ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2007
Справа №2-13/9285-2006

За позовом ЗАТ “Страхова компанія “ВЕСКО”, м. Запоріжжя.

До відповідачів 1. Управління міського господарства Сімферопольської міської Ради, м. Сімферополь,

2. Сімферопольської міської Ради, м. Сімферополь.

Про стягнення 5421,23 грн.

Суддя ГС  АР  Крим А.І.Жукова

Представники:

Від позивача – Дзюбанюк В.В. – представник, дов. у справі.

Від відповідачів – 1. Шахматова Н.В. – ю/к, дов. у справі; 2. Шахматова Н.В. – ю/к., дов. у справі.

Суть спору: ЗАТ “Страхова компанія “ВЕСКО” звернулось до Господарського суду АР Крим із позовом про стягнення з Сімферопольської міської Ради та Управління міського господарства у порядку регресу суму страхової виплати 4821,23 грн., а також просить стягнути з Сімферопольської міської Ради та Управління міського господарства 600,00 грн. витрат на юридичні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2004 року між Бондарчук Мариной Степанівною та ЗАТ „Страхова Компанія „ВЕСКО” був укладений договір страхування № 14а/04 КР, застрахованим майном був автомобіль ЗАЗ – 110307, рег. № 8494 КР.

У результаті ДТП та на підставі Розрахунку суми страхового відшкодування, позивач сплатив страхователю  4821,23 грн., що підтверджується випискою з особових рахунків від 23.02.2005 року.

Вказану суму позивач й просить стягнути на його користь з відповідачів.

Також  в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на  Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи по фату ДТП від 24.12.2004 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі проти позовних вимог позивача заперечують за наступними мотивами.

Відповідно до статті 27, 28 Закону України „Про дорожній рух”, організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, положення про які затверджується відповідними державними органами по безпеці дорожнього руху.

Державним органом по безпеці дорожнього руху є Державна автомобільна інспекція Міністерства внутрішніх справ.

Управління міського господарства Сімферопольської міської ради діє на підставі і у межах Положення „Про Управління міського господарства”, затвердженого рішенням сесії Сімферопольської міської ради № 197 від 24.09.2003 року. Організація дорожнього руху, його безпека, експлуатація технічних засобів регулювання, відповідно до Положення не входить до компетенції Управління міського господарства.

Посадові особи Управління міського господарства Сімферопольської міської ради або балансоутримувача доріг м. Сімферополя Комунального підприємства „Бюро дорожнього нагляду” до адміністративної відповідальності по статті 140 КпАП України за порушення правил, норм і стандартів при утриманні доріг по факту ДТП не притягувалися.

Ухвалою ГС АР Крим від 31.05.2006 року провадження по справі було зупинено до розгляду Київським районним судом м. Сімферополя Постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 24.12.2004 року.

Ухвалою ГС АР Крим від 26.03.2007 року провадження у справі поновлено.

Слухання справи відкладалося у порядку статті 77 ГПК України.

Розглянувши представлені матеріали, заслухавши пояснення представників, суд -

В С Т А Н О В И В :

22.04.2004 року між Бондарчук Мариной Степанівною та ЗАТ „Страхова Компанія „ВЕСКО” був укладений договір страхування № 14а/04 КР, застрахованим майном був автомобіль ЗАЗ – 110307, рег. № 8494 КР.

05.12.2004 року Бондарчук Д.А. керуя вказаним автомобілем допустив зіткнення з автомобілем Субару-Легасі, рег. № 888-38 КР, під керуванням Хандоги В.П.

У  результаті ДТП автомобілю ЗАЗ – 110307, рег. № 8494 КР були спричинені пошкодження, відповідно до Висновку авто товарознавчого дослідження від 10.01.2005 року у сумі 5994,10 грн. з урахуванням ПДВ.

24.12.2004 року відділом дізнання слідчого управління СМУ ГУ МВС України в АР Крим була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи по факту вказаної ДТП на підставі частини 2 статті 6 КПК України. У вказаній постанові визначено, що причиною виникнення  даної ДТП є недотримання державних стандартів установлення дорожніх знаків компетентним підрозділом Управління міського господарства виконавчого комітету Сімферопольської міської ради.

Постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 06.06.2006 року у справі № 4-343/06р. скарга Управління міського господарства на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 24.12.2004 року залишена без задоволення.

На підставі Розрахунку суми страхового відшкодування, позивач сплатив страхователю  4821,23 грн., що підтверджується випискою з особових рахунків від 23.02.2005 року.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором в розмірах фактичних витрат, переходить право вимоги, яку страхувальник має до особи, яка відповідає за заподіяні збитки.

Отже у позивача з моменту виплати страхового відшкодування Бондарчук М.С. виникло право регресної вимоги до винного.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ЗАТ „Страхова Компанія „ВЕСКО”, реалізовуючи своє право зворотної вимоги до винного (у порядку регресу), гарантованої ст. 1191 ЦК України, яка свідчить, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вартість відновного ремонту для пошкодженого автомобіля ЗАЗ - 110307 на момент проведення дослідження складає 5994,10 грн. з урахуванням ПДВ та 4995,08 грн.  без урахування ПДВ.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на  Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи по факту ДТП від 24.12.2004 року.

Проте відповідно до статті 35 ГПК України преюдиціальне значення для господарського суд мають вирок суду з кримінальної справи щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи щодо фактів, які встановлені судом.

В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів.

Аналогічна позиція викладена у Роз’яснені президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 „Про деякі питання вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням шкоди”.

Самостійно дослідивши усі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача у частині стягнення суми у розмірі 4821,23 грн. у порядку регресу не підлягають задоволенню у зв’язку з наступним.

Відповідно до статей 6, 9 Закону України „Про дорожній рух”, утримання автомобільних доріг, організація дорожнього руху, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортне собитіє виникло  по причині незадовільного утримання автомобільних доріг по рішенню судових органів відноситься до компетенції власника.

Управління міського господарства Сімферопольської міської ради діє на підставі і у межах Положення „Про Управління міського господарства”, затвердженого рішенням сесії Сімферопольської міської ради № 197 від 24.09.2003 року. Організація дорожнього руху, його безпека, експлуатація технічних засобів регулювання, відповідно до Положення не входить до компетенції Управління міського господарства.

В структурі Управління відсутній підрозділ, якій би відповідав за  утримання автомобільних доріг і організацію дорожнього руху.

Крім того, ст. 1166 ЦК України передбачено, що загальними підставами відповідальність за заподіяну майнову шкоду необхідна наявність складу правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки причинітеля шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою причинітеля вини. Вказані в статті підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки полягає в наступних умовах для виникнення відповідальності: наявність шкоди, протиправної поведінки причинітеля шкоди, а також наявність причинного зв'язку між протиправною дією і шкодою.

Крім того, за зобов’язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди законодавство передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна позиція викладена у Роз’яснені президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 „Про деякі питання вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням шкоди”.

Відповідачі довели суду  відсутність причинного зв’язку між поведінкою і шкодою і протиправною поведінкою.

Позивач також просить стягнути з відповідачів 600,00 грн. витрат на юридичні послуги.

Суд вважає, що вказана вимога також не підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої було винесено рішення Господарського суду АР Крім відшкодовуються витрати по оплаті держмита і судових витрат, пов’язаних  з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу, а також за послуги адвоката.

Ст.44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат  входить і оплата послуг адвоката, однак позивачем не представлено доказів, що йому такі послуги надавалися.

У матеріалах справи міститься лише квитанція № 29/08 від 05.09.2005 року, яка свідчить про те, що СПД Дзюбанюк В.В.  прийняв від ЗАТ „Страхова Компанія „ВЕСКО”  600,00 грн.

Договір на здійснення адвокатських послуг позивачем суду не  представлено.

Крім того, як вбачається з квитанції, Дзюбанюк В.В. не є адвокатом. А є суб’єктом підприємницької діяльності, якій здійснює представництво та юридичний супровід юридичних осіб у судових органах.

Витрати по оплаті держмита, за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і за проведення експертизи відносяться  на позивача.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення підписане 04.05.2007 року.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 82–85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.