ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.

№ 19/6013

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -головуючий, судді Бенедисюк
І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Полонне
Хмельницької області,

на ухвалу Житомирського
апеляційного господарського суду від 06.11.2006

зі справи №
19/6013

за позовом відкритого
акціонерного товариства "Шепетівська пересувна механізована колона №
181" (далі -Товариство), м. Шепетівка Хмельницької області,

до
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Підприємець)

про стягнення
26 721,03 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до
господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Підприємця
26 721,03 грн.

Ухвалою названого суду від
11.10.2006 (суддя Розізнана І.В.) порушено провадження у справі.

Ухвалою Житомирського апеляційного
господарського суду від 06.11.2006 (колегія суддів у складі: Щепанська Г.А.
-головуючий суддя, судді Гулова А.Г., Пасічник С.С.) Підприємцю відмовлено у
прийнятті його апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції з
мотивів того, що остання не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України Підприємець просить ухвалу суду апеляційної
інстанції від 06.11.2006 скасувати через неправильне застосування ним норм матеріального
та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не
надходив.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце
розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове
засідання не з'явилися.

Перевіривши застосування
апеляційним господарським судом норм
процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку
про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до пункту 8 частини
третьої статті 129 Конституції України забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду є обов'язковим, крім випадків,
встановлених законом.

Частиною першою статті 106 ГПК
України встановлено, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та
Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”.

Чинне процесуальне законодавство
(зокрема, стаття 64 ГПК України) не передбачає можливості апеляційного
оскарження ухвали суду про порушення провадження у справі, що виключає перегляд
даної скарги в касаційному порядку.

Таку правову позицію викладено і в
пункті 5 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002
№ 04-5/366 “Про деякі питання практики застосування розділу XII
Господарського процесуального кодексу України”, відповідно до якого подання
апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, яка не підлягає
оскарженню, виключає перегляд судового акта місцевого господарського суду в
апеляційному порядку. У таких випадках апеляційний господарський суд повинен
відмовити в прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну
ухвалу.

З огляду на наведене апеляційним
господарським судом ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги винесено
з дотриманням приписів чинного законодавства і передбачені законом підстави для
її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1115,
1119 -11111, 11113 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду від 06.11.2006 зі справи № 19/6013 залишити без змін, а
касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 -
без задоволення.

Суддя               В.Селіваненко

Суддя                 І.Бенедисюк

Суддя
Б.Львов