ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

м. Київ "05" березня 2007
р. 12 год. 30 хв.                         Справа № А9/059-07

Господарський суд Київської області
в складі судді Євграфової Є.П.,

при секретарі Коваль Н.В., розглянувши
справу

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Яготин,

до

Яготинської міської ради, м.
Яготин,

треті особи:

1. Начальник Яготинського відділу
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства;   2. Головний державний санітарний лікар
Яготинського району,

про

скасування рішення та стягнення
моральної шкоди,

за участю представників:

позивача:

ОСОБА_2., довір. б/н від
25.01.2007р., Педик І.В., адвокатський ордер від 05.03.07р.,

відповідача:
третьої особи1: третьої особи2:

Крисько Л.В., довір. №02-28/6 від
03.03.2007р., не з'явились,  не
з'явились,

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 05.03.2007 о 12 год. 30 хв. проголошено вступну та
резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі
відкладалося на 12.03.2007р. на 16 год. 00 хв., про що повідомлено в судовому
засіданні після проголошення вступної та резолютивної частини постанови з
урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Обставини
справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (далі позивач, СПД ОСОБА_1) звернувся до Яготинського районного суду,
як фізична особа з позовом про скасування рішення та стягнення моральної шкоди
до Яготинської міської ради.

Ухвалою від 12.01.2007р. справу
прийнято до провадження Яготинського районного суду Київської області. Ухвалою
від 29.01.2007р. справу передано на розгляд господарського суду Київської
області.

Ухвалою від 19.02.2007р. справу
прийнято до провадження, попереднє судове засідання призначено на 05.03.2007р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
21.11.2006р., рішенням сесії Яготинської міської Ради п'ятого скликання НОМЕР_7
відмінено рішення сесії Яготинської міської Ради від 14.09.2006р. № 164-04-V
«Про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для передачі її в оренду під розміщення тимчасових споруд
(гаража та кіоску) для надання ритуальних послуг по АДРЕСА_1». Цим же рішенням
відмінено рішення сесії від 17.09.2004р. № 812-15-ІV «Про погодження місця
розташування земельної ділянки наміченої для передачі приватному підприємцю
ОСОБА_1 в оренду під розміщення тимчасових споруд для надання ритуальних послуг
по АДРЕСА_1»та запропоновано ОСОБА_1 оформити земельну ділянку під розміщення
тимчасових споруд по наданню ритуальних послуг у відповідності з чинним
законодавством із урахуванням громадської думки.

На думку позивача рішення
суперечить вимогам п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 40, 123, 124 Земельного кодексу України , ст.ст. 24, 41, 56
Конституції України, оскільки, відповідно до рішення сесії Яготинської міської
Ради від 17.09.2004р. № 812-15-ІV позивачем проведено повну оплату за
виготовлення паспорту прив'язки малої архітектурної форми гаража та кіоску для
надання ритуальних послуг в АДРЕСА_1, який погоджено з усіма підрозділами
Яготинської РДА та відповідними підрозділами Київської обласної РДА. Просить
скасувати рішення сесії Яготинської міської Ради Київської області п'ятого скликання
від 21.11.2006р. НОМЕР_7 та стягнути з Яготинської міськради моральну шкоду в
розмірі 5 000 гривень.

Відповідач подав заперечення на
позов, в яких зазначає, що відповідачем вчинено грубі порушення чинного
законодавства України, а саме: самовільно встановлено об'єкти малої
архітектурної форми (гараж та кіоск) без дотримання процедури, встановленої
Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального
господарства України від 04.09.2004 № 296 «Про затвердження методичних
рекомендацій щодо встановлення порядку розміщення малих архітектурних форм для
здійснення підприємницької діяльності». Отже, згідно п. 1 ст. 376 Цивільного
кодексу України, та п. 3.4.5. Наказу Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від 05.09.2003 № 146 «Про затвердження
Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого
майна», кіоск та гараж, встановлені приватним підприємцем ОСОБА_1 є самочинним
будівництвом, та, відповідно до п. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України, на
праві власності їй не належать. Оскільки земельна ділянка позивачці у
встановленому чинним законодавством (ст.ст. 123, 124, 1НОМЕР_6 Земельного
кодексу України та Закон України «Про оренду») порядку не надавалася, права
користування нею вона не має, тому її права не порушені. Відповідно п.1 ст. 212
Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути
повернені за їх належністю без відшкодування витрат, що були зроблені за час
незаконного користування. До сесії Яготинської міської ради систематично
надходили звернення громадян, які проживають поруч, з проханням про перенесення
кіоску та гаража для надання ритуальних послуг приватного підприємця ОСОБА_1 в
зв'язку з негативним моральним та психологічним впливом. Проте своє ставлення
до заявлених позовних вимог відповідач не висловив.

Треті особи в судове засідання
05.03.07р. не з'явились, надіславши на адресу суду повідомлення про можливість
розгляду справи за їх відсутності. За письмової згоди позивача та відповідача
розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представники
позивача заявлені вимоги підтримали, з підстав викладених в позові, а також в
поданих в судовому засіданні додаткових поясненнях. Представник відповідача
проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши
докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

Позивачу, що є фізичною особою -
підприємцем (свідоцтво про держану реєстрацію від 09.03.1993р. у справі)
рішенням Яготинської міської ради 4-го скликання від 17.09.2004р. НОМЕР_1
погоджено місце розташування земельної ділянки орієнтовною площею -0,02 га, за
рахунок земель загального користування в межах населеного пункту в адміністративних
межах Яготинської міської ради. Відповідно до цього ж рішення рада не заперечує
проти передачі зазначеної ділянки в оренду терміном на 5-ть років приватному
підприємцю ОСОБА_1 під розміщення тимчасових споруд (гаража та кіоску) для
надання ритуальних послуг по АДРЕСА_1.

Рішенням Яготинської міської ради
5-го скликання від 18.07.2006р. НОМЕР_2, ОСОБА_1, надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею -0,02
га для розміщення тимчасових споруд (гаража та кіоску) для надання ритуальних
послуг по АДРЕСА_1 для передачі її в оренду терміном на 5 років, при умові
сплати орендної плати в розмірі 10 % її нормативно грошової оцінки, без права
викупу, при умові перенесення тимчасових споруд (гаража та кіоску) на 10 метрів
в південну сторону за рахунок забудованих земель загального користування  (вулиць, набережних, площ) в межах населеного
пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради. Проект землеустрою погодити
у відповідності до чинного законодавства та подати на розгляд міської ради
після проходження землевпорядної експертизи.

Рішенням Яготинської міської ради
5-го скликання від 14.09.2006р. НОМЕР_3, рішення від 18.07.2006р. НОМЕР_2
визнано таким, що втратило чинність та надано дозвіл  ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки орієнтовно площею -0,02 га під розміщення
тимчасових споруд (гаража та кіоску) для надання ритуальних послуг по АДРЕСА_1
для передачі в оренду терміном на 5 років, при умові оплати 10% її нормативної
грошової оцінки за рахунок земель загального користування в межах населеного
пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради.

Оскаржуваним в цій справі рішенням
Яготинської міської ради 5-го скликання від 21.11.2006р. №194-05-V відмінені
рішення міської ради від 14.09.2006р. НОМЕР_3 та рішення від 17.09.2004р.
№812-15-ІV та запропоновано ОСОБА_1 оформити земельну ділянку під розміщення
тимчасових споруд по наданню ритуальних послуг у відповідності з чинним
законодавством із врахуванням громадської думки. Рішення мотивовано наявністю
«…запиту депутата міської ради Бондаренка А.П. про колективне звернення жителів
будинків №НОМЕР_4,НОМЕР_5,НОМЕР_6 по АДРЕСА_1, в якому просять винести на
розгляд пленарного засідання ради питання щодо перенесення споруд для надання
ритуальних послуг у більш придатне для цього місце, а також рекомендаціями
постійної комісії з питань земельних відносин, законності, правопорядку, питань
екології від 20.11.22006р. з розгляду депутатського запиту, пропозиції депутатів,
що вивчали дане питання з виїздом на місце, неодноразові звернення громадян про
самовільне розміщення ОСОБА_1 тимчасових споруд по наданню ритуальних послуг,
що порушує громадські інтереси…».

Перевіряючи відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України чи прийняте оскаржуване позивачем рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування
рішення з огляду на таке:

Згідно ч. 3 ст. 124 Земельного
кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі»передача в оренду
земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового
призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами
відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до порядку визначеному
положеннями ст. 123 ЗК України юридична особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної
власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та
Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної,
міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу,
документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.
Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту
відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та
охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної
адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у
місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають
рішення про надання земельної ділянки.

Порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель відповідно до ст. 21 ЗК України є підставою
для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним
особам. Відповідно до ч. 2 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16
квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних справ», виходячи з установлених законодавством умов
надання земельних ділянок не можна вважати таким, що суперечить закону, рішення
органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення,
за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи
користування.

Проте, позивачу земельна ділянка в
користування (власність) не надавалась. Положеннями Земельного кодексу не
передбачено можливості відміни (втрати чинності, визнання нечинними тощо)
рішення про надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки.
Аналізуючи положення Конституції України (положення про місцеве
самоврядування), Закону України «Про місцеве самоврядування»суд вважає, що
орган місцевого самоврядування (зокрема міська рада) в межах компетенції, на
виконання передбачених законодавством повноважень та у встановлений спосіб має
право переглянути не тільки акт виконавчого органу, а й власно прийняте ним
рішення, прийнявши нове рішення, яке має відповідати Конституції за діючому
законодавству.

Відмінивши рішення про погодження
розташування земельної ділянки та про надання дозволу на розробку проекту,
міськрада повернула розгляд заяви позивачки про надання земельної ділянки в
оренду в первинний стан, що фактично, з врахуванням зібраної позивачем
документації про погодження місця розташування земельної ділянки (в матеріалах
справи), є відмовою у наданні земельної ділянки в користування на умовах
оренди.

Відповідно до п.9 ст. 123 ЗК
України відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у
наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду
в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку. Рішення про
відмову у наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані
пояснення з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів,
затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Оскаржуване рішення окрім посилань
на ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування»не містить жодних посилань на норми
законодавства, зокрема, на відповідні положення ЗК України. Відсутні також і
посилання на будь-яку містобудівну документацію.

Встановлений порядок розгляду заяв
щодо надання земельних ділянок в оренду не передбачає такої форми рішення по
результатам розгляду як «пропозиції», зокрема, як зазначив відповідач у
оскаржуваному рішенні «оформити земельну ділянку під розміщення тимчасових
споруд у відповідності з чинним законодавством». При цьому, з наведеного
вбачається, що відповідач не розділяє понять надання ділянки в оренду та
оформлення права користування.

Заперечення відповідача суд вважає
необґрунтованими та суперечливими. Так відповідач стверджує, що позивачем
зведено самозабудову на земельній ділянці, проте, така обставина не
позбавляє позивача права звернутися у встановленому законодавством порядку до
місцевої ради для отримання земельної ділянки в оренду, що в даному випадку
і було зроблено позивачем. Твердження відповідача, що оскільки земельна ділянка
позивачці у встановленому чинним законодавством (ст. 123, 124, 151 Земельного
кодексу України та Закон України «Про оренду») порядку не надавалася, права
користування нею вона не має, тому її права не порушені, суд вважає
помилковими, оскільки саме для отримання ділянки у порядку ст. 123-124 ЗК
України до нього звернувся позивач, і саме з приводу дій відповідача по наданню
земельної ділянки в користування виник спір. При цьому йдеться не про порушення
права користування земельною ділянкою, а про порушення права на отримання
земельної ділянки в користування у встановленому законодавством порядку.

Посилання відповідача на скарги
місцевих жителів, є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства та
спростовуються матеріалами справи, зокрема листом відповідача від 08.09.2005р.
(у справі) про розгляд колективних звернень громадян, яким не підтверджується
порушення з боку позивача; переліком жителів, що проживають по вул.
Незалежності  (із зазначенням адреси
проживання, прізвища, підпису), з якого вбачається, що жителі, які проживають
поблизу ділянки, яку позивач мав намір отримати в оренду, підтримують ПП
ОСОБА_1 З поданого відповідачем переліку жителів, що заперечують про надання
ділянки в оренду, не вбачається можливим встановити, що за особи цей перелік
підписали та яке відношення вони мають до позивача, оскільки жодна з адрес не
вказана.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України основними засадами судочинства є, в тому числі, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи всі встановлені
обставини, оцінивши подані учасниками судового розгляду докази суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення є обґрунтованими,
доведеними, відповідачем не спростовані, а отже порушене право позивача
підлягає захисту.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд
вважає, що позивачем не подано жодного доказу в обґрунтування заявленої вимоги,
не доведено наявності складу правопорушення та причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідача та спричиненою шкодою, необґрунтовано розмір заявленого
відшкодування, а отже, в цій частині позов залишається без задоволення.

Судові витрати розподіляються
відповідно до ст. 94 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 9, 17, 86, 158, 160, 161, 162, 163, ч.4
ст. 167 та п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення сесії
Яготинської міської Ради Київської області п'ятого скликання від 21.11.2006р.
НОМЕР_7. Визнати протиправними дії.

3. Стягнути з місцевого бюджету
Яготинської міської ради Київської області на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі
3,40 грн. (три грн. 40 коп.).

4. В решті позовних вимог
відмовити.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дана постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку: заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України -з дня складання в повному обсязі,
апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження (ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України).

Суддя                                                                                                  Є.П.
Євграфова

12.03.2007р.