ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.05.2007  року                                                            Справа № 16/525(16/67)

Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів:

головуючого:                              Перлова Д.Ю.,

суддів                                                           Бородіної Л.І.,

Журавльової Л.І.,

при секретарі

судового засідання                                 Михайличенко Д.В.

за участю

представників сторін:

від позивача                                         Головко Є.В., дов. № 5  від 13.01.06,

від відповідача                               Подгайко О.О. , дов. 12,  від 09.01.07,

розглянувши

апеляційну скаргу                              Сільськогосподарського товариства з                                         обмеженою відповідальністю „Агрофірма                               „Партнер”,

смт. Білокуракине Луганської області

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                  15.01.07

у справі                                                          № 16/525(16/67) (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом                                        Сільськогосподарського товариства з                                         обмеженою відповідальністю „Агрофірма                               „Партнер”,

смт. Білокуракине Луганської області

до відповідача                              Сільськогосподарського товариства

з обмеженою відповідальністю „Машинно-                              технологічна станція „Альянс”,

смт. Білокуракине Луганської області

про                                                   стягнення 16 272 грн.  76 коп.

В С Т А Н О В И В:

Суддя –доповідач Д.Ю. Перлов.

Позивач –Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Партнер” звернувся до господарського суду Луганської області з позовом від 23.01.06 № 16 до відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Машинно –технологічної станції „Альянс” про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати за оренду тваринницької ферми з урахуванням індексу інфляції в сумі 12 680,76 грн., та вартості  неповернутого (відчуженого) майна в сумі 3 592,00 грн., а всього 16 272,76 грн.  заявою від 21.12.06 № 232 позивач збільшив позовні вимоги і заявив до стягнення збільшену заборгованість з орендної плати у сумі 14 020, 21 грн. та заявив вимогу про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 774,65 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.03.06 у справі № 16/67 (суддя Пономаренко Є.Ю.), яке залишено без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 15.05.06 у справі № 16/67 (колегія суддів: суддя-головуючий Якушенко Р.Є., судді –Іноземцева Л.В., Лазненко Л.Л.), у задоволенні позову Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Партнер” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Машинно –технологічної станції „Альянс” відмовлено повністю, з огляду на те, що договір оренди на підставі якого заявлені позовні вимоги у даній справі є неукладеним.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.06 у справі № 16/67 рішення господарського суду Луганської області від 21.03.06 та постанова Луганського апеляційного господарського суду від 15.05.06 у справі № 16/67 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. У зазначеній постанові ВГС України вказав на необхідність суду встановити, чи були здійснені фактичні дії щодо виконання договору, а також підтвердити або спростувати обставини щодо передачі спірного майна (на яких підставах чи за відсутності останніх).

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.01.07 у справі № 16/525(16/67) (суддя –Шеліхіна Р.М.) відмовлено у задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірми „Партнер” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Машинно –технологічної станції „Альянс” повністю.

Рішення суду мотивовано наступним.

В договорі, на підставі якого заявлені позовні вимоги, не визначено належним чином: об’єкт оренди, склад і вартість майна з урахуванням індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов’язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Таким чином договір укладено всупереч вимогам ч. 4 ст. 1, п. 1 ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”. Крім того, договір оренди не містить чіткого визначення об’єкту оренди та адреси знаходження.

Передача майна позивачем відповідачу в оренду не була здійснена сторонами. В справі також  відсутні належні докази того, що відповідач користувався власним майном позивача на будь-яких інших підставах.

Тому суд дійшов висновку, що договір оренди на підставі якого заявлені позовні вимоги у даній справі є неукладеним, а сторони по справі не перебували у взаємних правовідносинах по передачі в оренду (найм) або користуванні відповідачем власним майном позивача.

Позивач - СТОВ „Агрофірма „Партнер”, не погодившись з винесеним рішенням, звернувся до Луганського апеляційного суду з апеляційною скаргою від 13.04.07 № 51, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 15.01.07 у справі № 16/525(16/67), як винесену при неповному встановленні обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Судом першої інстанції не було досліджено та дано належної оцінки доказам, які надав позивач в підтвердження фактичного використання відповідачем майна позивача –ферми, та неповернення майна, що належить позивачу –доїльних апаратів та алюмінієвих бідонів. Ці факти підтверджуються постановою о/у ВДСБЕЗ Білокуракинського РВ УМВС Щепетільнікова В.В. про відмову в порушенні кримінальної справи, а також рахунками та документами по оплаті відповідачем спожитої електроенергії за період користування фермою, та матеріалами листування позивача з бувши власником ферми – СТОВ „Восток” з приводу терміну укладення договору на постачання електроенергії.

Суд не використав своє процесуальне право по виклику посадових осіб –директора відповідача для дачі пояснень по справі, що забезпечило б повне з’ясування спірних питань та обставин даної справи.

Відповідач –СТОВ МТС „Альянс” у відзиві від 14.05.07 № 304 на апеляційну скаргу позивача зазначив, що доводи, наведені позивачем, є безпідставними і рішення Господарського суду Луганської області від 15.01.07 у справі № 16/525(16/67) прийнято вірно. Постанова о/у ВДСБЕЗ Білокуракинського РВ УМВС Щепетільнікова В.В. не може бути доказом укладення договору, тому як до компетенції органів МВС не належить вирішення господарських спорів.

Сторони належним чином повідомлені  про час і місце судового засідання.

Згідно ч.2 ст.99 Господарського процесуального кодексу України   апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, судова колегія  дійшла висновку, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Партнер” слід залишити без задоволення, рішення  господарського суду Луганської області від 15.01.07  у справі № 16/525(16/67) слід залишити без змін з  наступних підстав.

20  вересня 2003 року між позивачем –СТОВ „Агрофірма „Партнер” та відповідачем –СТОВ МТС „Альянс” був підписаний договір № 62 оренди тваринницької ферми.

Статтею 153 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент підписання договору оренди, встановлено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

У відповідності до п. 4 ст. 1 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.92 № 2269 –ХІІ  (із змінами та доповненнями на момент підписання договору оренди) оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди. Пунктом 1 ст. 10 цього Закону визначено, що істотними умовами договору оренди є:

ѕ          об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

ѕ          термін, на який укладається договір оренди;

ѕ          орендна плата з урахуванням її індексації;

ѕ          порядок використання амортизаційних відрахувань;

ѕ          відновлення орендованого майна та умови його повернення;

ѕ          виконання зобов'язань;

ѕ          відповідальність сторін;

ѕ          страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

ѕ          обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

У  договорі оренди від 20.09.03 № 62, сторонами не визначено належним чином істотні умови, а саме: об’єкт оренди, склад і вартість майна з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Крім того, договір оренди не містить чіткого визначення адреси знаходження об’єкту оренди.

За таких обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що договір укладено всупереч вимогам ч. 4 ст. 1, п. 1 ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Акти приймання-передачі не можуть бути належними доказами визначення складу об’єкту оренди по договору оренди від 20.09.03 і доказом передачі майна за вказаним договором від позивача до відповідача, оскільки в них відсутнє посилання на  те, що вони складені на підставі договору оренди  від 20.09.03 та є додатком до нього, відсутня дата складання а актах приймання-передачі обладнання та ферми КРС. За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що договір оренди від 20.09.03, на підставі якого позивачем заявлено позов, є неукладеним.

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши надані докази у сукупності на підставі правил ст.43  ГПК України, судова колегія дійшла висновку про відсутність фактичних відносин сторін з найму (оренди), користування відповідачем майном позивача. Позивач не довів суду належними засобами доказування, що відповідач користувався його майновим комплексом на умовах оренди (найму) та іншим майном, адже рахунки про необхідність оплати електроенергії, води в не житлових приміщеннях, записи у трудових книжках громадян про переведення їх з одного місця роботи на інше не можуть бути доказами користування відповідачем майновим комплексом позивача, оскільки у вказаних документах відсутні позначення (приписи) щодо обов’язку оплатити рахунки відповідачу і як підстава для переведення людей з одного місця роботи на інше не вказано, що це виконано у зв’язку з перебуванням майна в оренді.

Окрім того, постанова від 14.12.06 о/у ВДСБЕЗ Білокуракинського РВ УМВС Щепетільнікова В.В. про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні директора СТОВ МТС „Альянс” Писаренко В.Г., на яку посилається позивач –СТОВ „Агрофірма „Партнер” у своїй апеляційній скарзі не може підтверджувати факт використання відповідачем майна позивача  - ферми та неповернення майна, що належить позивачу –доїльних апаратів та алюмінієвих бідонів, оскільки п. 3 ст. Господарського процесуального кодексу України визначено, що саме вироку суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов’язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. Тому вказана постанова о/у ВДСБЕЗ Білокуракинського РВ УМВС Щепетільнікова В.В. про відмову в порушенні кримінальної справи є лише гіпотезою, а не встановленим, відповідно до закону, фактом, тому що не підтверджена вироком суду.

Враховуючи викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що передача майна позивачем відповідачу в оренду не була здійснена сторонами. В справі також відсутні належні докази того, що відповідач користувався власним майном позивача на будь яких інших підставах. Договір оренди на підставі якого заявлені позовні вимоги у даній справі є неукладеним, а сторони по справі не перебували у взаємних правовідносинах  по передачі в оренду (найм) або користуванні відповідачем власним майном позивача та відмовив у задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги   спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на позивача –Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Партнер”, заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Партнер”, смт. Білокуракине Луганської області на  рішення господарського   суду   Луганської   області   від  15.01.07  у справі № 16/525(16/67)  залишити без задоволення.

2.          Рішення  господарського суду Луганської області від 15.01.07  у справі  №  16/525(16/67) залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                                                                 Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                                                     Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                             Л.І. Журавльова