ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.07 р.                                                                               Справа № 44/37

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 3 Донецької філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” (представник Дзюба Н.М., довіреність 4194 від 12.08.06 року), до прокуратури Донецької області (представник до судового засідання не з’явився) про стягнення суми боргу за надані послуги електрозв’язку у розмірі 22’212,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” (далі – Товариство) в особі Центру електрозв’язку № 3 Донецької філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” (далі – Виконавець) звернулося до суду з позовом до прокуратури Донецької області  (далі – Замовник) про стягнення суми боргу за надані послуги у розмірі 22’212,46 грн. Позовні вимоги Виконавця ґрунтуються на неповному виконанні Замовником грошового зобов’язання, що виникло на підставі договору про надання послуг телефонного зв’язку № 89 від 04.01.02 року (далі – Договір).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав додаткові матеріали.

Представник відповідача до останнього судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, письмового відзиву та жодних документів не надав. Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду Замовником документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Виконавця до Замовника підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Договір укладено між Замовником та Виконавцем. Повноваження Виконавця щодо представництва інтересів Товариства в суді та в господарських правовідносинах визначені нормами Положення про Виконавця та Положення про Донецьку філію Товариства, крім того, повноваження Виконавця на укладення Договору визначені довіреністю № 432 від 30.01.01 року.

Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами Договір за своєю правовою природою є подібним до угоди про надання послуг, яка не суперечать нормам ЦК УРСР та підпадає під правове регулювання норм Закону України „Про телекомунікації” та статей 901-907 ЦК України, застосування яких можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – через продовження існування після 01.01.04 року взаємних прав та обов’язків сторін.

Таким чином, в силу в силу статті 4 ЦК УРСР та статті 901 ЦК України, розділів 1 і 4 Договору, а також додатку № 1 до Договору, Виконавець зобов’язався надавати послуги електрозв’язку, а Замовник зобов’язався сплачувати зазначені послуги шляхом внесення плати за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, шляхом авансових оплат.

За додатком до Договору, надання послуг здійснюється за наступними номерами телефонів: №№ 2-20-79, 2-22-06, 2-22-55, 2-23-80, 2-25-10 та 2-30-76, встановлених в Добропільській міжрайонній прокуратурі.

Згідно пунктів 4.5-4.6 розділу 4 Договору, розрахунки провадяться Замовником авансом, не пізніше 20-го числа поточного місяця не менше суми плати за минулий місяць, з подальшим перерахунком фактично отриманих послуг електрозв’язку не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Послуги, отримані у кредит, оплачуються протягом 10 днів з моменту подання рахунку Виконавця, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно наданих суду позивачем арифметичних розрахунків та рахунків на оплату, відповідачеві з січня 2004 року до грудня 2006 року включно надано послуги електрозв’язку вартістю 31’290,52 грн., з них 9’078,06 грн. відповідачем оплачено у встановленому Договором порядку.

Право вимоги виконання грошового зобов’язання виникало у позивача щомісячно, згідно пункту 4.6 Договору, на одинадцятий день місяця, що наступає за розрахунковим, а право вимоги на загальну неоплачену суму 22’212,46 грн. виникло 11 січня 2007 року.

Таким чином, грошове зобов’язання Замовника перед Виконавцем з повної оплати наданих послуг у розмірі 22’212,46 грн. на момент прийняття рішення – не виконане, на порушення норм статей 161-162 ЦК УРСР та статей 525-526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачем умов Договору, а також порушення останніми норм ЦК УРСР та ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів про надання послуг. Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

При поданні позову до суду позивачем сплачено державне мито у розмірі 263,66 грн., що суперечить вимогам пункту А частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, згідно якого з позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, справляється державне мито у розмірі 1% ціни позову – внесено державного мита на 41,54 грн. більше, ніж передбачено законодавством, що тягне за собою часткове повернення сплаченої суми.

Оскільки довіреність від 02.01.07 року № 36, яка визначає повноваження начальника Виконавця, надають право Виконавцеві брати участь у виконавчому провадженні, суд вважає необхідним стягнути присуджену суму на користь Виконавця.

На підставі ст.ст.4, 161-162 ЦК УРСР, ст.ст.241, 525-526, 549-550, 901-907 ЦК України, статті 36 Закону України „Про телекомунікації”, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 3 Донецької філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” до прокуратури Донецької області про стягнення суми боргу за надані послуги електрозв’язку у розмірі 22’212,46 грн.

Стягнути з прокуратури Донецької області на користь Центру електрозв’язку № 3 Донецької філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” суму боргу 22’212,46 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 222,12 грн.

Відповідно до п.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» зайво сплачене державне мито у сумі 41,54 грн., перераховане відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” за квитанцією 3344 від 26.12.06 року, підлягає поверненню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 4 примірниках:

1 – позивачу

2 – Виконавцю

3 – відповідачу

4 – господарському суду Донецької області