СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"29" березня 2007 р.
Справа №20/127-НА

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1,

м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у
м. Хмельницькому, м. Хмельницький

про скасування податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 в сумі 1520,00 грн.

Суддя  Гладій С.В.

Секретар судового засідання Кохан І.В.

Представники:

Від позивача:
- ОСОБА_1. -підприємець

Від відповідача:           - Сеник Т. В. -за довіреністю
№ 8355/9/10 від 12.03.2007р.

- Качуринець
Ю. П. -за довіреністю № 8357/9/10 від 12.03.2007р.

Згідно ч. 3 ст. 160 КАС України, в
судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спру :

Позивач просить скасувати рішення
ДПІ у м. Хмельницькому про застосування штрафних санкцій в сумі 1520 грн.
посилаючись на ст. 15 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій”, ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”.

Відповідач проти позову заперечує.
В обґрунтування своїх вимог посилається на ст. ст. 15, 16 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій”, ст. 11-2 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні”.

Розглядом матеріалів справи
встановлено :

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем проведено
перевірку щодо контролю за здійсненням позивачем розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу у господарській одиниці кіоск НОМЕР_2
(АДРЕСА_1), за результатами якої складено акт НОМЕР_3.

В акті перевірки зазначено про
порушення позивачем р. ІІ ст. 3 п. 9, п. 11, п. 13 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме, не використовується режим попереднього
програмування РРО по кількості товарів, які знаходяться в реалізації, не
виконано щоденний друк фіскального звітного чека НОМЕР_4, не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
зазначеній в денному звіті РРО на суму 219 грн.

Перевірка проведена відповідно до
плану проведення перевірок відділом оперативного контролю на грудень 2006 року
та на підставі направлень на перевірку від ІНФОРМАЦІЯ_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно
яких старшим державним інспекторам ОСОБА_2 та ОСОБА_3. доручено проведення
планової перевірки позивача.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення від НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за
порушення р. ІІ ст. 3, п. 9, п. 11, п. 13, Закону України „Про застосування РРО
в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” на суму 1520 грн. згідно
п. 11 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу” та р. 5 ст. 17 п.
4, п. 6 ст. 22 Закону України „Про застосування РРО в сфері торгівлі
громадського харчування та послуг”.

Позивач, вважаючи прийняття даного
рішення неправомірним, звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані докази, фактичні
обставини справи, оцінюючи доводи та заперечення сторін, судом до уваги
приймається  наступне.

Згідно ст. 10 Закону України „Про
держану податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. із змінами і доповненнями
передбачено, що до функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без
районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних держаних
податкових інспекцій віднесено здійснення в межах своїх повноважень контролю за
законністю валютних операцій, додержанням установленого порядку розрахунків із
споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів,
товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для
розрахунків за товари, роботи і послуги, а також за наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій, патентів,
інших спеціальних дозволів на здійснення деяких видів підприємницької
діяльності.

Що стосується контролю під час
проведення перевірки порядку використання реєстраторів розрахункових операцій,
то згідно статті 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995р.
із змінами і доповненнями, контроль за додержанням суб'єктами підприємницької
діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог
цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Правове регулювання здійснення
перевірок органами державної податкової служби регулюється Законом України „Про
державну податкову службу в Україні”. Зокрема, згідно ст. 11-1 цього Закону
планова виїзна перевірка проводиться щодо своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), яка
передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за
сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за
письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не
частіше одного разу на календарний рік.

Забороняється проведення планових
виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед бюджетами. Право на
проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому
випадку, коли йому направлено повідомлення
не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Враховуючи, що згідно наданих
відповідачем плану проведення перевірок відділом оперативного контролю на
грудень 2006р. та направлень на перевірку ІНФОРМАЦІЯ_2 проведена перевірка
визначена як планова, суд не вбачає правових підстав, викладених вище, для
визнання даної перевірки такою, що проведена у відповідності до вимог  ст. 11-1 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні”, зважаючи на
відсутність письмового
повідомлення  позивача не пізніше
ніж за 10 днів.

Крім того, судом враховується, що
згідно тієї ж ст. 11-1 Закону, перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених законами України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
вважаються позаплановими і проводяться за рішенням керівника податкового
органу, яке оформляється наказом. Тому
проведення планової перевірки  не
відповідає зазначеному.

Згідно статті 11-2 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” визначено, що посадові особи органу
державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі,
назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища
посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової
виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідачем під час  проведення перевірки і у судовому засіданні
не надано наказу керівника на проведення
перевірки.

Оглядом наданих відповідачем
направлень на проведення перевірки судом встановлено, що в останніх всупереч
норми ст. 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” не
зазначено дату початку та закінчення перевірки, не зазначено, що з даними
направленнями відповідач ознайомлений.

При цьому, судом враховується і той
факт, що під час проведення перевірки підприємця ОСОБА_1., посадовими особами
ДПС було фактично перевірено підприємця ОСОБА_4., який здійснює підприємницьку діяльність
в кіоску, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно договору оренди укладеного
між п/п ОСОБА_1. та п/п ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, державний орган зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Оскільки відповідачем не дотримана
передбачена чинним законодавством України процедура проведення планових та
позапланових перевірок господарської діяльності відповідача та не надано документів,
передбачених ст. 11-1 Закону „Про державну податкову службу в Україні”, рішення
відповідача не може базуватися на неправомірно проведеній перевірці. Тому
прийняте за результатами такої перевірки рішення про застосування штрафних
санкцій підлягає визнанню неправомірним та скасуванню.

За таких обставин, позовні вимоги
відповідають чинному законодавству, обґрунтовані наявними в матеріалах справи
доказами та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України, судові
витрати по справі у зв'язку із задоволенням позову стягуються на користь
позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 71, 86,
94, 104, 105, 158-163, 167, 254-255, п. 6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Хмельницький до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому,
м. Хмельницький про скасування рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних
санкцій в сумі 1520 грн. задоволити.

Скасувати рішення НОМЕР_1 про застосування
штрафних санкцій на суму 1520 грн.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь приватного підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_2, код НОМЕР_5)
судовий збір в розмірі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.).

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та
інші     особи, які
беруть участь у  справі  мають право
оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково.
Заява про     апеляційне    оскарження
подається протягом  10 днів дня
проголошення,  апеляційна    скарга
подається протягом  20 днів після
подання   заяви по апеляційне оскарження.
Подаються    до    Житомирського  апеляційного
господарського    суду     через
суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ
Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після
закінчення    строку  подання
заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя
С.В. Гладій

Постанова складена та підписана в
повному обсязі 02.042007 року

Віддруковано в 3-х примірниках :

1 -до матеріалів справи

2 -позивачу

3 -відповідачу.