СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 червня 2007 року
Справа № 2-21/3760-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача:       Мучкаєв Д.М., дов. від 20.09.2006 ;

відповідача:   Мельник Ю.В., дов. № 1589 від 18.06.2007

розглянувши апеляційну скаргу Сімферопольської міської громадської організації  "Бізнес-Інкубатор" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чонгова С.І.) від 03 .04.2007 у справі № 2-21/3760-2007

за позовом           Сімферопольської міської громадської організації "Бізнес-Інкубатор" (вул. Субхі, 1,Сімферополь,95015)

до Військової частини 3009 Внутрішніх Військ Міністерства внутрішніх справ України (вул. Субухі, 1,Сімферополь,95015)

про спонукання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського суду АР Крим від 03.04.2007 у даній справі  Сімферопольській міській громадській організації "Бізнес-Інкубатор" відмовлено  в задоволенні позовних вимог до військової частини 3009 Внутрішніх Військ Міністерства внутрішніх справ України про спонукання укласти  договір  оренди  нежитлових приміщень, розташованих  по вул. Субхі, 1 в місті Сімферополі.

На  зазначений   судовий акт  позивачем подана апеляційна скарга, в якій сторона просить скасувати рішення суду першої інстанції  та  направити справу до суду першої інстанції для розгляду  по суті.

Заявник  апеляційної скарги вважає, що рішення суду є незаконним,   ухвалено судом  з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме, статей 129 Конституції України, 4-3, 22 69,77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки він був позбавлений права  брати участь в  судовому розгляді справи.

Сторона також вказує на те, що ніяких  письмових попереджень про припинення строку дії спірного  договору він  від орендодавця  не отримував, у зв’язку  з чим   договір припинено  безпідставно.

У відзиві на апеляційну скаргу  відповідач просив  судову колегію залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу – без задоволення ( арк.с. 61-62).

Розглянувши матеріали справи повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

09 березня 2000 року між Сімферопольською міською громадською ор ганізацією "Бізнес-Інкубатор" та військовою частиною 2209 Внутрішніх Військ Міністерства внутрішніх справ України був укладений договір оренди державного майна № 28, відповідно  до умов якого військова частина № 2209 (орендодавець) передала, а Сімферопольська міська громадська ор ганізація "Бізнес-Інкубатор" (орендар) прийняла у строкове платне володіння та користування приміщення за адресою: м. Сімферополь, вул. Субхі, 1, яке знаходиться на балансі військової частини 2209 ( арк.с. 8-13).

Строк дії договору визначений сторонами в пункті 10.1 до  31 берез ня    2005 року.

Пунктом 10.8. договору  встановлено, що  дія договору припиняється вна слідок закінчення строку, на який було укладено договір.

На підставі наказу Міністерства Внутрішніх справ України № 166 від 16 лютого 2004 року  «Про організаційно-штатні заходи у внутрішніх військах МВС України»,  військова частина 2209 була розформована ( арк.с. 34).

Відповідно до наказу Командувача внутрішніх військ МВС України № 123 від 19 березня 2004 року «Про встановлення правонаступника військової частини 2209»- військова частина 3009 визначена правонаступником вій ськової частини 2209. ( арк.с. 36)

19 серпня 2005 року сторонами  у справі  була підписана додаткова угода № 35 до договору оренди № 28. Крім  змін, внесених до  пунктів 3.3, 3.6,3.7, 5.11- 5.17 та  до інших пунктів спірного договору, він був доповнений  пунктом 11.9, яким  передбачено, що  всі інші пункти  договору підлягають залишенню без змін. Договір рахувати  пролонгованим  на таких  самих  умовах, строком на 364 дня  з 31.03.2005- до 29.03.2006 ( арк.с. 25-27).

03 березня 2006 року командування військової частини 3009 звернулось до Сімферопольської міської громадської організації «Бізнес-інкубатор» з ви могою звільнити орендоване приміщення у термін до 29 березня 2006 року у зв'язку з закінченням дії договору оренди № 28 від 09 березня  2000 року  та додаткової уго ди № 35 від 19 серпня 2005 року ( арк.с. 30). Цей лист отримано позивачем 07 березня 2007 року, про що свідчить відмітка  на цьому документі. Вказаний  лист  в оригіналі оглядався судовою колегією в судовому засіданні.

Оскільки в  добровільному порядку спірне приміщення звільнено не було, військовим прокурором Сімферопольського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини 3009 ВВ МВС України  до господарського суду АР Крим  був  поданий позов до Сімферопольської міської  громадської  організації "Бізнес-Інкубатор" про спонукання звільнити ці  приміщення, який  рішенням суду першої інстанції  від 19.03.2006 у справі № 2-26/12570-2006 був задоволений в повному обсязі. (арк.с. 66-70).

Позивач у даній справі, вважає, що, оскільки після  закінчення строку його  дії  від орендодавця не надходило ніяких повідомлень про припинення договірних правовідносин, і він  сплачує  орендну плату  в наступній  час, тому, він займає об’єкт оренди на  законних підставах, а орендодавець протиправно відмовляється від його  пролонгації.

У зв’язку з вказаними обставинами, Сімферопольська  міська  громадська організація "Бізнес-Інкубатор"  звернулась до господарського суду АР Крим  з позовом до військової частини 3009 Внутрішніх Військ Міністерства вну трішніх справ України, у якому просить зобов'язати  останню особу укласти з нею договір оренди нежитлових приміщень, розташованих по вул. Субхі, 1, в м. Сімферополі. (арк.с. 2,3). При цьому, позовні вимоги  засновані на положеннях  статей 764,771 Цивільного  кодексу України та статей 283,284 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду від 03.04.2007 у даній справі  Сімферопольській міській громадській організації "Бізнес-Інкубатор", на підставі статті 17  Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, було  відмовлено в задоволенні позовних вимог. Суд вказав у рішенні про те, що, у  разі  відсутності  наміру орендодавця продовжувати дію спірного договору, підстав для задоволення  позову про спонукання  позивача  укласти  з ним новий договір  не вбачається (арк.с. 41-44).

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,  заслухавши пояснення  представників сторін,  вважає, що рішення суду відповідає встановленим обставинам справи і  нормам чинного законодавства, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи  з такого.

Оскільки об’єктом оренди є державне майно, спірні правовідносини  підлягають врегулюванню Законом України “Про оренду державного та комунального майна” (далі  - Закон) та нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до пунктів  2 статті  26 Закону та статті  291 Господарського кодексу України , договір оренди припиняється  в разі закінчення  строку, на який його було укладено.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону,  відповідно до якої, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Господарський суд першої інстанції  встановив і це підтверджується матеріалами справи, що листом від 03 березня 2006 року командування військової частини 3009 звернулось до Сімферопольської міської громадської організації «Бізнес-інкубатор»з ви могою звільнити орендоване приміщення у термін до 29 березня 2006 року у зв'язку з закінченням дії договору оренди № 28 від 09 березня  2000 року  та додаткової уго ди № 35 від 19 серпня 2005 року (арк.с. 30).

Згідно з рішенням  господарського суду АР Крим від 19.03.2006 у справі № 2-26/12570-2006, Сімферопольську   міську громадську  організацію «Бізнес-інкубатор»виселено з приміщень, розташованих по вул. Субхі, 1, в м. Сімферополі ( арк.с. 66-70).           Згідно пункту 12 роз’яснень президії Вищого  арбітражного суду України від 25.05.2000 № 02-5/237 „Про деякі питання  практики  застосування  Закону України „Про оренду державного  та комунального  майна”, якщо  не буде  подано доказів того, що  орендодавець уклав чи укладає  договір  оренди  з іншою  особою,  а натомість буде  встановлено,  що він  має  намір  використовувати майно  для  власних  потреб, то підстави  для задоволення позову про спонукання до  продовження  дії  договору оренди відсутні.

Оскільки  матеріалами справи  (арк.с. 28,31,33)  підтверджується, що  орендодавець, у зв’язку з  існуванням нагальної потреби  в забезпеченні  житлом військовослужбовців, котрі проходять  службу за контрактом у військовій частині 3009 та  створення  фонду службового житла, мав  намір  використовувати майно  для  власних  потреб і ця обставина, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України,  позивачем під час судового провадження не спростовувалась, судова колегія  вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні  заявлених позовних вимог.

Сплата  позивачем  орендних платежів  після  закінчення  строку договору  не може  бути розцінено як  дозвіл орендодавця  на його продовження, оскільки  знаходячись у  приміщенні сторона зобов’язана  сплачувати  платежі за його фактичне користування.

Також  судова колегія вважає необхідним  відзначити,  що  заявляючи  позов про спонукання  укласти  договір оренди, стороною , в порядку статті 641 Цивільного кодексу України, не була  направлена  відповідна оферта.

Посилання заявника на порушення норм процесуального права спростовується матеріалами справи і не приймається  судовою колегією.

Приймаючи  рішення, господарський суд, вказав на те, що представник позивача в судове засідання  не з’явився,  клопотань  про відкладення  розгляду справи не заявляв, про час і місце розгляду  справи  сторона була повідомлена за адресою, вказаною в позовній заяві.

В силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. До прав сторін, зокрема, належать право брати участь в господарських засіданнях; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; заявляти клопотання; давати усні та письмові пояснення господарському суду; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу; заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу.

Відкладення розгляду справи, в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, відбувається у разі коли  за якихось  обставин спір  не може бути  вирішено в  даному судовому засіданні.

Заявник апеляційної скарги обґрунтовує поважність своєї неявки в судове засідання, на якому було прийнято рішення, що оскаржено ним в  апеляційному порядку, знаходженням директора позивача - Пачковського Я.Є. на  лікарняному  у  період  з 03.04.2007 –05.04.2007, що підтверджується копією    листка  непрацездатності, наданого ним тільки до матеріалів  апеляційної скарги (арк.с. 57).

Однак, враховуюче ті обставини, що у господарському процесі беруть участь юридичні особи, а коло осіб, які повинні брати участь у розгляді  господарської  справи або можуть бути повноважними представниками  юридичних осіб не обмежений чинним процесуальним законодавством, ніяких клопотань з приводу відкладення розгляду  справи  цією стороною  до суду першої інстанції не заявлялось,  судова колегія вважає, що для сторін у  даній справі були встановлені  рівні можливості  для здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов’язків, однак позивач не скористався вищевказаними  процесуальними правами.

Інших  підстав для  скасування  рішення суду першої інстанції від 03.04.2007 заявником апеляційної скарги не  наведено.

У зв’язку з викладеним, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню  без задоволення.

Керуючись статтями 101,103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим                                 від 03 .04.2007 у справі № 2-21/3760-2007 залишити без  змін.

Апеляційну скаргу Сімферопольської міської громадської організації  "Бізнес-Інкубатор" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.В.Сотула

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Г.К. Прокопанич