ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.07                                                                                           Справа№ 4/412-26/101

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ельдорадо-ЛЗ”, м. Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства „Ефорт 21” Закритого акціонерного товариства „Агентство економічної безпеки „Ефорт”, м. Львів

Про стягнення 204 571,70 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Куликов І.А. –представник

від відповідача Тимків Т.В., Гуменюк Н.Т. –представники

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.05.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Ельдорадо-ЛЗ”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Дочірнього підприємства „Ефорт 21” Закритого акціонерного товариства „Агентство економічної безпеки „Ефорт”, м. Львів про стягнення 204 571,70 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 27.03.2007 р. Ухвалою суду від 27.03.2007 р. розгляд справи відкладався до 17.04.2007 р. В судовому засіданні 17.04.2007 р. оголошувалась перерва до 27.04.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ніч з 29.01.2007 р. на 30.01.2007 р. під час перебування магазину по вул. В. Великого, 123 в м. Львові під охороною відповідача невстановлені особи шляхом пролому бетонної підлоги через підвальне приміщення проникли в охоронюване приміщення та викрали товарно-матеріальні цінності, що зберігалися, чим завдали реальних (прямих дійсних) збитків на суму 204 571,70 грн. Позивач вважає, що скоєння цього злочину та спричинення збитків стало можливим тому, що відповідач не виконав своє зобов’язання з охорони товарно-матеріальних цінностей, не вжив всіх необхідних заходів, які б зробили неможливим викрадення майна, що належить позивачу, а тому просить позов задоволити.

Представники відповідача в судове засідання з’явилися, подали відзив № 752 від 22.03.2007 р. на позовну заяву, проти позовних вимог заперечили.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що позивачем не дотримані умови Договору щодо зберігання особливо ліквідних матеріальних цінностей у сейфах або металевих шафах. На охоронюваному об’єкті виявлені порушення в обмеженні зони дії датчиків сигналізації з внутрішнього боку фасаду, які виникли з вини позивача після переміщення стелажів без повідомлення і узгодження з відповідачем. Контрольна перевірка інвентаризації цінностей у магазині проведена вибірково, що є порушенням чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

15.10.2006 р. між сторонами укладено договір № 01/151006-21М на централізовану охорону майна (далі по тексту –договір). За умовами цього договору позивач, передає, а відповідач приймає під охорону майно, що знаходиться в магазині по вул. В. Великого, 123 у м. Львові (п. 2.1. договору).

В ніч з 29.01.2007 р. на 30.01.2007 р. під час перебування магазину по вул. В. Великого, 123 в м. Львові під охороною невстановлені особи шляхом пролому бетонної підлоги через підвальне приміщення проникли в приміщення магазину та викрали товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які  охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Цивільним кодексом України договір охорони віднесений до спеціальних видів зберігання. Однак, відносини щодо зберігання майна відрізняють від відносин з приводу охорони майна. За договором охорони не відбувається переходу майна (предмета договору) від поклажодавця до зберігача, а отже немає подальшого обов’язку повернути річ, що є предметом охорони. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»ліцензуванню підлягає господарська діяльність з надання послуг, пов’язаних з охороною державної та іншої власності. Тобто, охорона являє собою вид послуг, які надаються на підставі цивільно-правової угоди. Оскільки цей договір є різновидом договору про надання послуг, на відносини, що виникають на його підставі, поширюються правила глави 63 ЦК України.

Частиною 1 ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату,  підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо  інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 7.1.3. договору встановлено, що виконавець звільняється від відповідальності за майнові збитки, спричинені Замовнику не з вини Виконавця, а саме заподіяні, розкраданням грошових коштів, виробів із золота, платини, паладію та з коштовним камінням, залишених на Об’єкті понад суми встановлено ліміту, здійсненим шляхом крадіжки, а також у випадках, коли грошові кошти, вироби із золота, платини, паладію та з коштовним камінням, мобільні телефони, відео і фотокамери, зброя та боєприпаси, акцизні документи, отрути та наркотичні речовини зберігались не в сейфі або металевій шафі (ящику), прикріплених до підлоги.

Як вбачається з акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей у магазині «Ельдорадо»одними з предметів викрадення були відео та фотокамери. Обов’язок по зберіганню цього товару в сейфі або металевій шафі (ящику), прикріплених до підлоги покладений на позивача (п. 5.1.5. договору). З приводу цього відповідачем проведено службове розслідування та встановлено, що ці матеріальні цінності зберігались в скляних шафах з відки і були викрадені.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів про те, що вказані матеріальні цінності зберігалися відповідно до умов договору, позивачем суду не подано.

Оскільки позивачем не доведено дотримання умов договору щодо належного зберігання вказаних товарно-матеріальних цінностей у сейфі або металевій шафі (ящику), прикріплених до підлоги, тому в частині стягнення збитків за викрадені відео та фотокамери відповідач звільняється від відповідальності, як це передбачено п. 7.1.3. договору.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що відшкодування Замовнику (позивачу) заподіяних з вини Виконавця (відповідача) збитків здійснюється останнім за власною ініціативою або за рішенням суду, що набрало законної сили. Розмір збитків має бути підтверджений відповідними документами та розрахунками вартості викрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, складеними за участю Виконавця (відповідача) та звіреними з бухгалтерськими даними.

На обґрунтування суми збитків, завданих викраденням майна з магазину по вул. В. Великого, 123 в м. Львові позивачем подано акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей у магазині «Ельдорадо».

Так, у підпункті «г»п. 3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 р. № 69, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.08.94 р. № 202/412, зазначено, що проведення інвентаризації є обов’язковим при встановленні фактів крадіжок або зловживання, псування цінностей (на день встановлення таких фактів). У разі проведення раптових інвентаризацій всі товарно-матеріальні цінності підготовляються до інвентаризації у присутності інвентаризаційної комісії, в інших випадках –завчасно (п. 8 Інструкції). Проведення інвентаризації, зокрема, у випадку крадіжки майна, та регулювання інвентаризаційних різниць здійснюється у порядку,  встановленому Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 1993 р. № 158 (п. 10 та п. 11 Інструкції). Пунктом 3 цього Положення також передбачено проведення інвентаризації всього майна.

З огляду на вказані норми права у випадку крадіжки інвентаризація повинна проводитись всіх товарно-матеріальних цінностей.

Однак, контрольна перевірки інвентаризації цінностей у магазині «Ельдорадо»проведена вибірково, в двох скляних шафах і стелажах по номенклатурі: комп’ютерна техніка та її комплектуючі; фото-відео техніка і їх фурнітура, а також по товарах які могли знаходитись в скляних шафах і стелажах, розташованих біля пролому в підлозі магазину. Наведене підтверджується зауваженням зробленими представником відповідача на акті контрольної перевірки інвентаризації цінностей у магазині «Ельдорадо». Факт вибіркового проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей позивачем не спростований, що підтверджується запереченням на відзив на позовну заяву від 12.04.2007 р. Доказів про проведення інвентаризації з дотриманням вимог чинного законодавства суду не подано.

Отже, враховуючи, що контрольна перевірка інвентаризації цінностей у магазині «Ельдорадо»проведена з порушенням вимог чинного законодавства, та те, що при нарахуванні збитків були враховані товарно-матеріальні цінності, за які відповідач відповідальності не несе, тому акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей як доказ обґрунтування завданих збитків, судом до уваги не приймається з огляду на положення ст. 34 ГПК України стосовно допустимості доказів.

Таким чином позивачем в установленому законом порядку не доведено розмір збитків, що підлягає відшкодуванню за позовними вимогами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 р. № 69, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 26.08.1994 р. № 202/412, ст.ст. 526, 906, 978 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.  Судові витрати покласти на позивача.

Суддя