ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 червня 2007 р.                                                                                                                    Справа № 14/31-07

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі  судового засідання Гриневичі В.С., з участю представників сторін:

позивача         -   Кирилюк В.М.

відповідача 1  -   Охрімовський Я.В., Шеремета В.В., Федорчук М.А.

відповідача 2  -   Іскра С.М.

Розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Віктор" (7 км Хмельницького шосе, с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, код 32938712) до Вінницької міжрайонної державної податкової інспекції (21000, вул. Островського, 14, м. Вінниця), до Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області (21050, вул. Театральна, 14, м. Вінниця) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання Вінницької МДПІ подати до УДК у Вінницькій області висновок на відшкодування ПДВ в розмірі 500833,00 грн. та стягнення з Державного бюджету України через управління Державного казначейства у Вінницькій області суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість –500833,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Посилаючись на Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Закон України "Про податок на додану вартість" позивач просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.09.06, яким останньому зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 500833,00 грн., та зобов'язати Вінницьку МДПІ надати висновок на відшкодування ПДВ в розмірі 500833,00 грн.

Заявою про доповнення позовних вимог №391 від 12.03.07, позивач, крім вищевказаних позовних вимог просив також зобов'язати УДК у Вінницькій області провести бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 500833,00 грн. на користь ТОВ "Торговий дім "Віктор".

За клопотанням позивача до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління державного казначейства у Вінницькій області.

В подальшому заявою про зміну позовних вимог від 17.05.07 позивач просив:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.09.06 винесене Вінницькою міжрайонною державною податковою інспекцією.

2. Зобов'язати Вінницьку МДПІ подати до УДК у Вінницькій області висновок на відшкодування ПДВ в розмірі 500833,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України через управління Державного казначейства у Вінницькій області суму бюджетного відшкодування ПДВ –500833,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 11.01.06 позивачем укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу №123 з ТОВ "Союз-РЗД", на виконання умов якого, відповідно до акту приймання передачі від 13.01.06, ТОВ "Союз-РЗД" передано позивачу майновий комплекс загальною площею 4202,1 кв.м, на що виписано податкову накладну №13-01/1 від 13.01.06, а позивачем, згідно платіжного доручення №01 від 31.01.06, проведено оплату вказаного майнового комплексу в сумі 3005000,00 грн., в тому рахунку 500833,33 грн. податку на додану вартість.

Таким чином, оскільки на момент здійснення перевірки заборгованість по розрахунках по вказаній операції між контрагентами відсутня, ТОВ "Союз-РЗД" зареєстровано платником ПДВ та має свідоцтво платника ПДВ №31830673 від 12.07.04, а суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені до суми податкових зобов'язань відповідного періоду і відповідають даним податкової декларації з ПДВ за січень 2006 р., у відповідача відсутні правові підстави для прийняття рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування.

Відповідач 1 (Вінницька МДПІ) у запереченнях на позовну заяву №207/10/10 від 12.02.07 з подальшими доповненнями від 10.04.07 та представники відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилися, посилаючись на дотримання останнім норм чинного законодавства при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Зокрема, заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що ТОВ "Союз-РЗД" та ТОВ "Агроком-Сервіс" є лише посередниками відносно поставленого товару (майнового комплексу), тоді як первинним його продавцем є ТОВ "Спот-Експорт", яке по податку на додану вартість не звітує з березня 2005 р., свідоцтво платника ПДВ якого анульовано 01.04.05, і, як наслідок останнє не включило операцій з поставки майнового комплексу до податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2005 р. Крім того, на думку відповідача 1, договори купівлі продажу майнового комплексу між ТОВ "ТД "Віктор" та ТОВ "Союз-РЗД", ТОВ "Союз-РЗД" та ТОВ "Агроком-Сервіс", ТОВ "Агроком-Сервіс" та ТОВ "Спот-Експорт" були укладені з порушенням ст.ст. 640, 657 ЦК України, а саме укладені у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчувались та державна реєстрація яких не проводилась, а тому є неукладеними. За вказаними договорами перехід права власності на майно не відбувався, а самі договори не відповідають положенням закону "Про податок на додану вартість".

Відповідач 2 (Головне управління Державного казначейства України у Вінницькій області) письмового відзиву на позовну заяву не надав, однак представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, управління державного казначейства не здійснює контроль за правомірністю заявлених до відшкодування сум податку на додану вартість, а лише проводить їх виплату на підставі висновку податкового органу або ж рішення суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу майнового комплексу №123 від 11.01.06 ТОВ "Союз-РЗД" зобов'язався передати у власність позивачу (ТОВ "ТД "Віктор") майновий комплекс виробничих споруд, а ТОВ "ТД "Віктор" зобов'язався прийняти це майно і оплатити його по взаємно узгоджених цінах. Згідно п. 2.1 Договору ціна договору становить 3005000,00 грн., в тому рахунку податок на додану вартість –500833,00 грн.

На виконання умов вказаного договору, відповідно до акту приймання передачі від 13.01.06, ТОВ "Союз-РЗД" передано позивачу майновий комплекс загальною площею 4202,1 кв.м, на що виписано податкову накладну №13-01/1 від 13.01.06.

Позивачем, згідно платіжного доручення №01 від 31.01.06, проведено оплату вказаного майнового комплексу в сумі 3005000,00 грн., в тому рахунку 500833,33 грн. податку на додану вартість.

20.02.06 позивачем подано до Вінницької МДПІ податкову декларацію з ПДВ за січень 2006 р. У вказаній декларації ТОВ "ТД "Віктор" відобразило в розділі II "Податковий кредит" в рядку 10.1 "Придбання з ПДВ на митній території України товарів (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності, для здійснення операцій за ставкою 20% та 0%" обсяг придбання в сумі 2504167 грн. (колонка А), ПДВ з якої становить 500833,00 грн. (колонка Б), що виникла у зв'язку з придбанням майнового комплексу в січні 2006 р.,  зарахувавши у п.21-22.2 декларації вказану суму як від’ємне значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Суму 500833 грн. податку на додану вартість  позивач  включив до декларації за лютий 2006 р., як податковий кредит попереднього періоду, до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача та до розрахунку суми бюджетного відшкодування (вх.№4502 від 20.03.06).

Разом з податковою декларацією позивачем подано до податкового органу заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

19.09.06 працівниками відповідача проведена позапланова документальна перевірка позивача з питань правових відносин з ТОВ "Союз-РЗД" за період з 01.01.06 по 28.02.06, за результатами якої складено довідку №31/23-32938712.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", зокрема встановлено, що даний майновий комплекс був об’єктом перепродажу по ланцюгу декількома господарюючими суб’єктами, при цьому податок на додану вартість одним з них, а саме: ТОВ “Спот-Експорт” до бюджету не сплачено.

За вказані порушення, шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.09.06, відповідачем зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 500833,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Як на підставу своїх заперечень відповідач 1 зазначив, що постановою господарського суду Вінницької області №12/386-06 від 09.11.06 відмовлено в позові ТОВ "ТД "Віктор" до Вінницької МДПІ про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його надати  висновок на відшкодування ПДВ, у зв'язку з чим відповідач 1 вважає, що питання правомірності дій Вінницької МДПІ вже досліджувалось судом і є відповідне рішення про відмову в позові.

Однак вказані посилання відповідача 1 судом до уваги не приймаються, оскільки предмет дослідження у справі №12/386-06 становив бездіяльність податкового органу, натомість предметом розгляду даної справи є обґрунтованість та законність винесеного податкового рішення. Крім того, як вбачається з самої постанови господарського суду Вінницької області №12/386-06 від 09.11.06 на момент розгляду справи податкове повідомлення-рішення Вінницької міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 19.09.06 про зменшення суми бюджетного відшкодування позивачем у встановленому порядку не оскаржено, а за таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Заперечення відповідача 1, щодо невідповідності договорів купівлі продажу майнового комплексу між ТОВ "ТД "Віктор" та ТОВ "Союз-РЗД", ТОВ "Союз-РЗД" та ТОВ "Агроком-Сервіс", ТОВ "Агроком-Сервіс" та ТОВ "Спот-Експорт" чинному законодавству, зокрема Цивільному кодексу України та Закону України "Про податок на додану вартість" суд вважає безпідставними та до уваги не приймаються, оскільки вказані договори не є предметом розгляду в даній справі, а правомірність їх укладення жодним чином не впливає на правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Крім того, зазначені вище заперечення відповідача 1 спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.06 (справа №2-680/06), яким відмовлено в задоволенні позову Малиновського В.В. до ТОВ "Спот-експорт", ТОВ "Полірек", ТОВ "Союз РЗД",  ТОВ "ТД "Віктор" про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомості та задоволено зустрічний позов ТОВ "ТД "Віктор" до Малиновського В.В., ТОВ "Спот-експорт", ТОВ "Полірек", ТОВ "Союз РЗД" про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на майно.

Зокрема, вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 07.02.06, визнано дійсними договір купівлі-продажу від 17.11.03, укладений між Малиновським В.В. та ТОВ "Спот-експорт",  договір купівлі-продажу від 22.08.05 укладений між ТОВ "Спот-експорт" та ТОВ "Полірек", договір купівлі-продажу від 29.08.05 укладений між ТОВ "Полірек" та ТОВ "Союз РЗД", договір купівлі-продажу від 11.01.06 укладений між ТОВ "Союз РЗД" та ТОВ "ТД "Віктор" та визнано за ТОВ "ТД "Віктор" право власності на майновий комплекс, який знаходиться за адресою: Вінницький район село Зарванці, вул. Хмельницьке шосе, 7 км. В подальшому, 01.03.07, Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації" зареєстровано за ТОВ "ТД "Віктор" на праві приватної власності вищевказаний майновий комплекс, про що видано реєстраційне посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини,     встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду

Відповідно до п.п.  7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість") (в редакції до 1 лютого 2006 року) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції до 1 лютого 2006 року) суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість в лютому 2006 року була надана податкова накладна №13-01/1 від 13.01.06, яка не мала недоліків та порядок заповнення якої відповідав встановленому чинним законодавством.

Заперечення відповідача 1 проти позовних вимог щодо відсутності права позивача на відшкодування ПДВ не ґрунтуються на законі, а тому судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне  відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Тлумачення відповідачем 1 слів "надмірна сплата податку" як надмірна сума податку, що надійшла до бюджету, суд вважає хибним. У розумінні Закону України "Про податок на додану вартість" право платника на відшкодування ПДВ Закон пов’язує не із надмірним обсягом надходжень податку до бюджету взагалі, а із сплатою сум податку конкретним платником та наявністю факту надмірної сплати саме у нього.

Викладене узгоджується із приписами п. 7.7.10. Закону про ПДВ, відповідно до якого  джерелом  сплати  бюджетного  відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Висновок податкового органу про непідтвердження позивачем права на податковий кредит з огляду на те, що 01.04.05 анульовано свідоцтво платника ПДВ ТОВ "Спот-Експорт" та невключення останнім операцій з поставки майнового комплексу до податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2005 р., суд вважає помилковим, оскільки контрагентом позивача за вказаною операцією з поставки майнового комплексу являється не ТОВ "Спот-Експорт", а ТОВ "Союз-РЗД", яке зареєстровано платником ПДВ в ДПІ у м. Хмельницький 12.07.04 та має свідоцтво платника ПДВ №31830673 від 12.07.04.

Як вбачається з довідки ДПІ у м. Хмельницькому №2819 від 15.06.06 "Про результати невиїзної документальної позапланової перевірки ТОВ "Союз-РЗД" з питань взаємовідносин з ТОВ "ТД "Віктор" за період з 01.01.06 по 31.01.06, суми податку по зазначених податкових накладних (№13-01/1 від 13.01.06) включені до податкових зобов'язань відповідного періоду, відображені в реєстрі виданих податкових накладних та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за січень 2006 року. У вказаній довідці також зазначено, що за результатами перевірки порушень не встановлено (а.с. 73). У довідці №592/2-23-07-32485906 від 02.08.06 р. (а.с.87-92) аналогічно відображено включення сум ПДВ до своїх зобов’язань ТОВ "Агроком Сервіс". Обмежившись фактом анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ "Спот-Експорт", 1-м відповідачем не встановлено та не доведено у встановленому законом порядку факт несплати податку наступними продавцями товару, а також не зазначено, які заходи були вжиті податковим органом до платника податку у разі виявлення порушень.

За таких обставин покупець (позивач) не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями за попередніми операціями з продажу майнового комплексу, так і за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення  платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Викладені правові позиці узгоджуються також із судовою практикою, що вбачається із постанов Верховного Суду України від 18.04.06, 26.09.06 та 11.10.06р.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.09.06 та в частині стягнення з Державного бюджету України 500833,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Позовні ж вимоги позивача в частині зобов'язання Вінницької МДПІ подати до УДК у Вінницькій області висновок на відшкодування ПДВ в розмірі 500833,00 грн. суд вважає необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу, згідно п.п 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Однак, з системного аналізу норм закону про ПДВ вбачається, що процедура надання податковим органом до органу державного казначейства висновку про бюджетне відшкодування має місце при відсутності спору між сторонами стосовно правомірності чи не правомірності заявлених до відшкодування сум, натомість при виникненні такого спору процедура узгодження податкового зобов"язання здійснюється в адміністративному або судовову порядку та за результатами розгляду справи приймається відповідне рішення.

Вказаний висновок також узгоджується зі спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України N 209/72 від 02.07.97 Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість, відповідно до п. 4.1 якого відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Отже, подання одночасно рішення суду про стягнення відповідної суми бюджетної заборгованості з ПДВ та висновку податкового органу про таке відшкодування чинним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині зобов'язання Вінницької МДПІ подати до УДК у Вінницькій області висновок на відшкодування ПДВ, за наявності висунутої позивачем вимоги про стягнення відповідної суми ПДВ з бюджету, є суперечливими та такими, що виключають одна одну, у зв’язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України (254к/96-ВР) встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо  оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.09.06 та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 500833,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог з розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Разом з тим, заявивши майнову вимогу про стягнення коштів з бюджету, позивач не виконав свого обов’язку, щодо сплати судового збору з майнових вимог. Водночас, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Оскільки відповідно до ст. 258 КАС України виконавчі листи видаються лише за заявою сторони, з метою унеможливлення надмірного стягнення або відшкодування сум судового збору, запобігаючи ймовірному зловживанню своїми правами або недбалості сторін, суд дійшов висновку про недоцільність стягнення до Державного бюджету суми судового збору з позивача та одночасне стягнення цієї ж суми на користь останнього з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст.69, 70, 86-98, 159-163, 167, прикінцевими та перехідними положеннями КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.  Позов задовольнити частково.

2.  Податкове повідомлення-рішення Вінницької міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 19.09.06 визнати протиправним та скасувати.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Віктор" (7 км Хмельницького шосе, с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, код 32938712) 500833,00 грн. (п'ятсот тисяч вісімсот тридцять три) бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

4. У задоволенні позову в частині зобов'язання Вінницької МДПІ подати до УДК у Вінницькій області висновок на відшкодування податку на додану вартість в розмірі 500833,00 грн. відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Віктор" (7 км Хмельницького шосе, с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, код 32938712) 1,70 (одна грн. сімдесят коп.) понесених судових витрат по сплаті державного мита.

6.  Постанову направити сторонам.

Судове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку

Відповідно до ст.186. КАСУ Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі, яка подається до суду апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів  після  подання  заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному обсязі відповідно  до ч. 3 ст. 160 КАС України 16.06.07

Суддя                                                    Залімський І.Г.