ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2007 р.
17:30
Справа №  11/664/06

м. Миколаїв

“23” квітня 2007р.                                                                                    Справа №11/ 664 /06

За адміністративним позовом:  Прокурора Миколаївської області

(54030, м.Миколаїв, вул.Спаська, 28) в інтересах держави в особі

Державної податкової інспекції у Корабельному районі м.Миколаєва

(54052, м.Миколаїв, вул..Артема, 1-А)

до 1 відповідача:  Відкритого акціонерного товариства “Дамен Шіпярдс Океан”

(54050, м.Миколаїв, пл.Заводська, 1)

до 2 відповідача: Командитного товариства “Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” (52500, Дніпропетровська обл., м.Синельникове, вул.Петровського, 51)

Суддя Василяка К.Л.

при секретарі судового засідання Заболотній І.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від ДПІ у Корабельному р-ні: Полівода В.В.–дов. №21/8/ю-000 від 09.01.2007р.

від ВАТ “Дамен Шіпярдс Океан”: Кустовський М.В. –дов. № 140-915 від 04.12.2006р.,

від КТ “Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест”:

Карагодіна С.М. –дов. № 43-д/12 від 04.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ:  визнання недійсними угод

1-й відповідач у відзиві на позов позовні вимоги визнав в повному обсязі, при цьому пояснив, що під час укладання спірних угод їх учасниками було допущено порушення валютного законодавства.

Так, угода №1/95-30 від 09.10.1997р. про переоформлення заборгованості, відповідно до умов якої учасники домовились здійснити розрахунок по договору №95-30 від 09.11.1995р. в іноземній валюті, була укладена без отримання індивідуальної ліцензії, тобто з порушенням пункту „г” пункту 4 статті  5 Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”.

Продаж за договором купівлі-продажу №5/97 від 25.12.1997р. був здійснений не через уповноважені банки та іншу кредитно-фінансові установи, і не на міжбанківському валютному ринку України, що не відповідає вимогам пункту першого статті 6 названого Декрету.

2-й відповідач у відзивах на позов позовні вимоги не визнав посилаючись при цьому на наступне:

-          позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства;

-          угода про переоформлення заборгованості №1/95-30 від 09.10.1997р. між ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” та ТОВ „Украгропромпостач” рішенням господарського суду м.Києва від 31.07.2002р. була визнана недійсною. Отже, провадження у цій частині позовних вимог повинно бути закрите;

-          позивачем пропущено річний строк для звернення до адміністративного суду;

-          позивачем не надано до суду доказів неможливості залучення до розгляду справи сторони у спірних договорах –ТОВ „Украргопромпостач”;

-          позивачем не надано жодного доказу щодо заявлених вимог стосовно договору №5/97 від 25.12.1997р. За копією названого договору не можливо встановити яке майно передавалось.

У судовому засіданні 19.04.2007р. суд ухвалив залучити до участі у справі в якості ІІІ особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  ВАТ “Дамен Шіпярдс Океан”.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи,  господарський суд, -

в с т а н о в и в:

7 грудня 2006 року прокурор Миколаївської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Корабельному районі м.Миколаєва до ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” та Командитного товариства “Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” про визнання недійсними: угоди  №1/95 від 09.10.1997р. про переоформлення заборгованості, укладеної між ТОВ „Украгропромпостач” і ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан”, та договору купівлі-продажу №5/97 від 25.12.1997р. укладеного між ТОВ „Украгропромпостач” та Командитним товариством „“Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що угода №1/95-30 від 09.10.1997р. про переоформлення заборгованості, згідно якої заводом  видано векселі, зобов’язання за якими  виражено в валюті (в доларах США), була укладена без отримання індивідуальної ліцензії, тобто з порушенням підпункту „г” пункту 4 статті  5 Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, а тому не відповідає вимогам закону, а саме ч.1 ст. 48 ЦК УРСР і є недійсною.

Ухвалою суду від 27 лютого 2007 року провадження у справі в частині визнання недійсною угоди №1/95 від 09.10.1997 р. про переоформлення заборгованості, укладеної між ТОВ „Украгропромпостач” та ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” було закрито на підставі ч.4 ст. 157 КАС України.

Що стосується договору купівлі-продажу №5/97 від 25.12.1997р., за яким було продано ці векселі,  то, на думку заявника,   продаж векселів був здійснений не через уповноважені банки або інші кредитно-фінансові установи, і не на міжбанківському валютному ринку України, тобто в порушення вимог пункту першого статті 6 названого Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦК УРСР недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.

22 грудня 2006 року до суду надійшла заява від першого заступника прокурора Миколаївської області  про відкликання позовної заяви на підставі ст.ст. 49,51,60,108 КАСУ.

25 грудня 2006 року до суду надійшла заява про відмову від позову на підставі ст.49, 51 КАСУ.

8 лютого 2007 року Державна податкова інспекція м. Миколаєва подала до суду заяву про розгляд справи та вирішення адміністративного позову, в якій на підставі ст. 49, 51, 61 КАСУ просила розглянути справу в попередньому обсязі позовних вимог.

Як встановлено під час розгляду справи 9 листопада 1995 року ВАТ „Суднобудівний завод „Океан” правонаступником якого є ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” з одного боку та фірмою BN TRADING (overseas) Ltd. з іншого, було укладено контракт №95-30 на придбання конструкційної кораблебудівної сталі.

Виконання умов даного контракту не є предметом розгляду в даній справі, але як вбачається з акту звірки по металопрокату за названим контрактом, який підписано повноважними представниками сторін, станом на 01.10.1997р. заборгованість заводу становила 4465426 доларів США з яких борг складає 2237916,09 доларів США, не сплачена тара, що підлягає поверненню – 1869 доларів США, штрафні санкції 2225641 доларів США.

9 жовтня  1997 року фірма направила заводу листа, яким  повідомила останнього про уступку нею права вимоги в повному обсязі по контакту №95-30 від 09.11.1995р. новому кредитору –ТОВ „Украгропромпостач”.

9 жовтня 1997 року ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” та ТОВ „Украгропромпостач” уклали угоду №1/95-30 про переоформлення заборгованості, за умовами  якої сторони домовились, що з метою прискорення та впорядкування розрахунків використати вексельне оформлення зобов’язань заводу шляхом виписки простих векселів на суму зобов’язань за контрактом №95-30 від 09.11.1995р., відповідно до акту звірки від 09.10.1997р.

ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” емітувало  17 штук простих векселів в доларах США з строком платежу –за пред’явленням, але не раніше 22.03.1998року.

Передача векселів була здійснена по акту прийому-передачі від 09.10.1997р.

З названого акту вбачається, що завод передав, а товариство прийняло прості векселі: №95 номінальною вартістю 100000 доларів США, №94 номінальною вартістю 900000 доларів США, №93 номінальною вартістю 400426 доларів США, №92 номінальною вартістю 60000 доларів США, №68 номінальною вартістю 250000 доларів США, №72 номінальною вартістю 250000 доларів США, №74 номінальною вартістю 250000 доларів США, №75 номінальною вартістю 250000 доларів США, №76 номінальною вартістю 250000 доларів США, №77 номінальною вартістю 250000 доларів США, №91 номінальною вартістю 5000 доларів США, №50 номінальною вартістю 250000 доларів США, №49 номінальною вартістю 250000 доларів США, №48 номінальною вартістю 250000 доларів США, №47 номінальною вартістю 250000 доларів США, №55 номінальною вартістю 250000 доларів США, №57 номінальною вартістю 250000 доларів США.

Загальна номінальна вартість вказаних вище векселів становить 4 465 426 доларів США.

25 грудня 1997 року ТОВ „Украгропромпостач” та Командитне товариство “Боксхолл Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” уклали договір купівлі-продажу №5/97, за умовами якого товариство продало, а компанія придбала майно, яке зазначено в додатку №1 до договору.

З наданої ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан” копії додатку №1 до договору №5/97 від 25.12.1997р. вбачається, що відповідно до п.1.1. названого договору продавець продав покупцю прості векселі у валюті –долари США, векселедавцем яких є ВАТ „Суднобудівний завод „Океан”, з датою пред’явлення 9 жовтня 1997 року.

Сторонами не надано до суду оригіналу спірного договору та додатку до нього,  при  цьому представник КП “Боксхолл Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” повідомив, що спірні документи у нього не збереглись.

Між тим, у суду немає сумнівів щодо факту складання та виконання сторонами цього договору, враховуючи, що командитне товариство  не заперечує його існування, саме посилалося на цей договір у позовній заяві до господарського суду м.Києва у травня 2005 року ( т.2. арк. спр. 191).

Фактично учасники спірного договору уклали цивільно-правову угоду (купівля-продаж векселів) у відповідності до норм ЦК УРСР, окрім цього, продавець вчинив на проданих векселях індосамент у відповідності до норм вексельного законодавства.

Згідно положень ст.41 ЦК УРСР  під угодами розуміються дії здійснені громадянами та організаціями, направлені на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

За загальним правилом, учасники угод повинні діяти відповідно до приписів чинного законодавства, що діє на час укладання таких угод.

Згідно положень ч.1 ст.48 Цивільного Кодексу УРСР, що діяла на час спірних відносин,  недійсною є  угода, яка не відповідає вимогам закону.

Пунктом 1 статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” від 19.02.1993р №15-93  передбачено, що торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами –юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші кредитно-фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України.

Таким чином, договір купівлі-продажу №5/9725 від 25.12.1997р., укладений між ТОВ „Украгропромпостач”   та командитним    товариством   „Боксхолл Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК „КонверсІнвест”, не відповідає вимогам пункту першого статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”.

Факт невідповідність договору купівлі-продажу №5/9725 від 25.12.1997р. вимогам Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” суд вважає доведеним.

Отже, договір купівлі - продажу №5/97 від 25.12.1997р.  був здійснений його учасниками без врахування вимог діючого законодавства, що ставляться до таких угод і є підставою для визнання такого договору недійсним на підставі  ч.1 ст. 48 ЦК

Окрім сказаного, на дату виникнення спірних правовідносин (укладання спірного договору), вексельний обіг регулювався Положенням про переказний та простий вексель, затверджених постановою ЦВК і РНК СРСР  від 7 серпня 1937 року.

Відповідно до п.5 ст.24 Закону України „Про підприємства в Україні”, що діяв на час укладання спірної угоди, підприємствам було дозволено поставляти продукцію, виконувати роботи, надавати послуги і для оформлення таких угод застосовувати в господарському обороті векселі.

Згідно ст.21 Закону України „Про цінні папери і фондову біржу” порядок випуску та обігу векселів в України визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 розділу ІІ Правил виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 10.09.1992 року №528, а також відповідно до п.5 ст.24 Закону України „Про підприємства в Україні”, що діяли на час на час укладання спірної угоди, підприємство мало право видавати векселі лише для оплати за поставлену продукцію, виконані роботи та надані послуги.

Між тим, суду не надано доказів того, що Командитним товариством “Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” надавались які-небудь послуги чи поставлялась продукція.

Суд  не погоджується з позицією КТ “Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест”, що провадження у справі слід припинити, оскільки даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України в порядку адміністративного судочинства, беручи до уваги наступне.

Згідно ст.4 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-XII, Державна податкова   адміністрація   України   є  центральним органом виконавчої влади.

Державні податкові інспекції у  районах,  містах (крім міст Києва та Севастополя),  районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові  інспекції   підпорядковуються   відповідним державним  податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, до завдань органів державної податкової служби відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю  обчислення,  повнотою  і  своєчасністю   сплати   до бюджетів,    державних   цільових   фондів   податків   і   зборів (обов'язкових   платежів),   а   також    неподаткових    доходів, установлених законодавством.

Тобто, органи державної податкової служби, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п.11 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” до функцій державних податкових інспекцій відноситься  подання  до суду  позовів  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України під справою адміністративної юрисдикції  слід розуміти переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у даних правовідносинах державні податкові інспекції виступають як суб'єкти владних повноважень.

Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов про визнання договору недійсним підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАСУ до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.12 ГПК України Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів.

Згідно ч. ст.4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України “Про господарські суди”, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності нових ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 7 перехідних положень ЦК України, до позовів про визнання запере чуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину право на пред’явлення якого виникло до 1 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена до відповідних позовів законодавством, що діяло раніше.

Оскільки правовідносини між сторонами припинили своє існування в момент укладання спірного договору, судом застосовуються положення Цивільного кодексу УРСР щодо його відповідності діючому законодавству, а що стосується строку виникнення права на позов, враховуючи що про порушення учасниками спірного договору вимог валютного законодавства стало відомо заявнику та позивачу після 1 січня 2004 року, застосовуються положення діючого ЦК України.

Загальний строк позовної давності, відповідно до ст. 71 ЦК УРСР та ст. 257 ЦК України встановлено у три роки.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст.76 Цивільного кодексу УРСР  перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого  права.

Аналогічні положення записані в ст.261 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позов було ініційовано прокурором Миколаївської області та направлено до суду 06.12.2006 року.

В листі від 13.02.2007р. за вих.. № 05-147 прокуратура Миколаївської області, повідомила, що про наявність спірної угоди купівлі-продажу їй стало відомо  із заяви акціонера  ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан”, яка надійшла до прокуратури 04.12.2006р.

Позивач по справі - державна податкова інспекція у Корабельному районі міста Миколаєва також заперечує той факт, що їй відомо було про наявність спірної угоди до подачі прокурором позову до суду.

Суд критично оцінює таку позицію прокурора та позивача і вважає, що протилежне не знаходить своє підтвердження  в запереченнях відповідача.

Так, спірна угода була укладена в м.Києві, між двома суб’єктами господарювання, юридичні адреси яких є: ТОВ „Украгропромпостач” –м. Київ;  командитне товариство„“Боксхол Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК “КонверсІнвест” –м.Синельникове, Дніпропетровської області.

Саме відповідні державні органи прокуратури, податкової служби, які за територіальним принципом виконують покладені на них функції в названих містах, повинні були зреагувати відповідним чином на порушення законодавства.

Між тим, територіальний принцип виконання покладених функцій, як прокуратури Миколаївської області, так і державної  податкової інспекції у Корабельному районі міста Миколаєва мають певну визначену територію дії, яка не розповсюджується на названі райони.

За таких обставин, суд вважає, що  ні прокурор Миколаївської області, ні вказана податкова інспекція не знали та не могла знати про факт укладання оскаржуваного договору та зреагувати на порушення діючого валютного законодавства учасниками спірного  договору.

У суду відсутні докази того, що названі державні органи, діяльність яких поширюється за територіальністю на м.Київ та м.Синельникове знали та відповідним чином зреагували на допущені порушення законодавства сторонами за договором.

Водночас, командитне товариство „Боксхолл Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК „КонверсІнвест”  не надало суду доказів свого твердження про пропуск позивачем строку позовної давності.

Посилання на те, що податкова інспекція у Корабельному районі м.Миколаєва була ознайомлена з спірною угодою у справі №7/336, що розглядалась господарським судом Миколаївської області не може взято судом до уваги та покладено  в основу при прийнятті рішення, оскільки в названій справі розглядались правомірність нарахування податків та штрафних санкцій ВАТ „Дамен Шіпярдс Океан”, а не відповідність оспорює мого договору купівлі-продажу діючому законодавству.

Матеріалами справи спростовано заперечення відповідача, що позивачем не надано доказів неможливості залучення до участі у справі ТОВ „Украгропромпостач”.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, назване товариство припинило свою діяльність.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94 ,160-163, 167,254 КАСУ, господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №5/97 від 25.12.1997р., укладений між  ТОВ „Украгропромпостач”   та Командитним    товариством   „Боксхолл Холдінгс Лімітед” і компанія ПФК „КонверсІнвест”.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
К.Л.Василяка