ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  37/119

10.04.07

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України"

До
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО - ХАУС 16"

Про
стягнення 31 202,33 грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

Від позивача      Дубинська О.Г. –представник за довіреністю № б/н від  03.03.2007 р.

Від відповідача  не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України"  до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО - ХАУС 16" про стягнення 31 202,33 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2007 р. порушено провадження у справі № 37/119, розгляд справи було призначено на 27.03.2007 р. о 10-30.

Представник відповідача 27.03.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/119 від 12.03.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2007 року розгляд справи було відкладено до 10.04.2007 р. о 10-30, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав в судовому засіданні 20.03.2007 року позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути основний борг в розмірі 31202,33 грн.

Представник відповідача 10.04.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/119 від 12.03.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем, про включення Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО - ХАУС 16" до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем, сторони досягли усної угоди, відповідно до якої відповідач зобов’язався поставити цеглу пустотілу м –100 (Товар) в кількості 56672 штук на загальну суму 48171,65 грн., а Позивач - прийняти та оплатити такий товар.

Згідно з частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Офертою, тобто пропозицією щодо укладення договору, яка тягне певні правові наслідки, може вважатися не будь-яка пропозиція взагалі, а лише така, що містить всі необхідні істотні умови договору і виражає намір оферента вважати себе зобов'язаним у разі її прийняття.

01.08.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України" надіслало на адресу відповідача лист з пропозицією укласти договір поставки цегли пустотілої у кількості 56572 штук на будівельний майданчик.

Відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

07 серпня 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ЄВРО –ХАУС 16”  виставило позивачу рахунок № СФ –0000070 на оплату товару в сумі 48171,65 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України" платіжним дорученням № 313 від 09.08.2006 р. перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю “ЄВРО –ХАУС 16” кошти у розмірі 48171,65 грн. з призначенням платежу: спалата за цеглу згідно рахунку.

За Товариство з обмеженою відповідальністю “ЄВРО - ХАУС 16” здійснило поставку товару на загальну суму 16969,32 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000115 від 30.08.2006 року.

Відповідно до наявних в матеріалах справи виписки з банківського рахунку та видаткової накладної, відповідачем було недопоставлено позивачу товару на суму 31202,33 грн., у зв’язку з чим позивач придбав недопоставлений товар у третіх осіб.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Таким чином, шляхом виставлення та оплати рахунків між сторонами було укладено договір купівлі-продажу на загальну суму 48171,65 грн., проте відповідач в порушення вимог договору, поставив позивачу товару лише на суму 16969,32 грн.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (стаття 693 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор вправі вимагати  виконання в буд-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов’язання.

28.11.2006 р. на адресу відповідача був направлений лист № 211 з вимогою повернути кошти у розмірі 31202,33 грн. за недопоставлену партію товару. Даний лист відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Таким чином, на день розгляду справи заборгованість відповідача у розмірі 31202,23 грн. документально підтверджена та відповідає обліковим даним позивача, а тому визнана судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, з наданих позивачем доказів, що знаходяться в матеріалах справи, а саме платіжного доручення № 593 від 30.03.2007 рокк вбачається, що крім витрат по сплаті державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, позивач поніс витрати на отримання відповіді на запит до Головного управління статистики м. Києва про підтвердження коду ЄДРПОУ відповідача в сумі 31 грн. 13 коп., які відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України входять до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629 , 639, 641,642, 655, 670, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 181, 192, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України " задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРО - ХАУС 16” (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби,15- А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр "Енергогаз України" (01030, м. Київ, вул.. б. Хмельницького, 52-В, ) 31202 (тридцять одна тисяча двісті дві) грн. 33 коп. –основний борг, 31 (тридцять одна)  грн. 13 коп. - сума витрат на отримання відповіді на запит до Головного управління статистики м. Києва про підтвердження коду ЄДРПОУ відповідача, 312 (триста дванадцять) грн. 02 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 03.05.2007 р.