ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.07 р.                                                                             Справа № 31/94а

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Ушенко Л.В. при секретарі судового засідання Лазебна Н.Ю.

розглянувши позовну заяву

Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь

До ДПІ у м. Маріуполь

Про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000122234/0 від 19.12.06р.

В присутності представників сторін:

від позивача:  Старіков А.В. – довіреність № 09-18/1129 від 25.12.06р.

Від відповідача: Карпова В.В. – довіреність б/н від 21.05.07р.

Сорокіна Н.О. – довіреність № 132/10/10-013 від 09.01.07р.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь

звернулось із позовом до ДПІ у м. Маріуполь про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000122234/0 від 19.12.06р.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він не згоден із зменшенням йому бюджетного відшкодування з ПДВ по деклараціям за грудень 2005р. – у сумі 246 975,27 грн., січень 2006р. – у сумі 134 933,64 грн.,, травень 2006р. – у сумі 230 949,76 грн.,, червень 2006р. – у сумі 226 955,66 грн., з посиланням на п. 1.8 ст.1  Закону України “Про податок на додану вартість”.

Відповідач проти позову заперечує (заперечення вх.№02-41/13297 від 29.03.07р.) і посилається в обґрунтування своїх доводів на те, що сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у даному періоді не є підтвердженою, так як неможливо встановити факту надмірної сплати податку до бюджету, тобто порушено вимоги п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки сплата податку на додану вартість до бюджету по всьому ланцюгу до кінцевого виробника не була підтверджена зустрічними перевірками, у той час як право на бюджетне відшкодування виникає у платника податку лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість до Державного бюджету України.

Провадження у справі зупинялось за клопотанням сторін відповідно до ст.. 156 КАС України.

Судовий розгляд справи здійснено за правилами КАС України відповідно до п. 6, 7 розділу “Прикінцеві та Перехідні положення” КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, господарський суд встановив наступне.

У грудні 2006р. ДПІ здійснена невиїзна документальна перевірка Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь з питань правомірності відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість, за період грудень 2005р., січень 2006р., травень 2006р., червень 2006р., відповідно до наданих до ДПІ декларацій з ПДВ зі всіма необхідними додатками за відповідні періоди, результати якої викладені в акті перевірки № 78/23-0/00191158 від 18.12.06р.

Згідно акту, за результатами перевірки ДПІ встановила порушення позивачем п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”, вважаючи, що підприємство не мало право включати до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 839 814,33 грн., а саме за грудень 2005р. – у сумі 246 975,27 грн., січень 2006р. – у сумі 134 933,64 грн.,, травень 2006р. – у сумі 230 949,76 грн.,, червень 2006р. – у сумі 226 955,66 грн., оскільки сплата податку на додану вартість до бюджету по всьому ланцюгу до кінцевого виробника не була підтверджена зустрічними перевірками, внаслідок чого ДПІ зменшила заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 839 814,33 грн.. При цьому ДПІ посилається в акті перевірки або на неотримання відповідей на запити про проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача, або неможливістю проведення перевірок, в зв’язку з відсутністю за юридичною адресою. Порушень в формуванні податкового кредиту та податкових зобов’язань відповідно до правил податкового обліку при перевірки не було встановлено.

За результатами перевірки позивачу було надіслане податкове повідомлення-рішення №000122234/0 від 19.12.06р., яким визначена сума завищення бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 839 814,33 грн..

В якості правових підстав прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідач послався на п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Суд вважає, що за даними правовими підставами спірне податкове повідомлення-рішення прийняте неправомірно і не відповідає вимогам закону.

Підставою для зменшення суми відшкодування ПДВ у розмірі  839 814,33 грн. за висновком ДПІ є непідтвердженість та неможливість встановлення факту надмірної сплати сум ПДВ до бюджету по операціям з придбання (продажем) товарів по ланцюгу постачальників за період грудень 2005р., січень 2006р., травень 2006р., червень 2006р.

Суд також зазначає, що згідно акту перевірки №78/23-0/00191158 від 18.12.06р., на підставі якого прийняте оспорювань податкове повідомлення-рішення, перевірка носила характер невиїзної документальної перевірки. Такий вид перевірки передбачений п. “в” п. 4.2.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (камеральна перевірка) та п. 7.7.5 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, яка проводиться виключно на підставі документів податкової звітності без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків і витребування документів у платника податків.

Крім того, як убачається із даного акту перевірки правомірність заявленого до відшкодування ПДВ за грудень 2005р., січень 2006р., травень 2006р., червень 2006р. вже перевірялась раніше (аркуш 3 акту перевірки ) ДПІ у м. Маріуполь і вході перевірок направлялись запити на проведення перевірок по всім ланцюгам постачання.

Серед основних постачальників позивача - є ТОВ «ПФК Прометей», іпн. 90, яке знаходиться на обліку у СДП1 по роботі з ВПП у м. Донецьк. ТОВ «ПФК Прометей» в перевіряємих періодах здійснило постачання позивачу металобрухту, який він отримав від інших юридичних та фізичних осіб.

Згідно отриманих матеріалів зустрічних перевірок серед контрагентів ТОВ «ПФК Прометей» у 3 -5 ланках мали місце взаємовідносини із суб’єктами господарювання, які припинили діяльність на підставі рішення суду, або договори, первинні та інші документи яких визнано судом недійсними, або з суб’єктами господарювання, місцезнаходження яких не встановлено, тощо. Таким чином, не має можливості завершити проведення зустрічних перевірок до виробника по всьому ланцюгу постачання.

Згідно до статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права та обов’язки. Відповідно до ст.. 11 Закону України „Про систему оподаткування” платники податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) і додержання законів про оподаткування відповідно до законів України.

Законом України „Про податок на додану вартість” введено непрямий податок на додану вартість, запровадження якого не повинно впливати на фінансово-господарську діяльність суб’єктів господарювання.

Згідно з Законом України „Про податок на додану вартість”  яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок щодо визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку – продавця товару.

Обов’язок сплатити нарахований продавцем ПДВ у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, законом покладений на платника податку – покупця. Позивач виконав свої зобов’язання відповідно до закону.

Закон України „Про податок на додану вартість” не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку – покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку – продавцем товарів, податкових зобов’язань, правильність відображення їх у податкового обліку та сплату ним податку до бюджету, в т.ч. і його контрагентами по ланцюгу постачання до кінцевого виробника. Факт не сплати третьою особою (контрагентом продавця) зобов’язань по ПДВ в бюджет не є підставою для позбавлення права добросовісного платника податку на відшкодування ПДВ.

Закон не зобов’язує покупця вимагати вимагати від продавця та його контрагентів підтверджуючих документів по сплаті ними податку як і самого обов’язку доводити таким чином податковому органу сплату податку третьому особами.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” вбачається, що „бюджетне відшкодування” – це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною його сплатою у випадках, визначених цим Законом. Нормами Закону України „Про податок на додану вартість” не передбачений обов’язок покупця товару – платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов’язку платника податку – покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету, а також про залежність права платника податку – покупця на податковий кредит та бюджетне відшкодування від перевірки всіх постачальників по всьому ланцюгу, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

Відповідно до п.п 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”  сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання  звітного  податкового  періоду  та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні   суми,   розрахованої   згідно  з підпунктом  7.7.1  цього  пункту,  така   сума   підлягає   сплаті (перерахуванню)  до  бюджету  у  строки,  встановлені  законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні   суми,   розрахованої   згідно   з підпунктом 7.7.1 цього пункту,  така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,  що  виник  за  попередні податкові  періоди  (у  тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його  відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Факт сплати податку позивачем постачалькам товарів, в т.ч. ТОВ «ПФК Прометей» продавцям перевіркою ДПІ у м. Маріуполь був підтверджений і порушень в цій частині не встановлено.

Крім того, з пояснень представників відповідача сума бюджетного відшкодування ПДВ, яка підлягала зменшенню була визначена ДПІ розрахунковим шляхом, з визначенням питомої ваги бюджетного відшкодування, що припадало на операції з ТОВ ПФК Прометей”.

Суд вважає, що обґрунтованість такого розрахунку не доведена, оскільки така методика визначення не передбачена законодавством.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню, а спірне податкове повідомлення визнанню недійсним.

На підставі Закону України “Про систему оподаткування”,  Закону України  „Про податок на додану вартість”, Закону України “Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами“,  та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59,   69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь до ДПІ у м. Маріуполь про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000122234/0 від 19.12.06р. – задовольнити.

Визнати повністю недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Маріуполь №000122234/0 від 19.12.06р.    про визначення суми завищення бюджетного відшкодування ПДВ на суму 839 814,33 грн.

Присудити Відкритому акціонерному товариству „Металургійний комбінат „Азовсталь” м. Маріуполь з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3,40 грн.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 11.06.07р.

Суддя