 1 січня 2002р. по 26 грудня 2004 р. за даними  позивача складає - 461785,00 грн., за даними перевірки сума податкового зобов'язання по звітних періодах складає - 463916,00 грн. Розбіжність в сумі 2131,0,грн. виникла внаслідок того, що  не включено до складу податкових зобов'язань суму виручки-12787,0грн, яка поступила на  рахунок 06.03.2002р. в порушення  п.7.3.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість". Крім того,  нараховані  штрафні санкцій  внаслідок  порушення п.7.4  ст. 7  зазначеного закону.

На підставі акту  перевірки   відповідачем   прийнято  податкове  повідомлення - рішення  № /0 від 30.03.2004 р., яким донараховано 102786,87 грн. прибуткового податку та податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.03.2004р., яким донараховано 2131,00 грн. ПДВ та штрафні санкції в розмірі 10435,50 гривень.

Згідно з рішенням відповідача про розгляд скарги від 26.05.2004 року № 52171017-116 скарга позивача залишена без задоволення. Відповідно  прийняті   податкові   повідомлення –рішення № /1 від 28.05.2004 р. по прибутковому податку та  № /1 від 28.05.2004р. по ПДВ  на ті ж суми.

ДПА у Хмельницькій області  прийнято рішення № 11193/к/25-0364 від 4.08.2004р. про результати розгляду скарги позивача , яким залишено без змін  податкові повідомлення-рішення, а   скаргу без задоволення . Відповідно  прийняті   податкові   повідомлення –рішення № /2 від 11.08.2004 р. по прибутковому податку та  № /2 від 11.08.2004р. по ПДВ  на ті ж суми.

ДПА України рішенням № 7331/К/25-2115 від 14.10.2004 року залишила без змін податкові повідомлення-рішення щодо ПДВ  і  штрафних санкцій та скасувала     податкові  повідомлення-рішення відповідача    №  /0  від 30.03.2004 р.,  №/1 від 28.05.2004 р., №/2 від 11.06.2004 р. та зобов'язала відповідача донарахувати  позивачу прибутковий з громадян із сукупного оподатковуваного доходу за 2003 рік .

Відповідно  відповідачем  прийнято податкове повідомлення-рішення № /3 від 21.10.2004 року, яким донараховано 96727,20 грн. прибуткового податку та податкове повідомлення-рішення № /3 від 21.10. 2004 року, яким донараховано 2131,00 гривень ПДВ та штрафні санкції в розмірі 10435,00 гривень.

Позивач, вважаючи  спірні податкові повідомлення –рішення №/0 від 30.03.2004р. ,  № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р., № /3 від 21.10.2004р.  такими, що не відповідають чинному законодавству, просить   визнати  їх  протиправними і скасувати .

Київським науково-дослідним   інститутом    судових експертиз  висновком експертизи №7772 від 29.12.06  встановлено , що  висновки  відповідача , зазначені  в акті перевірки  №218979 від 25.03.2004р  про визначення податкових зобов’язань та порушення  податкового   законодавства  по спірних  податкових повідомленнях-рішеннях    №3 від 21.10.2004р., №3 від 21.10.2004р. , документально  та нормативно не підтверджуються.

Досліджуючи  надані сторонами  докази , аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності  , судом  враховується  наступне.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на  відповідача, якщо  він заперечує проти адміністративного позову.

При  цьому  в    акті перевірки    у багатьох  випадках не міститься    конкретних  господарських операцій, по яких здійснено   порушення, внаслідок    чого   судом  призначалась    судово-бухгалтерська   експертиза у   зв’язку з неможливістю    встановлення    зазначеного.

Доводи відповідача про правомірність спірних податкових рішень спростовуються зібраними у справі доказами.

Зокрема,    дослідженням    експертизи Київського КНІСЕ  у Висновку  № 7772 від 29.12.06.  та за    наявними в   матеріалах справи   доказами  вбачається,  що позивач  є суб’єктом підприємницької діяльності, що підтверджується  Свідоцтвом про державну   реєстрацію від 15.03.2000р.

Згідно ст. 1  та ст.2  Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03.07.1998  № 727/98  із змінами і доповненнями передбачено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. До останніх відносяться ті  фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Позивач  застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що підтверджується свідоцтвами про сплату єдиного податку від 21.12.2001 ( на 2002рік ) та  від 13.06.03 ( на 2003рік).

Висновки  відповідача  щодо   не включення  позивачем   до   складу   валового   доходу   в  березні 2002р. виручки від реалізації в сумі 12787 грн., а за 2003рік  виручки від реалізації  в сумі  924528, 22 грн.   не підтверджені  Висновком КНІСЕ    № 7772 від 29.12.06 ,  спростовуються  квитанцією  АППБ  „ Аваль” № 1  від 6.03.02 ,  квитанціями № 3,4,5,7,10,11,14,15,22 за період  з 12.05.03 по 15.10.03 , листом Кам’янець-Подільської філії АППБ „ Аваль” № 1229 від 2.05.04 з інформаціями по рух коштів.

При цьому судом  враховується, що згідно розділу четвертого ( ст. 13)  Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»від 26.12.92 р. № 13-92, зі змінами та доповненнями  передбачено, що оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою —суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі)     і    документально    підтвердженими    витратами,    безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Тому судом  враховується  , що  вищезазначеною нормою Декрету визначено, що оподаткуванню підлягають доходи, одержані від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт), а не всі  кошти, які внесено на розрахунковий рахунок. Натомість відповідачем  не досліджувались   обставини  чи  позивачем на зазначену  суму  реалізовувались  товари ( надавали послуги,    виконувались роботи), тобто отримувався   дохід , а   досліджувалось  тільки     внесення   коштів   на  рахунок . Не надано таких доказів  і  при судовому   розгляді    справи . Натомість,   як     вбачається   з наданих позивачем доказів,  джерелом  одержання   окремих   коштів  були одержані    позики  згідно  договорів позики    від 10.12.01, 8.12.1, 5.11.01, 26.11.01, 20.11.01, 15.11.01, 12.12.01,

Інших порушень  щодо сплати  прибуткового податку з громадян при судовому   розгляді також не встановлено. Натомість судом   враховуються Висновок   експертизи 7772 від 29.12.06., дані   Декларації позивача про  доходи  за 2002р. за період з 01.07.2002р. по 31.12.2002р., згідно якої позивач за цей період працював за загальною системою оподаткування і доходів не отримував,  що також підтверджено в акті перевірки від 25.03.04 , а  також дані  експертизи щодо   здійснення   підприємницької   діяльності  позивачем   в   період      з 01.01.2003р. по 31.12.2003р.

За  таких обставин спірне податкове повідомлення - рішення № /3 від 21.10.2004 року, яким визначено податкове зобов'язання по  прибутковому податку   в сумі 96727,20 грн.  протиправне  і  підлягає скасуванню.

Щодо визначення    податкових зобов’язань по ПДВ  , то судом враховується, що згідно п.7.7.1 ст. 7 Закону  України " Про податок на додану    вартість”  із змінами, чинними на момент    здійснення позивачем господарських операцій, зазначених в   акті перевірки, сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.3.1  ст. 7  зазначеного Закону датою  виникнення  податкових  зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:  або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці,    або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Враховуючи , що висновки  відповідача  щодо   не включення  позивачем   до   складу   валового   доходу   в  березні 2002р. виручки від реалізації в сумі 12787 грн.  спростовані   Висновком КНІСЕ    № 7772 від 29.12.06 ,    квитанцією  АППБ  „ Аваль” № 1  від 6.03.02 , безпідставно   також визначення    відповідачем    2131 грн. податковим    зобов’язанням    по ПДВ  із зазначеної суми.

Щодо    правильності визначення   відхилень  чистої суми зобов’язань по ПДВ за 2003рік , то судом враховується    Висновок КНІСЕ    , яким  підтверджено правильність визначення    позивачем податкових зобов’язань і   податкового кредиту з посиланням   на  витяг  з Книги обліку придбання товарів (робіт, послуг)  за №466 від 16.10.2001р. позивача , його Декларації по ПДВ, а  також   податкові накладні. Натомість документально  не підтверджені  дані перевірки.

Крім того, судом  приймається до уваги,  що  відповідачем при    прийнятті    спірних  податкових повідомлень –рішень по ПДВ  при нарахуванні    штрафу  не враховано, що згідно п. 17.1.3 ст. 17 Закону  України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  від 21.12.2000р.  із змінами і   доповненнями  застосовується штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули.

За  таких обставин спірні податкові повідомлення - рішення №/0 від 30.03.2004р. ,  № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р., яким визначено податкове зобов'язання по  ПДВ  в сумі 2131,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 10435,00 грн.  протиправні  і  підлягають скасуванню.

Відповідно позов підлягає задоволенню.

Враховуючи    задоволення   позову,   згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ  судові    витрати, здійснені позивачем ( держмито згідно квитанції Укрсоцбанку   № 137 від 12.01.2005р. в сумі    85,00 грн., витрати на     інформаційно-технічне забезпечення   судового   процесу згідно квитанції Укрсоцбанку  № 141 від 12.01.2005р.  в сумі   118,00 грн.,  витрати за проведення    судової експертизи  згідно квитанції Укрсоцбанку №28 від 22.04.05р.  в  сумі   1101,60 грн. ) , присуджуються   йому .    При  цьому  згідно    ч. 1    ст. 94 цього Кодексу   документально підтверджені   судові   витрати  присуджуються   з Державного  бюджету    України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Позов Підприємця Козара Вадима Петровича м. Кам'янець-Подільський  до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції  м. Кам'янець-Подільський  про визнання протиправними і скасування  податкових повідомлень-рішень №/0 від 30.03.2004р. ,  № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р., № /3 від 21.10.2004р. задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Кам’янець-Подільської  об'єднаної державної податкової інспекції  №/0 від 30.03.2004р. № /1 від 28.05.2004р., №/2 від 11.08.2004р.,  № /3 від 21.10.2004р.  про визначення  підприємцю Козару В.П.  податкових зобов’язань  по ПДВ  в  сумі  2131 ,00 грн. та штрафних санкціях в сумі  10435,50 грн.  та податкове  повідомлення-рішення  № /3 від 21.10.2004р. про визначення підприємцю Козару В.П.  податкових зобов’язань  по прибутковому податку з доходу  в сумі   96727,20 грн.

Стягнути з Державного бюджету України  на користь Підприємця Козара Вадима Петровича м.Кам'янець-Подільський  ( вул. Ніжинське шосе, 34, кв. 124 ,код ) 85,00 грн. ( вісімдесят п’ять гривень 00 коп. )  витрат по оплаті державного мита , 118,00 грн. ( сто вісімнадцять гривень 00 коп. ) витрат на інформаційно-технічне забезпечення   судового процесу, 1101, 60 грн. ( одна тисяча сто одна гривня  60 коп. ) витрат  на проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова  суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.