ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.07
Справа №АС17/258-07.

За позовом: Приватної фірми «Валентина»

до відповідача: Сумської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача: Управління земельних ресурсів Сумської міської ради

про визнання нечинним та скасування рішення.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача      Ломака Ю.М.

Від відповідача  Потураєв С.В.

Третя особа:       Парфененко М.С.

У засіданні брали участь:

Секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить суд визнати за ним право на користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8; визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 25.04.2007 р. в частині відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачу орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8; зобов‘язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл.. Незалежності, 8 позивачу, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Позивачем 21.05.2007 р. подано уточнення обґрунтувань та позовних вимог, в якому він просить суд  просить визнати за позивачем - Приватною фірмою «Валентина» право на користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8; визнати за позивачем- Приватною фірмою «Валентина» право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачеві- Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8; визнати незаконною бездіяльність та дії відповідача- Сумської міської ради щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачеві- Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 у встановлені законодавством строки та порядку.

Відповідач в письмових поясненнях проти позову заперечує. вважає, що позивач незаконно здійснює на спірній земельній ділянці будівництво, а тому, у позивача не має права на отримання в оренду земельної ділянки, на якій розташована належна позивачеві нерухомість. Крім того, відповідач надав пояснення у своїх запереченнях на позовну заяву від 21.05.2007 року, в яких зазначає, що питання надання згоди на розроблення проекту земле відведення для позивача було знято з порядку денного, оскільки під час обговорення проекту рішення було встановлено, що позивач грубо порушує чинне законодавство. Тому питання про надання чи ненадання згоди на розроблення проекту для позивача взагалі не ставилось на голосування, про що свідчить копія рішення Сумської міської ради № 522- МР від 25.04.2007 року.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених вимог не подала, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд  встановив:

16.10.2006 року позивач придбав у власність на умовах договору купівлі - продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за № 6612, нерухоме майно - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 на земельній ділянці, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Суми.

Факт реєстрації прав власності на зазначену нерухомість підтверджує відповідний запис про реєстрацію, здійснений Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.10.2006 року.

Враховуючи дані обставини, позивач звернувся до відповідача з заявою від 19.12.2006 року про надання йому на умовах оренди земельної ділянки, на якій розташована вищевказана нерухомість.

Крім того, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано висновок про  попереднє погодження використання земельної ділянки з управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради від 10.01.2007 року, яким встановлена орієнтовна площа спірної земельної ділянки, дозвіл № 52 від 05.04.2007 року, на реконструкцію кафе з надбудовою другого поверху та прибудовою виданий 05.04.2007 р.  у відповідності до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 704 від 19.12.2006 року, який підтверджує правомірність здійснення реконструкції нерухомості, витяг з розробленої та погодженої проектно – кошторисної документації щодо забудови вказаної ділянки.

Статтею 116 Земельного Кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про оренду землі" особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Стаття 12 Земельного Кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено судом та підтверджено представниками відповідача у судовому засіданні, за заявою позивача від 19.12.2006 року, Сумською міською радою не приймалося рішення про надання згоди або відмову в наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачеві - Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 у встановлені Земельним Кодексом України строки та порядку, а отже вимоги позивача щодо визнання незаконною бездіяльності та дії відповідача - Сумської міської ради щодо ухилення від розгляду питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачеві - Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 підлягають задоволенню.

Крім того, недотримання відповідачем вимог земельного законодавства та неприйняття ним рішення за поданою заявою позивача призвели до порушення прав позивача, передбачених ст. 377 Цивільного Кодексу України, ст. 120 Земельного Кодексу України на користування земельною ділянкою під нерухомістю, яка належить позивачеві на праві власності.

Порушені права позивача підлягають захисту способами, передбаченими ст. 152 Земельного Кодексу України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно з вказаною статтею захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Разом з тим, позивачем надано копії платіжних документів, що підтверджують внесення ним плати за користування землею.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про плату за землю» визначено, що об’єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності чи користуванні, у тому числі на умовах оренди, а суб’єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар. Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою (ст. 15 цього ж Закону).

Отже, враховуючи положення ст. 377 Цивільного Кодексу України, ст. 120 Земельного Кодексу України,  у разі переходу права на будівлю чи споруду плата за землю справляється з дня виникнення права власності або права користування будівлі чи споруди.

А відсутність у позивача правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою не може розглядатись як відсутність у нього права землекористування взагалі, оскільки відповідне право набуто ним в силу вищевказаних норм діючого законодавства.

Дана позиція суду співпадає з позицією Вищого господарського суду України, яка висловлена в оглядовому листі № 01-8/1228 від 16.11.2001 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням земельного законодавства».

Таким чином позивачем вчинено всі заходи, щодо належного користування земельною ділянкою на якій розташована належна на праві власності нерухомість.

Отже, позовні вимоги позивача, щодо визнання за ним права на користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 та визнання за позивачем - Приватною фірмою «Валентина» право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди позивачеві - Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0.05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання ж відповідача, як обґрунтування своїх заперечень та як доказ правомірності дій, на порушення з боку позивача в сфері містобудування не можуть бути прийняті судом, оскільки вони не спростовують прав позивача на користування та отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

До того ж, надані відповідачем до матеріалів справи протокол про правопорушення у сфері містобудування від 10.05.2007 року, припис № 44 від 10.05.2007 року та постанова № 34 від 10.05.2007 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, які складені інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю Сумської міської ради та надані відповідачем в матеріали справи, як доказ, який на думку відповідача підтверджує правомірність його дій, також не може бути прийнятий судом як належний, оскільки ці докази не стосуються предмету доказування у даній справі, а висновки, які викладені у вищевказаному приписі та протоколі спростовуються актом № 43-06 від 10.05.2007 року, який надано позивачем у матеріали справи, обстеження об’єкта реконструкції кафе з надбудовою та прибудовою за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8, складеному ПП Дячук, який здійснює технічний нагляд за додержанням замовником проектної документації під час здійснення відповідних будівельно - монтажних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено визнання права.

Відповідач є суб’єктам владних повноважень через те, що він є представницьким органом місцевого самоврядування, які здійснює владні управлінські функції по відношенню до позивача.

Крім того, вимогами ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а вимогами ч. 3 ст. 2 цього Кодексу визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п. 1); з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3); безсторонньо (неупереджено) (п. 4); добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації (п. 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (п. 9); своєчасно, тобто протягом розумного строку (п. 10).

Таким чином, позивач має встановлений законом спосіб захисту належних йому прав та охоронюваного законом інтересу.

Отже, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 87, 94, 98 КАС України судові витрати по справі в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст. 87, 94, ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати незаконною бездіяльність Сумської міської ради щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди Приватній фірмі «Валентина»орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8 у встановлені законодавством строки та порядку.

3.          Визнати за Приватною фірмою «Валентина» (40030, м. Суми, вул. О.Дундича, 11, код 30845993) право на користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8.

4.          Визнати за Приватною фірмою «Валентина» (40030, м. Суми, вул. О.Дундича, 11, код 30845993) право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди Приватній фірмі «Валентина» орієнтовною площею 0,05 га з земель комерційного використання під розміщення та реконструкцію кафе за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 8

5.          Стягнути з державного бюджету м. Суми (р/р 0002 в УДК в Сумській області, МФО 837013, код ЗКПО 23636315, код 22090200, символ 095) на користь Приватної фірми «Валентина» (40030, м. Суми, вул. О.Дундича, 11, код 30845993) 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті державного мита.

Заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга   на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                        О.В. КОВАЛЕНКО