ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.01.07                                                                                           Справа  № 14/333-19/248-14/170

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Духа Я.В.

Юркевича М.В.

розглянувши апеляційну скаргу ПП фірми “Колектор” № 127-4н-юр-2006 від 05.12.2006 р.

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 р.

за скаргою ПП фірми “Колектор” на дії ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції

у справі № 14/333-19/248-14/170

за позовом ЗАТ “Зірниця”, м.Івано-Франківськ

до ПП фірми “Колектор”, м.Івано-Франківськ

про витребування майна з чужого незаконного володіння

За участю представників:

від стягувача –не з”явився;

від боржника – не з”явився;

від ДВС - не з”явився

Розпорядженням голови суду від 15.01.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 р. у справі № 14/333-19/248-14/170 (суддя Булка В.І.) у задоволенні скарги ПП фірми “Колектор” про визнання незаконними дій державного виконавця М.М.Судака 08.04.2005 р. і 27.04.2005 р. і  ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції по виконанню рішення суду відмовлено за недоведеністю.

Боржник з даною ухвалою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати з наступних підстав: оскаржувались дії за 27.04.2005 р., а не 27.07.2005 р., як вказано в оскаржуваній ухвалі, ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 19.04.2005 р. набрала законної сили тільки 20.07.2005 р., а до цього часу діяла ухвала суду від 08.04.2005 р., якою ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції заборонено вчиняти будь-які дії, що стосуються предмету спору.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Сторони та ДВС своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористалися, явки повноважних представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повернення поштових повідомлень з підписом про отримання ухвали (поштові повідомлення про вручення знаходяться в матеріалах справи).

Оскільки явка повноважних представників сторін і ДВС ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.12.2006 р. була визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія суддів вважає за доцільне переглянути справу у відсутності представників сторін і ДВС за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.09.2002 р. у даній справі (а.с.26, Том 1/Всього - 2) видано наказ № 626 від 16.01.2003 р. (а.с.74, Том 1/Всього - 2) і зобов”язано ПП фірму “Колектор” звільнити та передати в натурі нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Польова, 5, а саме: склад з прибудовою і підвалом - літ. З; засолочний цех з прибудовою –літ. М; склад –літ. П; склад –літ. Н; ангар –літ. О; склад –літ. С; контора тарного складу –літ. Т; склад –літ. Р; побутові приміщення, котельня сауна.

31.03.2005 р. Господарським судом Івано-Франківської області прийнято до розгляду скаргу ПП фірми “Колектор” на дії ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції та призначено її до розгляду на 08.04.2005 р. (а.с.132, Том 1/Всього - 2).

Скаржник стверджує, що державний виконавець неправомірно 07.04.2005 р. вручив ПП фірмі “Колектор” чергове розпорядження ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції № 04/В-14 від 28.03.2005 р., в якому вказано про те, що 08.04.2005 р. о 10 год. 00 хв. буде продовжуватись виселення його з виставкового залу, так як 08.04.2005 р. ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 14/333 ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції заборонено вчиняти будь-які дії, що стосуються предмету спору до вирішення справи по суті (а.с.143, Том 1 /Всього - 2).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 р. у справі № 14/333-19/248-14/170 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП фірми “Колектор” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2002 р. рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2002 р. у справі № 14/333 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПП фірми “Колектор” –без задоволення (а.с.63-64, Том 1/Всього –2). Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.02.2003 р. касаційну скаргу ПП фірми “Колектор” повернуто без розгляду (а.с.67, Том 1/Всього –2).

Таким чином, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2002 р. у справі № 14/333 вступило в законну силу і згідно з приписами ч.5 ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Проте в зв”язку з неодноразовим оскарженням ПП фірмою “Колектор” дій ДВС згадане рішення з 2002 року по даний час не виконано, орендоване приміщення скаржником не звільнене.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про виконавче провадження” від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 606-ІУ) державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Оскільки боржник не виконав рішення суду в добровільному порядку, то виконавчий документ було пред”явлено до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, по якому (наказу) було відкрито виконавче провадження і 07.04.2005 р. державний виконавець вручив боржнику чергове розпорядження від 28.03.2005 р. № 04/В-14, в якому вказано про те, що 08.04.2005 р. о 10 год. 00 хв. буде продовжуватись виселення його з виставкового залу.

08.04.2005 р. ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 14/333 ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції заборонено вчиняти будь-які дії, що стосуються предмету спору до вирішення справи по суті (а.с.143, Том 1 /Всього - 2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність проведення виконавчих дій 08.04.2005 р., так як 07.04.2005 р. державний виконавець не міг знати, яке рішення ухвалить господарський суд 08.04.2005 р.

Як суду першої, так і суду апеляційної інстанції боржником не подано доказів того, що державним виконавцем 08.04.2005 р. було вчинено будь-які дії стосовно виконання наказу господарського суду.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 19.04.2005 р. розгляд справи по даній скарзі було закінчено винесенням ухвали, якою в задоволенні скарги відмовлено, тим самим вирішено спір по суті. Таким чином не можна вважати неправомірними оскаржувані дії начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції І.Р.Дем”янчука та державного виконавця М.М.Судака по виданню скаржнику розпорядження № 04/В-14 про виконання примусового виселення ПП фірми “Колектор” з приміщень 27.04.2005 р., оскільки ці дії були вчинені після вирішення спору по суті. В період дії заборони ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції не було вчинено жодних дій по виконанню наказу Господарського суду Івано-Франківської області.

Оскільки боржник добровільно не виконав наказ господарського суду, то підставним й обгрунтованим є примусове виселення, розпорядження ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції № 04/В-14 від 28.03.2005 р. прийняте ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції відповідно до вимог чинного законодавства України та у визначеній законом компетенції, а також не порушує прав і охоронюваних законом інтересів боржника.

Визнання незаконними дій державного виконавця М.М.Судака 08.04.2005 р. і 27.04.2005 р. щодо примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області  626 від 16.01.2003 р. є безпідставним і необгрунтованим, оскільки в порушення ст.33 ГПК України як місцевому, так і апеляційному господарському суду боржником не представлено жодних доказів того, що державним виконавцем вчинялись будь-які дії по виконанню наказу в ці дні.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно відмовив скаржнику в визнанні дій ВДВС незаконними, оскільки державний виконавець вжив всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, встановлених Законом № 606 ХІУ, своєчасно та повно вчиняв виконавчі дії у встановлені законом строки та в межах наданих йому повноважень.

Покликання апелянта на те, що предметом оскарження були виконавчі дії за 27.04.2005 р., а не 27.07.2005 р., судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали мова йде про виконавчі дії за 27.04.2005 р.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, що боржником зроблено не було. В матеріалах справи відсутні докази звільнення орендованого приміщення.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування  оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 р. у справі № 14/333-19/248-14/170 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП фірми “Колектор” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                     М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Я.В.Дух

Суддя                                                                                                      М.В.Юркевич