СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

01 січня 2007 року

Справа № 20-5/166

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Сотула В.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Воротилова Євгена Єгоровича, довіреність № 07 від 12.01.07,  державного підприємства "Пансіонат Ізумруд";

позивача:  Висторобець Віталія Олексійовича, довіреність №  3 від 22.01.07,  державного  підприємства "Пансіонат Ізумруд";

відповідача:  Барташ Андрія Валерійовича, довіреність №  3977/24/2-06                від 19.12.06,  Севастопольської міської державної адміністрації;

відповідача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю                "Бриг-А";

третьої особи: не з'явився,  Севастопольського міського головного  управління земельних ресурсів;

третьої особи: не з'явився, Севастопольської  міської ради;

прокурора: Тіхонова Олександра Миколайовича, посвідчення № 439                      від 20.02.06,  прокуратури міста Севастополя;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бриг-А" на постанову господарського суду міста Севастополя (колегії суддів  Євдокімов І.В.; Шевчук Н.Г.; Дмитрієв В.Є.) від 07 листопада 2006 року у справі № 20-5/166

за позовом  державного підприємства "Пансіонат Ізумруд"

(Севастопольська зона Південного берегу Криму, 13, селище Орлине, 99805)

до           Севастопольської міської державної адміністрації

(вул. Леніна, 2, місто Севастополь, 99011)

товариства з обмеженою відповідальністю "Бриг-А"

(вул. Марш. Геловані, 19, місто Севастополь, 99040)

за участю третіх осіб:

Севастопольського міського головного управління земельних ресурсів

(вул. Леніна, 2, місто Севастополь, 99011)

Севастопольської міської  ради

(вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

за участю прокурора міста Севастополя

(вул. Павліченко, 1, місто Севастополь, 99011)

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 07 листопада 2006 року у адміністративної справі № 20-5/166 (колегія суддів:                     Євдокимов І.В., Шевчук Н.Г., Дмитрієв В.Є.)  адміністративний  позов задоволено  повністю.

Судом визнано неправомірним та скасовано розпорядження Севастопольської міської державної   адміністрації  №  2032-р   від  11.11.1999    „Про    виключення   із землекористування ВО „Укрвуглегеологія" земельних ділянок загальної площею 1,5583  га та надання їх товариству з обмеженою відповідальністю „Бриг-А" для будівництва та обслуговування рекреаційного комплексу в урочище  Ласпі.

Судом визнано недійсним   та   скасований  державний    акт    на   право    постійного користування землею № 902, виданий Севастопольською міською державною адміністрацією 25.11.1999.

Судом          визнано неправомірним та скасовано розпорядження Севастопольської міської державної   адміністрації  №   1458-р   від   12.09.2003   „Про   продаж   земельної ділянки,   розташованої   в   урочище   Ласпі,   яка   знаходиться у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю „Бриг-А" для будівництва  та   обслуговування   рекреаційного

комплексу.

Судом визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,1885 га   від   12.09.2003,   укладений   між   Севастопольською   міською   державною адміністрацією (99011 місто Севастополь, вул. Леніна, 2) та товариством з обмеженою відповідальністю „Бриг-А" (99040 місто Севастополь, вул. М. Головані, 19, ) з моменту укладення.

Судом визнано недійсним та скасований державний акт на право власності на землю серії    КМ    №  150739,    виданий    Севастопольською    міською    державною адміністрацією 16.09.2003.

Судом повернуто у постійне користування державному підприємству  „Пансіонат „Ізумруд" (99805  місто Севастополь,   Севастопольська  зона  Південного берегу Криму,  №  13,  ) земельну ділянку площею 1,5583 га, розташовану в урочище Ласпі, вилучену у виробничого об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»відповідно до розпорядження   Севастопольської  міської державної адміністрації № 2032-р від 11.11.1999.

Суд зобов'язав Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 2) внести відповідні зміни з приводу земельної ділянки площею 1,5583 га у державний акт на право постійного користування землею серії КМ № 0086 ГС, виданий Севастопольською міською державною адміністрацією 06.04.1995 ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія».

Не погодившись з постановою господарського суду міста Севастополя            від 07 листопада 2006 року у адміністративної справі № 20-5/166, товариство з обмеженою відповідальністю „Бриг-А" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Севастополя від 07 листопада 2006 року у адміністративної справі № 20-5/166  та прийняти нове рішення, яким у позові в частині визнання недійсними:

- розпорядження Севастопольської міської адміністрації № 2032-р від 11.11.1999 ;

- розпорядження Севастопольської міської адміністрації № 1458-р від 12.09.2003;

- державного акту на право постійного користування землею № 902 від 25.11.1999;

-  державного акту на право власності на землю серії  КМ №  150739 від 16.09.2003 - відмовити,

у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.09.2003 - провадження у справі  припинити.

Сторона вважає, що постанова прийнята судом  при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення, які суд  першої інстанція вважає встановленими; невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, з порушеннями норм матеріального  і процесуального права.

Так, в порушенні  статті  52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не провів заміну неналежного позивача.

Державне       підприємство       «Пансіонат       «Ізумруд»на думку відповідача, є неналежним позивачем по справі, оскільки згідно статті                       125 Земельного кодексу  України, право користування на земельну ділянку виникає після отримання    користувачем документа,  що засвідчує право  користування  земельною ділянкою, і його державної реєстрації.

Господарський суд неправомірно, як вважає сторона, відмовив у зупиненні провадження у справі №. 20- 5/166 у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до закінчення провадження по адміністративній справі                                     № 2 20-12211-1/072 про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію ГП «Пансіонат «Ізумруд», оскільки встановлення цих фактів може істотно вплинути на рішення по даній господарській справі про  визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна за позовом  «Пансіонат   «Ізумруд»,   правоздатність  і  дієздатність  якого  може  бути припинено за рішенням суду по адміністративній справі № 20-12211.

Крім того, в заяві  про зміну та доповнення позовних вимог від 30.10.06  позивач повністю змінив підстави та предмет позову. Отже, така заява підлягає залишенню без розгляду.

Також, висновки суду про те, що  відповідачами не представлені докази на момент укладення договору купівлі-продажу, що  на   земельній   ділянці   знаходилися   об'єкти   нерухомого   майна,  які належать товариству з обмеженої відповідальністю  «Бриг-А»на праві власності не відповідають обставинам справи, оскільки у судовому засіданні була надана копія   рішення господарського суду міста  Києва від 13.10.03, яким встановлено, що «Розпорядженням № 1458-р від 12.09.03 відповідач дав дозвіл на переоформлення права власності на земельну ділянку шляхом викупу в межах своєї компетенції з дотриманням вимог частини 2 статті 127 Земельного кодексу України, оскільки на момент розгляду клопотання останнього, на земельній  ділянці вже  знаходилися  об'єкти  нерухомості  у вигляді  незавершеного будівництва, право власності на які позивач підтвердив довідками БТІ і ГРОНІ міста Севастополя від 04.09.2003                                          №№ 668, 668а, 668б, 668в, 668г».

Представником відповідача двічі було надано клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з відрядженням відповідача.

Враховуючи на те, що наданим клопотанням не підтверджена необхідність відрядження представника, повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення  клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Бриг-А" про відкладення слухання справи.

Державне підприємство "Пансіонат "Ізумруд" звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до   Севастопольської   міської   державної адміністрації, товариства з обмеженою відповідальністю "Бриг-А", про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,1885 га від 12.09.2003, укладеного між відповідачами, визнання недійсним та скасування розпорядження Севастопольської міської державної    адміністрації    №  2032-р    від   11.11.1999   „Про     виключення із землекористування ВО „Укрвуглегеологія" земельних ділянок загальної площею 1,5583 га та надання їх товариству з обмеженої відповідальністю  "Бриг-А" для будівництва та обслуговування рекреаційного комплексу в урочище Ласпі;

- визнати   недійсним   та   скасувати   Державний   акт   на   право   постійного користування   землею   №   902,   виданого   Севастопольською   міською державною адміністрацією 25.11.1999;

-  визнати неправомірним та скасувати розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1458-р від 12.09.2003 „Про продаж земельної ділянки, розташованої в урочище Ласпі, яка знаходиться у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю „Бриг-А" для будівництва та  обслуговування рекреаційного комплексу;

-   визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею    1,1885 га від 12.09.2003, укладеного між відповідачами, з моменту укладення;

-   визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на землю серії КМ № 150739, виданий Севастопольською міською державною  адміністрацією 16.09.2003;

-  повернути у постійне користування ДП „Пансіонат „Ізумруд" земельну ділянку площею 1,5583 га, розташовану в урочище Ласпі, вилучену у виробничого об'єднання шахтної    геології    та    технічного    буріння    «Укрвуглегеологія»відповідно до розпорядження   Севастопольської   міської   державної   адміністрації   №   2032-р   від 11.11.1999;

-          зобов'язати Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів внести відповідні зміни з приводу земельної ділянки площею 1,5583 га у Державний акт на право  постійного  користування  землею  серії  КМ                   № 0086ГС, виданий Севастопольською міською державною адміністрацією 06.04.1995 ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія».

Відповідачі  - товариство з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»та Севастопольська міська державна адміністрація проти позовних вимог заперечують в повному обсязі з підстав дотримання сторонами спірного договору вимог законодавства, чинного на час його укладення, і просить

відмовити  у  позові,  обґрунтовуючи  це тим,  що  продаж земельної ділянки  було здійснено в  порядку,  передбаченому  статтями 127, 128  Земельного  кодексу України,  а Севастопольська   міська   державна   адміністрація   вилучила   земельну   ділянку   з постійного     користування     ВО     шахтної     геології  та  технічного      буріння «Укрвуглегеологія»та передала її у власність товариству з обмеженої відповідальністю «Бриг-А» в межах повноважень, визначених законом та в порядку, передбаченому Земельним кодексом в редакції від 18.12.1990 року.

Розпорядженням Голови Севастопольської міської державної адміністрації № 2032-р від 11.11.1999 року «Про вилучення із землекористування ВО «Укрвуглегеологія»земельних ділянок загальною площею 1,5583 га і надання їх товариству з обмеженої відповідальністю               «Бриг-А»для будівництва та обслуговування рекреаційного комплексу в Урочищі Ласпі»було вилучено з постійного користування Виробничого об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»частину земельних ділянок загальною площею 1,5583 га, які використовуються для обслуговування пансіонату «Ізумруд», і надано товариству з обмеженої відповідальністю  «Бриг-А» земельну ділянку площею 1,5583 га для будівництва і обслуговування бази відпочинку, а саме:

1.          Земельну ділянку площею 1,1886 га для будівництва та обслуговування  бази відпочинку - в постійне користування.

2.          Земельну ділянку площею 0,3563 га для реконструкції та обслуговування очисних споруд - в постійне користування.

3.          Земельну ділянку площею 0,0134 га для благоустрою та обслуговування пляжу бази відпочинку - в постійне користування строком до 01.01.2015 року.

Пунктом 2.3 Розпорядження було зобов'язано товариство з обмеженої відповідальністю  «Бриг-А»в місячний строк з дня видання розпорядження укласти з ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія» договір на встановлення земельного сервітуту.

25.11.1999 року товариству з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»було видано Севастопольською міською державною адміністрацією Державний акт про право постійного користування землею № 902, яким посвідчено право постійного користування товариства земельною ділянкою площею 1,5583 га.

Розпорядженням Голови Севастопольської міської державної адміністрації № 1458-р від 12.09.2003 року «Про продаж земельної ділянки, розташованої в урочищі Ласпі, яка знаходиться в постійному користуванні товариства з обмеженої відповідальністю  «Бриг-А»для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу» було передано у власність товариства з обмеженої відповідальністю  «Бріг-А» земельну ділянку площею 1,1886 га., розташовану в адміністративних межах м. Севастополя за межами населених пунктів в урочищі Ласпі для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу з віднесенням земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення.

На підставі Розпорядження Голови Севастопольської міської державної адміністрації № 1458-р від 12.09.2003 року між Севастопольською міською державною адміністрацією та товариством з обмеженої відповідальністю  «Бриг-А»було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.09.2003.

16.12.2003 року Севастопольською міською державною адміністрацією було видано товариству з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»Державний акт про право власності на землю серії КМ  № 1950739, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю  «Бриг-А» є власником земельної ділянки площею 1,1886га, розташованої в адміністративних межах міста Севастополя за межами населених пунктів в урочищі Ласпі.

Відповідно до довідки № 2190 від 23.10.2006року, наданій Державним підприємством «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»«Про якісну характеристику ґрунтового покрову земельної ділянки площею 1,1886 га, розташованої на території державного підприємства «Пансіонат «Ізумруд» за адресою: місто Севастополь, Севастопольська зона Південного узбережжя Криму , № 13 (бухта Ласпі), земельна ділянка площею 1,1886 га, розташована в адміністративних межах м. Севастополя в урочище Ласпі належить до коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму.

Також цей факт підтверджено листом Державного комітету лісового господарства України Державним підприємством «Севастопольське дослідне лісомисливське господарство» № 718 від 24.10.2006 року.

Розпорядження Севастопольської  міської державної адміністрації                         № 2032-р "Про вилучення із земелекористування ВО "Укрвуглегеологія" земельних ділянок  загальною площею 1,5583 га і надання їх товариству з обмеженою відповідальністю  "Бриг-А" для будівництва і  обслуговування рекреаційного комплексу в Урочищі Ласпі" було  прийнято 11.11.1999.

На момент  видання Севастопольською  державною міською адміністрацією розпорядження № 2032-р від 11.11.1999 діяв Земельний кодекс  України  в редакції  від 13.03.1992 № 2196 –ХП.

Частиною 2 статті 3 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990 року, передбачено, що землею розпоряджуються Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права державної власності на землю виступають обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Частиною 1 статті 10 Земельного кодексу України встановлено, що до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належать повноваження щодо вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу та передачі земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу, а також погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні.

Статтею 31  встановлений порядок вилучення земельних ділянок, згідно якого вилучення земельних  ділянок допускалося за рішенням Верховної Ради України  і місцевих рад, але ніяк не органів державної виконавчої  влади. Таким чином, Севастопольська  державна міська  адміністрація не мала повноважень на вилучення земельних ділянок.

Згідно  статті 34 був передбачений порядок узгодження питань, пов'язаних  з вилученням земельних ділянок. Виробниче об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія» зобов'язано було погоджувати питання вилучення земельної ділянки з  Севастопольською міською радою. Крім того,  виробниче об'єднання  шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»входило до складу Міністерства вугільної промисловості України і Міністерства палива і енергетики України і згідно законодавства не мало права самостійно приймати рішення по передачі  земельних ділянок.

Посилання товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»на наявність листа № 01/498 Генерального директора ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»від 20.10.1999 року, відповідно до якого надано згоду на вилучення з землекористування пансіонату «Ізумруд» земельної ділянки площею 1,5 га для передачі товариства з обмеженою відповідальністю  «Бриг-А», судом  обгрунтовано не прийнято до уваги, оскільки відповідно до Статуту ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»об'єднання це структурний підрозділ Міністерства вугільної промисловості України, тому питання щодо вилучення земельної ділянки з користування вирішується виключно Міністерством як безпосереднім землекористувачем.

Частиною 3 статті 31 Земельного кодексу України передбачено, що вилучення земель (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) у межах міста для усіх потреб провадиться за рішенням міської Ради народних депутатів, за винятком випадків, передбачених статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 33 Земельного кодексу України вилучення особливо цінних продуктивних земель, зокрема коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму не допускається.

Судом встановлено, що земельна ділянка, розташована в урочищі Ласпі, належить до коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму, що підтверджується Довідкою № 2190 від 23.10.2006 року, наданою Державним підприємством «Кримський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» «Про якісну характеристику ґрунтового покрову земельної ділянки площею 1,1886га, розташованої на території ДП «Пансіонат «Ізумруд» за адресою: м. Севастополь, Севастопольська зона ПБК, № 13 (бухта Ласпи).

При таких обставинах, господарський суд обгрунтовано дійшов висновку, що Розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 2032-р від 11.11.1999 року суперечить статті 3З Земельного Кодексу України, так як вилучена земельна ділянка належить до особливо цінних земель (коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму) і її вилучення з державної власності не допускається.

Відповідно до частини 7 статті 19 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до пункту 3 статті 102 Земельного Кодексу України проекти відведення земельних ділянок у власність або користування затверджуються Радами народних депутатів, які надають і вилучають земельні ділянки.

Частиною 16 статті 19 Земельного Кодексу України передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

Доказів того, що проект відведення земельної ділянки товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А» розглядався і затверджувався на сесії Севастопольської міської ради, яка від імені держави здійснює функції власника земельних ділянок державної власності суду надано не було.

Наведене свідчить про те, що Розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 2032-р від 11.11.1999 року «Про вилучення із землекористування ВО «Укрвуглегеологія» земельних ділянок загальною площею 1,5583 га і надання їх товариству з обмеженою відповідальністю           «Бриг-А»для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу в Урочищі Ласпі»прийняте з порушенням встановленого земельним законодавством порядку вилучення і надання в користування, а саме всупереч статтям 14, 19 Конституції України, частини 2 статті 3, частини 2 статті 4, частини 1 статті 10, частинам 7,16 статті 19, статтям  31, 33, пункту 3 статті102 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990 року та всупереч повноваженням Севастопольської міської адміністрації, передбачених статтею 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а тому  правомірно вказане Розпорядження визнано  господарським  судом правомірним.

Крім того, частина 1 статті 23 Земельного Кодексу України, передбачає, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, повноваження щодо видачі та реєстрації державних актів належало Севастопольській міській раді відповідно до вимог статті 23 Земельного Кодексу України, а не Севастопольській міській державній адміністрації.

При таких обставинах,  господарський суд дійшов висновку, що Державний акт про право постійного користування землею № 902, виданий Севастопольською міською державною адміністрацією 25.11.1999  суперечить статті 23 Земельного Кодексу України.

12.09.2003 року Севастопольською міською державною адміністрацією видано Розпорядження № 1458-р «Про продаж земельної ділянки, розташованої в урочищі Ласпі, яка знаходиться в постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А» для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу». На підставі вказаного розпорядження 12.09.2003 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої в урочищі Ласпі.

Севастопольська міська державна адміністрація 07.10.2003 видала Розпорядження № 1571-р «Про призупинення дій по виконанню Розпорядження міської державної адміністрації від 12.09.2003 року № 1458-р «Про продаж земельної ділянки, розташованої в урочищі Ласпі, яка знаходиться в постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу».

Відповідно до Розпорядження № 1571-р Севастопольському Головному міському управлінню земельних ресурсів було заборонено здійснювати дії по переоформленню у власність товариства з обмеженою відповідальністю          «Бриг-А»земельної ділянки, розташованої в урочище Ласпі, та було зобов'язано підготувати матеріали по продажу земельної ділянки товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А», розташованої в урочищі Ласпі, для направлення їх на розгляд сесії Севастопольської міської Ради.

Відповідно до пункту «а» статті 17 Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001 року, діючого на момент прийняття Розпорядження № 1458-р та укладення договору купівлі-продажу, місцеві державні адміністрації здійснюють розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті127 Земельного кодексу України органи державної влади відповідно до своїх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної власності юридичним особам, які мають право на набуття земельних ділянок у власність.

Згідно з частиною 2 статті 127 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок.

Відповідачі не надали суду доказів про те, що на момент укладання договору купівлі-продажу на земельній ділянці були розташовані об’єкти нерухомого майна, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»на праві власності.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними БТІ та ГРОНІ міста Севастополя на вказаній спірній земельній ділянці право власності  на  нерухоме майна за товариством з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»не зареєстровано  (довідка від 04.09.2003).

Таким чином при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки були порушені вимоги частини 2 статті 127 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 150 Земельного Кодексу України до особливо цінних земель відносяться коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 150 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Частина 3 статті 150 Земельного Кодексу України встановлює, що погодження матеріалів вилучення (викупу) земельних ділянок особливо цінних земель провадиться Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, Київської і Севастопольської міських рад у тих випадках, коли ці земельні ділянки перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,1886 га належить до особливо цінних земель (коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму) та її викуп з державної власності може здійснюватись виключно за Постановою Кабінету Міністрів України. Крім того, частина 2 статті 150 Земельного Кодексу України передбачає вичерпний перелік потреб, для яких можуть вилучатися особливо цінні землі, а саме: земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією.

У вказаному переліку не передбачено можливості викупу особливо цінних земель для будівництва будинку відпочинку приватної форми власності. Отже, Севастопольська міська державна адміністрація не має повноважень щодо прийняття рішень про вилучення (викуп) особливо цінних земель, а тому Розпорядження № 1458-р суперечить ч.2 ст. 150 Земельного Кодексу України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 151 Земельного Кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об'єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, умови проживання населення і охорону довкілля.

Відповідно до частини 12 статті 151 Земельного Кодексу України, матеріали погодження місця розташування об'єкту, що провадиться Кабінетом Міністрів України, подаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією із своїм висновком центральному органу виконавчої влади по земельних ресурсах, який розглядає ці матеріали і у місячний строк подає свої пропозиції до Кабінету Міністрів України.

Державний комітет України по земельним ресурсам (Держкомзем України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України згідно з Указом Президента України від 14.08.2000 року № 970/2000, яким затверджено «Положення про Державний комітет України по земельнихресурсах».

Суду не надано доказів погодження Державним комітетом України по земельних ресурсам питання щодо викупу товариством з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»земельної ділянки площею 1,1886 га, яка належить до особливо цінних земель (коричневих ґрунтів Південного узбережжя Криму), а також висновку Севастопольської міської державної адміністрації з цього питання.

Також не погоджувалось питання викупу земельної ділянки з Міністерством вугільної промисловості  України як землекористувачем.

Посилання відповідача на висновок Державного комітету України по земельним ресурсам №2068 від 5 вересня 2003 року як на погодження Державного комітету України по земельним ресурсам питання щодо викупу земельної ділянки обгрунтовано не приймається господарським  судом до уваги, оскільки цей висновок наданий відносно експертної грошової оцінки земельної ділянки несільгосппризначення товариством з обмеженою відповідальністю            «Бриг-А». Одночасно у п. З вказаного висновку зазначається відсутність документів, а саме: технічного паспорту земельної ділянки, копії свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виписки із земельно-облікових документів по формі 6-зем. Також у висновку зазначено невірність визначення категорії земель.

Судом встановлено, що на момент вилучення, а згодом викупу земельної ділянки площею 1,1886 га, яка є предметом спірного договору купівлі-продажу,  на сьогоднішній день знаходиться державне майно, а саме основні засоби, які перебувають на балансі ДП «Пансіонат «Ізумруд», на загальну сум 610 287 грн. 42 коп.

Питання щодо порядку використання державного майна ДП «Пансіонат «Ізумруд»з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, при викупі земельної ділянки  Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриг-А»погоджено не було всупереч частині 1 статті 151 Земельного Кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону України «Про власність»припинення права власності на будинок, інші будівлі, споруди або насадження у зв'язку з вилученням земельної ділянки, на якій вони розташовані, допускається лише у випадках і порядку, встановлених законодавчими актами України, і з попереднім відшкодуванням збитків в обсязі, передбаченому пунктом 4 статті 48 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про власність»у разі незгоди власника з рішенням, що тягне за собою припинення права власності, воно не може бути виконано до вирішення спору судом або третейським судом. При розгляді спору вирішуються також усі питання відшкодування власникові завданих збитків.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»майно об’єднання є державною власністю та закріплено за ним на праві господарського ведення. Об’єднання володіє, користується та розпоряджується вказаним майном на умовах, встановлених цим Статутом, здійснює по відношенню до нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству.

Отже Розпорядження № 2032-р порушує право державної власності на майно, що знаходиться на балансі ВО шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія».

Бездоказовими є посилання відповідача на преюдиціальність фактів встановлених господарським судом міста Києва, який  прийняв рішення від 23.10.2003 про визнання недійсним Розпорядження Севастопольської  державної  міської адміністрації  № 1571 від 07.10.2003. Дане Розпорядження Севастопольської  державної  міської адміністрації   ніде по справі № 20-5/166 не вказується  та не оспорюється.

Не можуть бути прийняті  до уваги і доводи товариства з обмеженою відповідальністю «Бриг-А» про те, що право на  розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів, згідно пунктом 12 Розділу Х Земельного кодексу України, надано виконавчої владі, оскільки спірна земельна ділянка розташована у межах населеного пункту, що підтверджується Проектом  встановлення меж міста Севастополя, який є в справі і тому повноваження по розпорядженню землею відносяться до рад, а не виконавчої влади.

Крім того,  стаття  173 Земельного кодексу України визначає, що межі встановлюються за проектами землеустрою. Таким чином, земельна ділянка розташована у межах міста Севастополя.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що Розпорядження Голови Севастопольської міської державної адміністрації                   №   1458-р.  від   12.09.2003  року суперечить діючому законодавству.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду прийнята з дотриманням норм  матеріального та  процесуального права і підстав її скасування немає.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю                  "Бриг-А" залишити без  задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 07 листопада 2006 року у справі № 20-5/166 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Н.П. Горошко

Судді                                                                      В.І. Гонтар

В.В.Сотула