СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" червня 2007 р.

Справа № 9/3472

За позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 с. Шаровечка
Хмельницький район

до 1.Хмельницької районної
державної адміністрації м. Хмельницький 2.Управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації м. Хмельницький

про стягнення солідарно з
відповідачів збитків, що виникли із заборгованості по сумі компенсаційних
виплат по дотації для пільгової категорії населення у розмірі 250070,30 грн.

Третя  особа,
яка не заявляє  самостійних
вимог  на предмет спору, на стороні
відповідачів,- Головне управління державного
казначейства    України у  Хмельницькій області м.Хмельницький

Суддя

Представники сторін:

Від позивача : ОСОБА_1
-підприємець, ОСОБА_2-за дов від 31.01.07,

Від
відповідачів : 1. не з'явився,

2.  Братенко Г.М. -за дов. від 16.01.07

Від Третьої особи -Овчарук
А.С.  -за дов. від 12.02.07

У судовому   засіданні ,
за погодженням представників сторін , згідно ст. 85 ГПК України
оголошено вступну  і   резолютивну    частини рішення.

Рішення приймається 19.06.07, так
як у судовому    засіданні 15.06.07  оголошувалась перерва.

Позивач   у   позовній
заяві та  представник  у
судовому    засіданні    просять стягнути  збитки, що виникли із заборгованості по сумі
компенсаційних виплат по дотації для пільгової категорії населення за
договорами в розмірі 250070,30 грн.
Посилається на те, що у 2004р. ним здійснені пільгові перевезення на
суму 311962,85грн., сума компенсації склала 229060,47 грн., у 2006р. здійснені
перевезення на суму 504286,65 грн., компенсація склала 337118,73 грн. При
цьому  посилається   на
ч.5, ч.11, ч.13 ст.7 , ч.2 ст.11, Закону України  „Про автомобільний  транспорт” та п.32 Правил надання послуг
пасажирського автомобільного транспорту, ст.20 ГК та ст.22 ЦК України.

Хмельницька районна державна
адміністрація, надалі 1-й відповідач, відзиву на позов не надав, представника
для участі  у  судовому
засіданні  не направив,
своїми  процесуальними правами  не скористався, тому спір вирішується з
врахуванням  ст. 75 ГПК України.

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Хмельницької районної державної
адміністрації, надалі  2-й  відповідач, у
відзиві на позов та   його
представник у  судовому    засіданні
посилаються на те, що згідно п.6 ст.78 та п.5 ст.51 Бюджетного кодексу
України, управління зобов'язане брати бюджетні зобов'язання від
автоперевізників в розмірі, що не перевищує суму бюджетних асигнувань на
відповідний рік.  Звертається  увага, що у
2004 році для відшкодування втрат за перевезення  пільгової категорії  громадян було виділено  1781100 грн. згідно кошторису. Тому  перед перевізником взяті зобов'язання   в межах бюджетних асигнувань  на суму 229060, 47  грн. У
2006 році для відшкодування втрат за перевезення  пільгової категорії  громадян було виділено  3059583 грн. згідно кошторису. Тому  перед перевізником взяті зобов'язання   в межах бюджетних асигнувань  на суму
297302,02 грн.  При цьому
дотримано пропорції розподілу між усіма перевізниками .   Звертається увага,    що акти звіряння    складені
сторонами також тільки   в  межах бюджетних асигнувань. Просять врахувати
, що   згідно даних про  фактичне виконання  всіма перевізниками послуг зазначена
сума  становить  у
2006році  становить  4 556 487 , 27 грн. , в т.ч.    позивачем -506393,99 грн. , а  в
2004році   відповідно   2362855,61 грн. ,   в т.ч .
303877,84 грн.

Третьою особою - Головним
управлінням  державного  казначейства
України у  Хмельницькій області
надано письмові   пояснення, в яких
посилається на те, що  згідно  ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України у
Державному бюджеті України затверджується обсяг субвенцій окремо для бюджету
Автономної Республіки Крим, кожного з обласних бюджетів, бюджетів міст Києва та
Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим, міст обласного
значення та районних бюджетів, якщо є підстави для надання та отримання
відповідних міжбюджетних трансфертів, а
згідно ст. 102   видатки місцевих
бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті
89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету
України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Звертається увага ,
що статтею 58 Закону України  „Про
Державний бюджет України на 2004 рік", статтею 50 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік" та статтею 50 Закону України  „Про Державний бюджет України на 2006
рік" затверджено обсяги субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам ,
зокрема,  на компенсації за пільговий
проїзд окремих категорій громадян. Крім того, стаття 42 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2004 рік", стаття 66 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік" та статті 64 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік" зазначає, що розпорядники бюджетних
коштів в даній ситуації (управління праці та соціального захисту населення )
беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють відповідні видатки за загальним
фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами,
враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих
на облік в органах Державного казначейства України, та у разі їх відповідності
бюджетним паспортам. Розпорядники бюджетних коштів беруть зобов'язання за спеціальним
фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень до
спеціального фонду бюджету. Зобов'язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів
без відповідних бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і
не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є
бюджетним правопорушенням.

Третьою особою також звертається
увага, що стаття 40 Закону України  „Про
автомобільний транспорт" в новій редакції від 23.02.2006 року, яка набрала
чинності 07.04.2006 року взагалі не передбачає можливості компенсації збитків
пасажирських перевізників від пільгових перевезень та від перевезень за регульованими збитковими
тарифами.  Крім того, перерахування
субвенцій здійснюється відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256. Зокрема, у
відповідності до п.4 Порядку, щомісячні суми субвенції перераховуються на
рахунок Головного фінансового управління Хмельницької обласної державної
адміністрації, відкритий в управлінні Державного казначейства у Хмельницькій
області. Отримані місцевими бюджетами суми субвенції перераховуються протягом
одного операційного дня з рахунків районних фінансових управлінь на рахунки
головних розпорядників коштів, відкриті у відділеннях Державного казначейства,
для здійснення відповідних видатків. Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Стаття
78 Бюджетного кодексу України, зазначає, що місцеві фінансові органи здійснюють
загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету,
координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.
Місцевий бюджет виконується за розписом, який затверджується керівником
місцевого фінансового органу. До затвердження розпису керівником місцевого
фінансового органу затверджується тимчасовий розпис на відповідний період.
Керівник місцевого фінансового органу протягом бюджетного періоду забезпечує
відповідність розпису місцевого бюджету встановленим бюджетним призначенням. Виконання
місцевих бюджетів за видатками здійснюється за процедурою, визначеною статтею
51 цього Кодексу.

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне.

Між позивачем та 1-м відповідачем
укладено договір НОМЕР_1 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом ,
за умовами якого 1-й відповідач (замовник) надав право позивачу (перевізнику)
на перевезення пасажирів на маршруті Хмельницький -Малиничі-Вищі Вовківці з
10.08.05 по 10.08.08 ;   договір  НОМЕР_2
на перевезення  пасажирів  автомобільним транспортом , за умовами якого
1-й відповідач (замовник) надав право позивачу (перевізнику) на перевезення
пасажирів на маршруті Хмельницький -Шумівці з 21.07.05 по 21.07.08 ;  договір НОМЕР_3 на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом , за умовами якого 1-й відповідач (замовник) надав
право позивачу (перевізнику) на перевезення пасажирів на маршруті Хмельницький
-Карпівці з 21.07.05 по 21.07.08 ;
договір НОМЕР_4 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом , за
умовами якого 1-й відповідач (замовник) надав право позивачу (перевізнику) на
перевезення пасажирів на маршруті Хмельницький -Карпівці з 21.07.05 по
21.07.08.

Згідно    договору
НОМЕР_5  між позивачем і  2-м відповідачем  про розрахунки  за надані послуги по перевезенню  пільгових категорій громадян , який    укладений
на  підставі  вищезазначеного  договору
НОМЕР_2, зазначено , що договір регламентує взаємовідносини сторін  щодо відшкодування  коштів за перевезення.    За умовами договору (   п.2.3. )
2-й відповідач (платник) взяв зобов'язався згідно Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006р.” за рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевому бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян
та в межах суми бюджетних асигнувань, виділених для Хмельницького району на
2006р. та  затверджених рішенням
Хмельницької районної ради, сплатити позивачу (перевізнику) компенсацію за
2006р. за пільгове перевезення окремих категорій громадян по мірі надходження
коштів з державного бюджету на підставі наданих перевізником документів,
передбачених  договором. При цьому згідно
п.3.1. договору перевізник  подає
щомісячно до 5 числа наступного  за
звітним місяця тимчасові розрахунки, складені відповідно до відомостей
автобусних станції , на підставі яких
платник складає акти звіряння форми № 3 -пільга, на суму  субвенції з державного бюджету прямо
пропорційно між кожним перевізником та перераховує перевізнику суму
відшкодування по пільговому перевезенню окремих категорій громадян  по мірі
надходження  коштів субвенції  у межах кошторисних  призначень.

Такі ж умови  передбачені
укладеними між позивачем і    2-м
відповідачем  договором   НОМЕР_6
про розрахунки  за надані послуги
по перевезенню  пільгових категорій
громадян , який    укладений  на
підставі   договору  НОМЕР_4 , а
також договором   НОМЕР_7   про розрахунки  за надані послуги по перевезенню  пільгових категорій громадян , який    укладений
на  підставі   договору
НОМЕР_3

За
даними позивача  ним  здійснені пільгові перевезення   у 2004році
на суму 311962,85 грн., у 2006році -
504286,65 грн. ,   що    підтверджується  складеними
відомостями  про розрахунок  за надані
послуги  в 2004 та 2006 роках. При
цьому вартість фактично здійснених
перевезень підтверджується щомісячними Розрахунками  втрат доходів і покриття   збитків.

Згідно  рішення
20  сесії   Хмельницької районної Ради   від 27.01.06р.   „ Про районний    бюджет на
2006р. ”  затверджено     субвенцію
( головний   розпорядник -
2-й    відповідач  )
на    компенсацію за пільговий
проїзд   окремих   категорій
громадян автомобільним
транспортом  в сумі  2570300 грн.
згідно  додатку. Крім того, як
вбачається з кошторису на    2006рік     2-го відповідача , Плану асигнувань на
2006рік         2-го відповідача ,
довідок про зміни до річного розпису
бюджету ( кошторису ) на   2006
рік зазначена  сума    збільшена
до    3059583 грн.

Згідно  рішення
10  сесії   Хмельницької районної Ради   від 19.12.03.   „ Про районний    бюджет на
2004р.” , довідками про зміни річного розміру асигнувань в 2004році
затверджено     субвенцію      на
компенсацію за пільговий проїзд
окремих   категорій   громадян автомобільним   транспортом у 2004році в сумі  1781100грн. При цьому    згідно даних 2-го відповідача про
фінансування  перевізників   в   2004 році по перевезенню пільгової  категорії населення  позивачу
сплачено  297302,02 грн. ,  що підтверджується також  копіями платіжних доручень.   Крім того, на    ці суми сторонами  складено
щомісячні   Акти  звіряння
розрахунків за надані послуги.

Із даних 2-го відповідача  про фактично надані послуги всіма
перевізниками   у 2004 році зазначена
сума  становить 2362855,61 грн. , у  т.ч.
позивачем -  303877,84 грн. ,  у
2006році - 4 556 487, 27 грн. , у
т.ч.    позивачем -506393,99 грн.

Досліджуючи  надані сторонами  докази , наведені  міркування
та  заперечення, оцінюючи  їх
в  сукупності, судом  враховується
наступне.

1. Згідно ст. 20 ГК України  одним
із шляхів захисту прав та законних інтересів суб'єктів  господарювання  визначено
відшкодування збитків.

Позивач   просить
стягнути   збитки  , що виникли із заборгованості по сумі
компенсаційних виплат по дотації для пільгової категорії населення солідарно з
відповідачів по справі.

Однак, згідно ст. 227 ГК України у
разі заподіяння збитків одночасно кількома учасниками господарських відносин
кожний з них зобов'язаний відшкодувати збитки суб'єкту, якому завдано збитків,
відповідно до вимог статті 196 цього Кодексу.
При цьому згідно останньої статті у разі якщо в господарському
зобов'язанні беруть участь кілька управнених або кілька зобов'язаних суб'єктів,
кожний з управнених суб'єктів має право вимагати виконання, а кожний із
зобов'язаних суб'єктів повинен виконати зобов'язання відповідно до частки цього
суб'єкта, визначеної зобов'язанням. У разі якщо це передбачено законодавством
або договором, зобов'язання повинно виконуватися солідарно. При солідарному
виконанні господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України , якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи, що  позивачем укладено     з відповідачами  по справі окремі   угоди, у яких не передбачено , що
зобов'язання    повинні   виконуватися солідарно, а   також те, що і нормами     чинного
законодавства не передбачено
соліданого     виконання     зобов'язань , то є безпідставними  доводи позивача     про стягнення    солідарно суми збитків   з відповідачів по справі.

2. Згідно ст. 224 ГК України
учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання повинен
відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого
порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст. 226 ГК України  визначено умови і порядок відшкодування
збитків. Зокрема, те, що  учасник господарських
відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити
необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших
учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на  вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно судом  враховується , що  відповідальність у вигляді відшкодування
збитків настає за наявності таких умов як неправомірна поведінка особи,
негативний результат такої поведінки, причинний зв'язок між неправомірною
поведінкою та негативним наслідком, вини особи, яка заподіяла збитки.

Однак, позивачем, всупереч ст. 33
ГПК України не надано доказів і відповідно не доведено  зазначеного , не надано  доказів , які
з безспірністю підтверджують неправомірну поведінку позивача, розмір
завданих збитків , причинний зв'язок між неправомірною поведінкою та негативним
наслідком. При цьому  відшкодуванню
підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням, а
причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім, або
прямим. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які утворюють
склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Судом враховується   ,
що  між позивачем та 1-м
відповідачем укладено договори НОМЕР_1,
НОМЕР_4-НОМЕР_2 на перевезення пасажирів . Зобов'язань за цим
договором  сплачувати   позивачу
будь-які суми  1-й відповідач    не брав.

При цьому  згідно
ст. 102 Бюджетного Кодексу
України   видатки  місцевих
бюджетів,  передбачені  у підпункті "б" пункту 4 частини
першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного
бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому    компенсаційні виплати за пільговий проїзд
окремих категорій громадян  перестали
відноситися на  видатки, що здійснюються
з районних бюджетів , а  фінансуються за
рахунок субвенцій з Державного бюджету України .

При цьому    щодо здійснення    розрахунків
по    договорах  НОМЕР_4,НОМЕР_2 між позивачем і    2-м
відповідачем   укладено  відповідні договори НОМЕР_5-НОМЕР_7  про розрахунки .

Інших  договірних зобов'язань   між позивачем і     1-м відповідачем  щодо перевезення і сплати сум не виникало.

За
таких обставин  неправомірна    поведінка     1-го відповідача     щодо
завдання    збитків   позивачу
відсутня, що унеможливлює
відшкодування    їх розміру   з 1-го відповідача.

3.
Згідно Постанови    Кабінету    Міністрів
України  „Про затвердження Порядку
фінансування  видатків місцевих бюджетів
на здійснення  заходів з виконання державних
програм     соціального захисту населення
за рахунок    субвенцій з державного
бюджету” №256 від 4.03.02р  із змінами і   доповненнями , зокрема,  п.п.  2
та   3
Порядку фінансування
видатків  місцевих  бюджетів
за  державними програмами соціального
захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним
бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах,
бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст
республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних
бюджетах на зазначені цілі.  Головними
розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання
праці та соціального захисту населення .

Згідно наведеного,   відшкодування    збитків
від перевезення   пільгових
категорій  громадян   здійснюється   за
рахунок і    в   межах субвенцій з Державного   бюджету
України, а   не з місцевого    бюджету
або   за рахунок    коштів органу    місцевого
самоврядування    чи     будь-якої іншої бюджетної установи.

1-й    відповідач
не є  розпорядником коштів   на
здійснення     заходів   з виконання
державних програм  за   рахунок
субвенцій   з державного    бюджету
у   періоді, за    який
просить    стягнути заборгованість
позивач ,  то   в
даній   правовій    ситуації не
може   бути    відповідальною   особою за
сплату   зазначених коштів.

2-м відповідачем   укладено
з позивачем  договори
НОМЕР_5-НОМЕР_7 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових
категорій громадян . Однак,   у
п.2.3  останніх  2-й
відповідач     взяв  на
себе чітко   визначені  зобов'язання
сплатити позивачу (перевізнику) компенсацію за таких умов 1)  згідно
Законів України „Про Державний бюджет України на 2006рік” ,  2)  за
рахунок    субвенції з державного
бюджету   місцевому бюджету на
компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян, 3 ) в межах суми
бюджетних асигнувань, виділених Хмельницькому району на кожний рік, які  затверджені
рішенням    Хмельницької районної
Ради , 4 ) по мірі надходження коштів з державного бюджету 5) на підставі
наданих перевізником документів, передбачених
договором.

Як вбачається з матеріалів
справи  зазначені     зобов'язання  2-м відповідачем   дотримано . При цьому    судом
враховується, що
перерахування   2-м    відповідачем позивачу  сум, понад ті, які  виділені за рахунок   субвенції , не в    межах бюджетних    асигнувань, не в   розмірі
, зазначеному    в    кошторисі 2-го відповідача ,  було б
бюджетним   правопорушенням , передбаченим,
зокрема,  Бюджетним    Кодексом України  .

Крім того,   судом
враховується,   що  згідно ст.
23    Бюджетного  Кодексу
України   будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.

Відповідно  судом не може   бути зобов'язано 2-го відповідача  до вчинення
неправомірних дій.

Щодо понесених витрат по  маршруту Хмельницький -Малиничі-Вищі
Вовківці  по договору НОМЕР_1 між
позивачем і     1-м відповідачем,  то 2-й відповідач  ніяких договорів  про розрахунки взагалі  не укладав.

Судом також    враховується , що як і   передбачено
в  п.3.1  укладених
договорів  2-м    відповідачем   складено, а    позивачем
підписано  щомісячні  акти
звіряння     розрахунків  форми НОМЕР_4 пільга   не на суми , зазначені  в
Тимчасових розрахунках  суми   ,
а   на суми   в
межах бюджетних асигнувань.

Посилання    позивача
на  ст.ст. 7 та    37 Закону України  „Про автомобільний  транспорт” від 5.04.01  із змінами і   доповненнями
про те, що органи виконавчої влади та
органи  місцевого  самоврядування зобов'язані, крім    іншого ,
забезпечувати компенсацію втрат автомобільному перевізнику внаслідок
перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів  судом
не приймаються до уваги , оскільки ч. 4 ст.  37 цього
закону  передбачено, що  види та обсяги пільгових перевезень
установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах
загального користування, збитків від цих перевезень.  При цьому
у     договорах  на перевезення пасажирів  , про розрахунки  за надані послуги по перевезенню  , укладених позивачем з відповідачами ,
передбачено   порядок    розрахунків
з обмеженням їх межами суми бюджетних асигнувань, виділених
Хмельницькому району , які
затверджені  рішенням    Хмельницької районної Ради, сумою    субвенції з державного бюджету   місцевому бюджету на компенсацію за
пільговий проїзд окремих категорій громадян і
надходженням коштів з державного бюджету. Щодо можливих  збитків
від цих перевезень , то у зазначених договорах фактично  про останні
не зазначено .

У зв'язку    з цим суд не вбачає неправомірних дій
2-го   відповідача або не дотримання    ним
умов    укладеного  з позивачем договору.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими, у   зв'язку з   чим у
позові   належить   відмовити.

Судові витрати по справі  підлягають покладенню на позивача   у зв'язку    з відмовою у
позові.

Керуючись ст.ст.
1,45,12,15,33,43,49,82-85,115 Господарського процесуального кодексу України,
СУД

В И Р І Ш И
В:

У ПОЗОВІ ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМЦЯ
ОСОБА_1 С.ШАРОВЕЧКА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО РАЙОНУ
ДО ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ М. ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ,
УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ РАЙОННОЇ
ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ М. ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ ПРО СТЯГНЕННЯ СОЛІДАРНО З ВІДПОВІДАЧІВ
ЗБИТКІВ, ЩО ВИНИКЛИ ІЗ ЗАБОРГОВАНОСТІ ПО СУМІ КОМПЕНСАЦІЙНИХ ВИПЛАТ ПО ДОТАЦІЇ
ДЛЯ ПІЛЬГОВОЇ КАТЕГОРІЇ НАСЕЛЕННЯ У РОЗМІРІ 250070,30 ГРН.  ВІДМОВИТИ.

Суддя