КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                           № 27/40

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Розваляєвої  Т.С.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Кузьміних А. М., Загуменний В. В.,

від відповідача - Пилипчук Г. В.,

від третьої особи - Чуб В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.02.2007

у справі № 27/40

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "У-Метко-Україна"

до                                                   Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

про                                                стягнення 75 954 грн. 74 коп.,

за зустрічним позовом Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "У-Метко-Україна"

третя особа відповідача           Міністерство оборони України

про                                                  стягнення 194 983 грн. 14 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2007р. у справі № 27/40 первісний позов задоволено частково; зустрічний позов задоволено частково.

Товариство з обмеженою відповідальністю “У-метко Україна” звернулось з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просить його скасувати в частині стягнення з нього збитків, зазначивши, що рішення суду суперечить вимогам закону та прийняте за неповним з’ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи; відповідач за первісним позовом несвоєчасно здійснював оплату за поставлену продукцію, що і стало причиною прострочення поставок з боку позивача; ТОВ “У-Метко Україна” неодноразово зверталось до ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” з вимогою здійснити оплату за поставлену продукцію, проте у відповідь на звернення відповідач вимагав продовження поставок продукції, що суперечить правилам ділового обороту; зрив поставок продукції виникло внаслідок порушення ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” своїх обов’язків за договором, а тому збитки у вигляді штрафних санкцій, понесенні останнім, повністю лягають на відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду від 23.02.2007р. у справі № 27/40, Дочірнє підприємство ДК “Укрспецекспорт” – ДГЗІФ “Укрінмаш” також звернулось з апеляційною скаргою на нього, в якій просило його скасувати в частині відмови в стягненні штрафних санкцій, а зустрічний позов задовольнити повністю, зважаючи на те, що зустрічна позовна заява була подана 13.12.2006р. та повернута без розгляду ухвалою суду від 19.12.2006р.; усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду, 09.01.2007р. відповідач за первісним позовом повторно звернувся з зустрічною позовною заявою, яка була прийнята місцевим господарським судом; кінцеве виконання своїх зобов’язань за договором № 97 від 24.05.2004р. було здійснено відповідачем за зустрічним позовом 14.12.2005р., відповідно строк позовної давності щодо стягнення пені почався 15.12.2005р. і закінчився 15.12.2006р.; враховуючи те, що позовна заява була подана 13.12.2006р. та на підставі п. 6 ст. 261 ЦК України, позивач за первісним позовом вважає, що строк позовної давності не був пропущений.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “У-Метко Україна” заперечувало проти вимог ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” з тих підстав, що розрахунок штрафних санкцій відповідачем за первісним позовом здійснено невірно, оскільки їх розмір перевищує граничний розмір пені, встановлений ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”; строк позовної давності щодо стягнення пені скінчився, відповідно до трьох партій, 01.08.2006р., 13.07.2006р., 14.12.2006р.; зустрічна позовна заява була подана 09.01.2007р., тобто після закінчення строку позовної давності; причиною прострочення поставки товару відповідачу за первісним позовом є невиконання останнім своїх обов’язків щодо оплати попередніх партій товару згідно із договором № 97 від 24.05.2005р.

В своїх уточненнях апеляційної скарги ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” просило суд стягнути з ТОВ “У-Метко Україна” зменшену суму штрафних санкцій 42 877 грн. 09 коп., зважаючи на те, що граничний розмір пені, встановлений ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, складає подвійну облікову ставку НБУ.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 24.05.2005р. між ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” (покупець) та ТОВ “У-метко Україна” (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 97, відповідно до п. п. 1.1., 2.1., 2.3., 2.4., 3.1., 3.3., 4.2., 5.1., 5.2., 5.6., 7.1., 8.1. якого продавець продає покупцю та доставляє продукцію вантажоодержувачу на умовах цього договору, а покупець купує продукцію та сплачує на умовах договору; номенклатура та кількість продукції повинна відповідати додатку № 1 до даного договору; контроль за якістю виготовлення продукції та її прийняття повинно здійснювати військове представництво № 456 МО РФ, яке акредитоване на підприємстві-виробнику, що підтверджується наданням покупцю оригіналів документу про якість і сертифікату;  передача продукції покупцю та вантажоодержувачу здійснюється на складі вантажоодержувача з оформленням накладної і підписанням між покупцем та продавцем акту прийому-передачі продукції згідно додатку № 3 до договору; постачання продукції здійснюється партіями за рахунок продавця згідно специфікації (додаток № 1); датою виконання зобов’язань продавцем по постачанню продукції є дата підписання покупцем акту прийому-передачі продукції при умові дотримання вимог п. 2.3 цього договору; загальна сума договору складає 1 039 230 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 173 205 грн. 00 коп. Сума договору складає 866 025 грн. 00 коп. без ПДВ. Кошти за кожну партію продукції сплачуються покупцем на протязі 5-ти банківських днів згідно наданих продавцем рахунків після поставки партії продукції, оформлення акту прийому-передачі та посвідчення про якість, яке оформлене 1699 військовим представництвом МО України; продавець за прострочення поставки по договору сплачує покупцю пеню у розмірі 0,2 % від суми недопоставленої продукції за кожний день прострочення поза термін, встановлений п. 3.1. цього договору; за несвоєчасну оплату поставленої продукції покупець виплачує продавцю пеню у розмірі 0,2 % від суми недоплати за кожний день прострочення; незалежно від сплати неустойки (штрафу, пені) сторона, що порушила цей договір, відшкодовує іншій стороні завдані в результаті цього збитки без урахування розміру неустойки (штрафу, пені); договір набирає чинності з дати його підписання сторонами; договір діє з дати набрання ним чинності до 02.08.2005р.

10.11.2006р. ТОВ “У-Метко Україна” звернулось з позовом до ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” про стягнення 70 100 грн. 00 коп. заборгованості, 4149 грн. 29 коп. збитків від інфляції за період з січня до вересня 2006р., включно, 1 705 грн. 45 коп. трьох відсотків річних з зазначенням періоду до 23.10.2006р. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до умов договору № 97 від 24.05.2005р. ним було поставлено першу і другу партію продукції; перша партія продукції була оплачена вчасно, оплата другої партії була прострочена на 13 днів, що унеможливило закупку продукції позивачем у своїх постачальників; за таких обставин 13.10.2005р. у рахунок третьої партії продукції позивач поставив 37 комплектів шин, за яку покупець не розрахувався; керуючись правилами ділового обороту, позивач допоставив відповідачу 74 комплекти шин; 14.12.2005р. відповідач розрахувався за 37 комплектів шин, а оплату 74 комплектів прострочив на 14 днів, крім того, розрахувався частково: на суму 136 360 грн. 00 коп. з необхідної до сплати суми в розмірі 206 460 грн. 00 коп.; заборгованість відповідача складає 70 100 грн. 00 коп. основного боргу, 4 149 грн. 29 коп. інфляційних нарахувань, 1 705 грн. 455 коп. трьох відсотків річних.

14.12.2006р. позивач збільшив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача 70 100 грн. 00 коп. – основного боргу, 7 451 грн. 00 коп. – збитків від інфляції за період з січня 2006р. по листопад 2006р., включно, 1 982 грн. 00 коп. – трьох відсотків річних на період до 14.12.2006р., а також просив суд стягнути з відповідача 25 516 грн. 40 коп. – пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції відповідно до п. 4.2. спірного договору.

20.12.2006р. позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення пені і просив суд стягнути 6 599 грн. 00 коп. пені за період з 22.12.2005р. по 21.06.2006р., розрахувавши її відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

В судовому засіданні при розгляді даної справи апеляційним судом представник позивача зазначив, що періодом стягнення 3% річних є дати з 18.12.2005р. по 14.12.2006р.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в результаті зриву поставок продукції він поніс збитки в розмірі 70 091 грн. 40 коп.; кошти, які не були перераховані позивачу за продукцію у розмірі 70 100 грн. 00 коп., є регресною компенсацією відповідно до ст. 228 ГК України.

10.01.2007р. відповідач звернувся до позивача з зустрічною позовною заявою, третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення 124 891 грн. 74 коп. штрафних санкцій та 70 091 грн. 40 коп. збитків. Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач зазначив, що між ним та третьою особою 21.08.2004р. було укладено договір № 229/5/3/16-96 на поставку продукції для державних потреб; на виконання вказаного договору 24.05.2005р. між ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” та ТОВ “У-Метко Україна” було укладено договір № 97; в порушення умов договору № 97 відповідач за зустрічним позовом прострочив поставку другої партії шин на 12 днів; третю партію було поставлено частинами в кількості 37 шин – 13.10.2005р., строк прострочення 73 дні, 74 шини – 14.12.2005р., прострочення 135 днів; камери для спеціальних шин не поставлені взагалі; загальна сума штрафних санкцій складає 124 891 грн. 74 коп.; в результаті зриву термінів поставок продукції ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” сплатив на користь третьої особи штрафні санкції у розмірі 70 091 грн. 40 коп., що є його прямими збитками.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ “У-Метко Україна” не погоджувався з її вимогами, враховуючи те, що штрафні санкції нараховані невірно, оскільки граничний розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ; позивач за зустрічним позовом пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки; відповідач за первісним позовом несвоєчасно оплачував поставлену продукцію, що і стало причиною затримки поставлення наступних партій продукції, а тому позивач за первісним позовом звільняється від відповідальності за понесені ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” збитки.

В своїх поясненнях Міністерство оборони України повідомило суд про те, що між ним та ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” було укладено договір № 229/5/3/16-96 від 21.08.2004р. на поставку продукції для державних потреб; відповідач за первісним позовом прострочив терміни постачання продукції за договором, за що і сплатив суму штрафних санкцій 70 091 грн. 40 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2007р. у справі № 27/40 первісний позов задоволено частково: стягнуто з ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” 70 100 грн. 00 коп. боргу, 6 161 грн. 11 коп. – пені, 1 982 грн. 00 коп. – трьох відсотків річних, 7 451 грн. 00 коп. – збитків від інфляції; зустрічний позов задоволено частково: стягнено з ТОВ “У-Метко Україна” 70 091 грн. 40 коп. збитків, в іншій частині відмовлено.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність  покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином договір № 97 від 24.05.2005р. за своєю юридичною природою є договором поставки.

На виконання умов вказаного договору позивач здійснив поставку відповідачу 357 комплектів шин, на загальну суму 996 030 грн. 00 коп., в підтвердження чого в матеріалах справи містяться рахунки-фактури № 002 від 26.05.2005р., № 003 від 13.07.2005р., № 005 від 13.10.2005р., № 006 від 14.12.2005р., акти прийому-передачі від 26.05.2005р., від 13.07.2005р., від 13.10.2005р., від 14.12.2005р., податкові накладні № 02 від 26.05.2005р., № 03 від 13.07.2005р., № 21 від 13.10.2005р., № 23 від 14.12.2005р.

В порушення умов договору № 97 від 24.05.2005р. відповідач за первісним позовом частково розрахувався за поставлений товар, а саме: на суму 925 930 грн. 00 коп., що підтверджується банківськими виписками та не заперечується відповідачем.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за третю партію спеціальних шин становить 70 100 грн. 00 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов’язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 70 100 грн. 00 коп. заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно із п. 5.2. за несвоєчасну оплату поставленої продукції покупець виплачує продавцю пеню у розмірі 0,2 % від суми недоплати за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню з відповідача, здійснений місцевим господарським судом вірно. Сума пені не перевищує граничний розмір пені, встановлений Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних  та збитків від інфляції позивачем проведені вірно. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 982 грн. 00 коп. трьох відсотків річних та 7 451 грн. 00 коп. збитків від інфляції  підлягають задоволенню.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “У-метко Україна” в розмірі 70 100 грн. 00 коп. боргу, 6 161 грн. 11 коп. – пені, 1 982 грн. 00 коп. – трьох відсотків річних, 7 451 грн. 00 коп. – збитків від інфляції підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення штрафних санкцій і збитків слід зазначити наступне.

В зустрічній позовній заяві ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” просить суд стягнути з ТОВ “У-метко Україна” 70 091 грн. 40 коп. збитків, зважаючи те, що таку суму штрафних санкції ним було сплачено на користь третьої особи, внаслідок зриву поставок продукції.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже кредитор,  який вимагає відшкодування збитків,  має  довести  факт порушення зобов'язання контрагентом,  наявність і розмір понесених збитків, а також причинний зв'язок між правопорушенням і збитками. З  іншого боку,  боржник має право доводити відсутність своєї вини

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2004р. між Міністерством оборони України (замовник) та ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” (виконавець) було укладено договір № 229/5/3/16-96-141 про поставку продукції для державних потреб, відповідно до п. п. 1.1. якого виконавець зобов’язується поставити замовнику продукцію для забезпечення утримання “техніки спеціального призначення” у кількості та терміни, зазначені у специфікації постачання продукції.

У специфікації постачання продукції до договору № 229/5/3/16-96-141 від 21.08.2004р. встановлено: шини 13.00х18 моделі КИ-80Н у кількості 408 комплектів, камери шини 13.00х18 моделі К-58 у кількості 360 комплектів.

Поясненнями відповідача за первісним позовом та з матеріалів справи вбачається, що саме на виконання вказаного договору було укладено договір № 97 від 24.05.2005р., про що свідчить однакова кількість, якість та характеристика продукції, яка зазначена у специфікаціях до обох договорів, крім того, в п. 1.2. договору № 97 зазначено, що кінцевим споживачем продукції є МО України.

Згідно до специфікації постачання продукції до договору № 97 від 24.05.2005р. ТОВ “У - Метко Україна” повинно було поставити  ІІ та ІІІ партії продукції, відповідно, до 01.07.05р., та 01.08.05р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, продукція була поставлена з запізненням: ІІ партія - 13.07.2005р., ІІІ партія - 13.10.2005р. у кількості 37 комплектів, 14.12.2005р. у кількості 74 комплектів, що призвело до прострочення виконання ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” своїх зобов’язань за договором № 229/5/3/16-96-141 від 21.08.2004р.

31.01.2006р. директор Департаменту розробки озброєння та військової техніки МО України звернувся з претензією до відповідача за первісним позовом про стягнення 70 091 грн. 40 коп. штрафних санкцій, нарахованих за прострочення виконання умов договору  № 229/5/3/16-96-141 від 21.08.2004р., які були сплачені останнім платіжним дорученням № 000856 від 09.03.2006р.

Посилання відповідача за зустрічним позовом на те, що причиною прострочення поставок стало несвоєчасно здійснення оплати за поставлену продукцію судом не приймається, оскільки така санкція не передбачена договором укладеним між сторонами.

Таким чином апеляційний господарський суд приходить до висновку, що в результаті зриву поставок з боку ТОВ “У - Метко Україна” позивач за зустрічним позовом поніс додаткові витрати у вигляді штрафних санкцій, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” в частині стягнення пені не підлягають задоволенню в зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Поставка останньої партії спеціальних шин відповідно до мов договору № 97 від 24.05.2005р. була здійснено 14.12.2005р., поставка камер мала бути здійснена до 01.08.2005р., таким чином строк позовної давності щодо стягнення пені за прострочення поставки продукції, встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України, закінчився, відповідно, 15.12.2006р. та 01.08.2006р.

Зустрічну позовну заяву було подано ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” 09.01.2007р.

Отже посилання відповідача за первісним позовом на те, що зустрічну позовну заяву було подано 13.12.2006р. не приймається судом, оскільки вказана заява була повернута без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2006р. № 05-5-27/15170

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що спірне рішення місцевого господарського суду винесено з врахуванням фактичних обставин справи та повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а доводи апеляційних скарг внаслідок їх декларативності та безпідставності не можуть бути підставою для зміни або скасування оспорюваного рішення.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2007р. у справі № 27/40 залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

18.06.07 (відправлено)