КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12.03.07 р.          № 05-5-3/15203-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Студенця  В.І.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                              Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - Казак О.А. старший помічник прокурора Голосіївського району міста Києва  (довір. № 10к від 12.03.07)

відповідача –            1. Орлова В.Д. (довір. № 85 від 01.03.07)

2. Савченко Ю.О. (довір. № 138 від 01.03.07)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Голосіївського району м.Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 18.12.2006

у справі № 05-5-3/15203-А  (Хілінська В.В.)

за позовом           Заступника прокурора Голосіївського району м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до           Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Оболонь"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг-центр"

про          звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.06 № 05-5-3/15203-Авідмовлено Заступнику прокурора Голосіївського району міста Києва у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на тому, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один із них є законодавчо уповноваженим владно керувати поведінкою інших (іншого) суб’єктів (а), а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта. У випадку, якщо суб’єкт, у тому числі – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом. Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Заступник прокурора Голосіївського району міста Києва звернувся з апеляційною скаргою, в який просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.06                          № 05-5-3/15203-А та направити позовну заяву для розгляду до Господарського суду міста Києва.

В апеляційній скарзі заступник прокурора вказує на те, що Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, який здійснює владні управлінські функції щодо Закритого акціонерного товариства „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь”, Товариства з обмеженою відповідальністю „Стронг-центр”. Оскільки, відповідно до статті 13 Конституції України земля є об’єктом власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Спірна земельна ділянка площею 0,09 га за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 10-А не передавалась у власність чи у користування відповідачам, а тому договірних відносин з цього приводу між ними та Київською міською радою, спір у яких відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України був би підвідомчий господарським судам не існує. Отже між позивачем та відповідачами існує саме публічно-правовий спір, вирішення якого відноситься до компетенцій адміністративного суду.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.03.07. В судове засідання не з’явився представник Київської міської ради, заяв, клопотань про неможливість прийняти участь в судовому засіданні не надав.

Матеріали справи містять докази належного повідомлення учасників судового процесу про дату та час розгляду справи, ухвала про призначення справи до апеляційного розгляду вручена сторонам поштовою установою 23.02.07, тому судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі представника Київської міської ради.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідачів, колегія суддів встановила наступне:

Прокуратура Голосіївського району міста Києва звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов’язання  Закритого акціонерного товариства „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь”,  Товариства з обмеженою відповідальністю „Стронг-центр” звільнити самовільно  зайняту земельну ділянку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.06 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті  встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коди щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законом України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 КАС України встановлено предметну компетенцію адміністративного суду, під якою розуміється коло справ, віднесених законом до розгляду і розв’язання системою адміністративних судів. З господарськими спорами можуть пересікатись категорії спорів, визначених в пунктах  1, 3, 4 даної статті. Зокрема, частина 4 встановлює, що адміністративним судам підвідомчі спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. По даному спору позивач не навів, а суд не знайшов встановлених законом випадків, коли суб’єкт владних повноважень може звернутися з адміністративним позовом щодо звільнення земельної ділянки відповідачами.

Виходячи з аналізу статті 3 КАС України, якою визначено поняття „суб’єкт владних повноважень”, необхідною та єдиною ознакою суб’єкта владних повноважень є здійснення цим суб’єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб’єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Пунктом 2 Інформаційного листа № 3.2.-2005 від 26.12.05 Верховного суду України виокремлено певні категорії справ, розгляд яких відповідно до статей 1, 4, 17 КАС України має здійснюватись у порядку адміністративного судочинства:

а) спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у яких такий суб'єкт своїми владними рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії, утримуватись від вчинення певних дій, нести відповідальність. При цьому особи згідно з нормами чинного законодавства України зобов'язані виконувати такі владні рішення чи вимоги суб'єкта владних повноважень;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів. Якщо ж суб'єкти (в тому числі орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх повноважень, вільно укладають договір відповідно до норм ЦК України, під час укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг прав і обов'язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий договір може бути цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов'язковими для адміністративного договору, а кожний суб'єкт такого договору виступає як рівний один до одного.

Крім того, пункт 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що відповідачем в адміністративній справі є суб’єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що даний спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено Заступнику прокурора Голосіївського району міста Києва у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

УХВАЛИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.06         № 05-5-3/15203-А залишити без змін, апеляційну скаргу Прокуратури Голосіївського району міста Києва залишити без задоволення.

2. Матеріали апеляційної скарги № 10к від 09.01.06 та позовної заяви  № 10к від 22.11.06  повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця з дати її прийняття шляхом подачі касаційної скарги  безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя          Капацин  Н.В.

Судді

Студенець  В.І.

Синиця  О.Ф.