ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" лютого 2007 р.
Справа  № 26-31/196-06-7102

За позовом : Державного підприємства „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів”

державного комітету України з державного матеріального резерву

до відповідача : приватного сільськогосподарського підприємства „Новоукраїнське”

про стягнення 54 993,67  грн.

Суддя Никифорчук М.І.

за участю  представників :

від позивача : Паловеєв Є.О. за довіреністю;

від відповідача : не з’явився ;

Суть спору : Державне підприємство „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів”  державного комітету України з державного матеріального резерву звернуось до господарського суду Одеської області  із позвоом до приватного сільськогосподарського підприємства „Новоукраїнське” про стягнення  заборгоаності  в розмірі 136926, 80  грн. за договором поставки комбікому від 03.04.2006 р. № 385.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2006 р. позов Державного підприємства „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів”  державного комітету України з державного матеріального резерву залишений без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2006 р. вказана ухвала господарського суду Одеської області скасовно та справа направлено до  господарського суду Одеської області  для розгляду.

Заступником голови господарського суду Одеської обалсті справа передано на розгляд судді Никифочуку М.І.

Розглянувши матерілаи справи, вислухавши представника позивача, суд  -

у с т а н о в и в :

03 квітня 2006 р. між сторонами по справі укладений договір проставкти комбікорму №385. Згідно преамбули договору позивач по справі є постачальником, а відповідач є покупцем.

Згідно п.1.1 договору, постачальник відпускає покупцю кормосмісь  з протеіном ( далі –Товар) у кількості ста тон по ціні 780 грн. за тону.

На виконання умов договору  постачальник поставив поупцю 92,62  тон Товару за ціною 779,32 грн. за тону, на загальну сумпу 71784,66 грн.

26.04.2006 р. покупець частково оплатив отриману продукцію, в сумі 18839,63 грн. Факт отримання  покупцем  відвантаженого йому Товару підтверджується товарно-транспортними накладними №№ 059225, 059230.

Згідно п. 2.1 договору покупець повинен був оплатити отриману продукцію протягом 15 днів з моменту відвантаження.

Відповідно до товарно-транспортних накладних Куліндоровського комбінату хлібопродуктів та довіреностей до них на адресу відповідача було здійснено наступні поставки Товару :

по накладній № 059231 від 10.04.1006 р. та довіреності до ній № 611471 відповідачеві поставлено товару у кількості 2277 кг. за іцною 779,32 грн. за тону, на суму 1774,89 грн.; термін оплати до 25.04.2006 р. включно;

по накладній № 059234 від 13.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611474 відповдачеаві поставлено товару у кількості 1000 кг. за ціною 779,32 грн. за тону на суму 7793,20 грн.; термін оплати до 28.04.2006 р. включно;

по накладній № 059236 від 14.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611476 відповдачеаві поставлено товару у кількості 9720 кг. за ціною 779,32 грн. за тону на суму 7574,99 грн.; термін оплати до 29.04.2006 р. включно;

по накладній № 059238 від 18.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611477 відповдачеаві поставлено товару  у кількості 9820 кг. за ціною 779,32 грн. за тону на суму 7652,92 грн.; термін оплати до 03.05.2006 р. включно;

по накладній № 059257 від 21.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611479 відповдачеаві поставлено товару у кількості 9700 кг. за ціно. 779,32 грн. за тону на суму 7559,40 грн.; термін оплати до 06.05.2006 р. включно;

по накладній № 059285 від 26.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611480 відповдачеаві поставлено товару  у кількості 7140 кг. за ціною. 779, 32 грн. за тону на суму 5564,34 грн.; термін оплати до 11.05.2006 р. включно;

по накладній № 059303 від 28.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611482 відповдачеаві поставлено товару  у кількості 9800 кг. за ціною 779, 32 грн. за тону на суму 7637,34 грн.; термін оплати до 13.05.2006 р. включно;

по накладній № 059312 від 28.04.2006 р. та довіреністі до ній № 611483 відповідачеаві поставлено товару у кількості 9480 кг. за ціною 779,32 грн. за тону на суму 7387,95 грн.; термін оплати до 13.05.2006 р. включно.

Всього відповідачеві поставлено Товару вагою 67 937 кг. на  загальну суму 52945,03 грн.

В порушення передбачених п. 2.1 договору строків оплати за отриманий товар відповідач розрахунки не здійснив, у зв’зку з чим на ним утворилась заборгованість на вказану суму.

На час розглядання справи, 17.08.2006 р. за вх. № 17674 та 29.01.2007 р. за вх. № 1990 позивачем надано уточнення до позову, згідно яких відповідачем 02.08.2006 р. сплачено 10 000 грн. та 16.08.2006 р. також сплачено 10 000 грн. заборгованості по договору. Таким чином залишок основної заборгованості відповідача складає 32 945 грн. 03 коп.

Отже предмет спору між сторонами відносно стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 20 000 грн. - відсутній.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає можливим в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 20 000 грн. провадження по справі припинити з підстав пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, тобто у зв*язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976р. „Про судове рішення”, із змінами та доповненнями, судам необхідно  враховувати, що у формі рішення виносяться ті постанови суду першої інстанції, якими справа вирішується по суті. Закон не передбачає включення до резолютивній частини рішення висновків з питань, не пов*язаних з вирішенням справи по суті. Тому в ній  неприпустимо вирішувати питання про виділення частини вимог в самостійне провадження або про закриття провадження по них, залишення заяви без розгляду тощо. Висновки з таких питань викладаються у формі ухвал, які виносяться у вигляді самостійного процесуального документа і можуть постановлюватися одночасно з рішенням.

Вказаний залишок боргу відповідачем дотепер не перерахований, що  свідчить про порушення відповідачем вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, відповідно яких одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За прострочення оплати за отриманий товар, згідно п.3.1 договору, статті 3 Закону України „Про відповідальність за  несвоєчасне виконання грошових  зобов’зянь” від 22.11.96р. № 543/96 ВР, відповдачеві нараховано пені в розмірі подвідної облікової ставки Нацбанку України за весь час прострочення, та яка складає 1486,39 грн., згідно наданого розразхунку, який суд вважає правильним.

Згідно вимог частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог частини 2 цієї ж статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язания сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений  договором  або  законом.

Відповідно до цих вимог та з урахуванням строку невиконання відповідачем зобов’зань  по договору, відповідачеві нараховані : пеня в сумі 1486,39 грн.;  3% річних в розмірі 244,32 грн.; інфляційні збиткі в сумі 317,93 грн., згідно наданого розрахунку, який господарський суд вважає правильним, оскільки він відповідає вимогам закону.

Вищеприведене повністю підтверджене дослідними судом матеріалами справи та не спостовано відповідачем .

Згідно вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в частково з урахуванням вже сплачено суми.

Згідно  пункту 2 частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито покладається : у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони  пропорційно  розміру  задоволених  позовних вимог.

Таким чином, розмір державного мита що підлгає стягненню з відповдача пропорційно розміру задоволених позовних вимог складає  329 грн. 45 коп

Враховуючи викладене і, керуючись статями 44, 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

в и р і ш и в :

Позов –задовольнити частково.

Стягнути з приватного сількогосподарського підприємства „Новоукраїнське”  (Одеська область, Комінтернівський район, с.Свердлове, ; п/р  0303 в Комінтернівскому СБ №  3163, МФО 328351, ) на користь Державного підприємства „Куліндоровсокий комбінат хлібопродутків” Державного комітету України з державного матеріального резерву ( 65025, м. Одеса, Куліндровський промвузол; п/р 260006075 в ООФ АППБ „Аваль”, МФО 328351, ) : суму основного боргу в розмірі  32 945 грн. 03 коп., пені в сумі 1486 грн. 39 коп.;  3% річних в розмірі 244 грн. 32 коп.; інфляційні збиткі в сумі 317 грн. 93 коп., держмита в сумі 329 грн. 45 коп. та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Суддя                                                                                       Никифорчук М.І.