СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 червня 2007 року
Справа № 2-8/1276-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Троян В.М. - директор ТОВ "Держава" протокол № 5 від 05.03.2005 року;

відповідача: Дмитрик В.К. дов. № 931/02-12 від 20.10.2006 року;

третьої особи: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Держава" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А. ) від 01 березня 2007 року у справі № 2-8/1276-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Держава" (вул. Космонавтів, 7-8, смт.Форос, м. Ялта, АР Крим, 98690)

до  Фороської селищної ради (вул. Космонавтів, 3, смт.Форос, м.Ялта, АР Крим, 98690)

3-тя особа -  Ялтинський гірсько-лісовий природний заповідник  (вул. Долосське шосе, смт.Масандра, м.Ялта, АР Крим, 98650)

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 01.03.2007 року у справі № 2-8/1276-2007А у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Держава" до Фороської селищної ради про скасування рішення Фороської селищної ради № 2 від 16.10.2006 року „Про розгляд  звернень ТОВ „Держава” по затвердженню проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,1656 га та надання його в оренду для будівництва та обслуговування придорожнього ресторану” відмовлено.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції встановив, що в період 2001-2002 років Фороською селищною Радою були прийняті рішення „Про дозвіл ТОВ „Держава” підготовки матеріалів попереднього погодження міста розміщення об'єкту та його розміру по наданню земельної ділянки в оренду для будівництва придорожнього ресторану” та „Про затвердження ТОВ „Держава” матеріалів попереднього погодження та дозволу на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га про надання його для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос”. Однак, встановивши, що відповідно до довідки Ялтинського горно-лісного Природного заповідника, місцезнаходження земельної ділянки, яка мала бути виділена позивачеві для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СПМ СКК „Форос”, входить в границі Ялтинського горно-лісного Природного заповідника, Фороською селищною радою були скасовані попередні власні рішення та відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю „Держава” в затвердження проекту відведення земельної ділянки. Господарський суд АР Крим визнав такі доводи обгрунтованими, що з`явилось підставою для відмови позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим, товариство з обмеженою відповідальністю „Держава” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції невірно вивчено обставини справи, доводи відповідача про входження спірної земельної ділянки до меж Ялтинського горно-лісного Природного заповідника належними доказами не підтверджено. Позивач вважає, що факт попереднє надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки свідчить про знаходження такої ділянки у комунальній власності, а оскаржуване рішення Фороської селищної ради № 2 від 16.10.2006 року є таким, що суперечить положенням земельного законодавства та законодавства про місцеве самоврядування.

Представник відповідача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи сповіщався належним чином ухвалами та повістками від 23.05. та 11.06.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника.

З причини відпустки судді Котлярової О.Л., на підставі розпорядження в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Ткаченко М.І.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги, правомірність заявлених позовних вимог та, у зв`язку з цим, необхідність скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 01.03.2007 року виходячи з наступного.

12.01.2001 року на 23-ї сесії 23-го скликання Фороської селищної Ради було прийнято рішення № 5 „Про дозвіл ТОВ „Держава” підготовки матеріалів попереднього погодження міста розміщення об'єкту та його розміру по надання земельної ділянки для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту автодороги до гаражу СМП СКК „Форос” в смт. Форос” (а.с.31).

Зазначеним рішенням було вирішено дозволити товариству з обмеженою відповідальністю „Держава” підготовку матеріалів попереднього узгодження міста розміщення об'єкту та його розміру по наданню земельної ділянки в оренду для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту автодороги до гаражу СМП СКК „Форос”, а також зобов`язано ТОВ „Держава” виконати підготовку матеріалів у відповідності з вимогами земельного законодавства та надати до селищної ради для прийняття рішення.

Рішення Фороської селищної Ради № 5 від 12.01.2001 року було прийнято відповідно до статей 9, 34 Земельного кодексу України 1991 року.

01.01.2002 року набрав чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу Х Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Клопотання  і заяви щодо відведення земельних ділянок, не вирішені на момент введення в дію цього Кодексу, реалізуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції у  порядку та з додержанням вимог цього Кодексу.

Частинами 1, 3 статті 124 Земельного кодексу України 2001 року встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу  місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною 5 статті 123 Земельного кодексу України, відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

06.03.2002  року на 34-ї сесії 23-го скликання Фороської селищної ради було прийнято рішення № 14 „Про затвердження ТОВ „Держава” матеріалів   попередніх погоджень дозволів на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га по наданню його для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос” (а.с.16).

Вказаними рішенням вирішено затвердити товариству з обмеженою відповідальністю „Держава” матеріали попередніх узгоджень по будівництву придорожнього ресторану, а також дозволити ТОВ „Держава” складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га по наданню його для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос”.

Судовою колегією встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю „Держава” були отримані такі висновки та дозволи:

-          Акт технічного обслідування лісних площ, які відводяться зі складу державного лісного фонду від 01.12.1999 року (а.с.27-зворот) ;

-          Висновок № 69/01-20 виданий від 16.02.2001 року Республіканський комітетом з охорони та використання пам'яток історії та культури про можливість відводу земельної ділянки  (а.с.19);

-          Висновок Управління головного архітектору Ялтинського виконавчого комітету від 2001 року про можливість закріплення земельної ділянки (а.с.23);

-          Акт вибору та обстеження земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 15.02.2002 року (а.с.32-34);

-          Лист Управління екологічної інспекції південно-кримського регіону № 458-2 від 13.03.2002 року (а.с.20);

-          Висновок Алупкінської міської санітарно-епідеміологічної станції щодо відведення земельної ділянки під забудову № 02-839 від 24.05.2002 року (а.с.18);

-          Акт обстеження зелених насаджень, що приймаються на відповідальне зберігання від 14.06.2002 року (а.с.26 - зворот);

-          Висновок державної землевпорядної експертизи від 20.09.2002 року № 1565К-25/165, затвердженого головою Рескомзему АР Крим від 23.09.2002 року (а.с.15)

-  висновок Ялтинського міського управління земельних ресурсів, яким вирішено передати в оренду ТОВ „Держава” земельну ділянку загальною площею 0,1253 га, розташовану за адресою: смт. Форос, в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос" для будівництва придорожнього ресторану з земель Фороської селищної Ради не переданих у приватну власність та не наданих у постійне користування в межах населених пунктів (строка 12.3, шифр 96) в тому числі по угіддям: „відкриті землі без рослинного покрову або з незначним рослинним покровом (гр. 67 форми 6-зем) (а.с.17);

Відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання  висновку  державної землевпорядної   експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної  адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

На підставі наведених вище обставин, судовою колегією встановлено, що збоку товариства з обмеженою відповідальністю „Держава” виконані вимоги земельного законодавства щодо погодження проекту відводу земельної ділянки.

Після вищевказаних етапів оформлення земельної ділянки позивач листами: № 4 від 19.07.2005 року, № 1 від 19.09.2005 року, № 7 від 17.10.2005 року, № 8 від 26.12.2005 року та № 1 від 21.02.2006 року просив Фороську селищну Раду затвердити проект землеустрою по відводу земельної ділянки площею 0,1656 га під будівництво придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу санаторію „Форос” для укладення довгострокового договору оренди.

Фороською селищною радою листами № 875/02-12 від 03.08.2005 року, № 1010/0212 від 29.09.2005 року, № 1069/0212 від 20.10.2005 року, № 16/02-12 від 10.01.2005 року, № 280/02.12 від 21.03.2006 року було надано відповіді на листи - запити позивача та зазначено, що вказані звернення ТОВ „Держава” розглянуті на черговій 45-й сесії 4-го скликання Фороської селищної ради від 28.12.2005 року, проте рішення по даним питанням не прийняті більшістю голосів.

В подальшому, 16.10.2006 року 7-ою сесією 5-го скликання Фороської селищної ради було прийнято рішення № 2 „Про  розгляд  звернень  ТОВ „Держава” по затвердженню проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,1656 га та надання його в оренду, для будівництва та обслуговування придорожнього ресторану за адресою: смт. Форос, по вул. Северная в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос” (а.с.10).

На підставі вказаного рішення Фороською селищною радою вирішено:

- відмовити ТОВ „Держава” у затверджені проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,1656 га та наданню земельної ділянки в оренду.

- відмінити рішення 2З-ї сесії 23-го скликання Фороської селищної Ради за №5 від 12.01.2001 року „Про дозвіл ТОВ „Держава” підготовки матеріалів попереднього погодження міста розміщення об'єкту та його розміру по наданню земельної ділянки в оренду для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту авто дороги до гаражу СМП СКК „Форос” в смт. Форос”;

- відмінити рішення 34-ї сесії 23-го скликання Фороської селищної Ради за №14 від 06.03.2002 року „Про затвердження ТОВ „Держава” матеріалів попереднього погодження та дозволу на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га про надання його для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СМП СКК „Форос”.

При цьому, підставою прийняття Фороською селищною радою оскаржуваного рішення № 2 від 16.10.2006 року, з`явився лист Ялтинського гірсько-лісового природного заповіднику в якому зазначається, що згідно документів лісоустрою та матеріалів інвентаризації земель ЯГЛПЗ в адміністративних межах Фороської селищної Ради земельна ділянка, на яку складений проект відводу ТОВ „Держава” площею 0,1656 га, знаходиться в межах Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника, а саме кв.1. вид 16 Оползневского л-ва (а.с.54).

Надаючи праву оцінку діям Фороської селищної ради з приводу прийняття оскаржуваного рішення, судова колегія виходить з того, що згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності  свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 53 Закону України „Про природно-заповідний фонд України”, рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України. Суд першої інстанції вірно зазначив, що норма частини 1 статті 51 вказаного Закону стосується також і зміни меж природних заповідників.

Згідно з пунктом 5 Перехідних положень Лісового Кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Судом першої інстанції також зроблено посилання на статтю 2 Указу Президента України від 12.12.2005 року № 780/2005 „Про внесення змін до Указу Президента України від 17.12.2002 року № 1180 та скасування Указу Президента України від 18.10.2004 року № 1258”, якою скасовано Указ Президента України від 18.10.2004 року № 1258 (1258/2004) „Про затвердження меж Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника”.

Так, Указом Президента України № 1258 від 18.10.2004 року „Про затвердження меж Ялтинського горно-лісного Природного заповідника” передбачалось:

1. Затвердити межі Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника відповідно до результатів інвентаризації його земель, проведеної Державним комітетом України по земельних ресурсах, загальною площею  14176  гектарів, визначеною постановою Ради Міністрів Української РСР від 20 лютого 1973 року № 84.

2. Раді міністрів Автономної Республіки Крим забезпечити:

- вирішення в установленому порядку разом з Державним комітетом України по земельних ресурсах відповідно до результатів проведеної інвентаризації питань винесення в натуру (на місцевості) меж території  Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника, виготовлення та видачу зазначеному заповіднику Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою;

- затвердження результатів інвентаризації земель Південного берега    Криму, видачу землевласникам і землекористувачам відповідних державних актів та укладення в установленому  порядку договорів оренди землі.

3. Державному комітету лісового господарства України забезпечити розроблення Проекту організації території Ялтинського гірсько-лісового  природного заповідника та охорони його природних комплексів  і  подати  цей  Проект на затвердження Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Пунктом 2 Указу Президента України від 12.12.2005 року № 780/2005 було скасовано наведений вище Указ Президента України № 1258 від 18.10.2004 року „Про затвердження меж Ялтинського горно-лісного Природного заповідника”, Кабінету Міністрів  України  поручено внести у двомісячний строк пропозиції  щодо впорядкування меж Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника.

Відповідачем, в порядку частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано суду доказів нового впорядкування меж Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника.

Частиною 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами  доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судова колегія вважає, що доводи відповідача на входження спірної земельної ділянки до меж Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника лише тоді можуть бути обгрунтованими, коли такі доводи будуть зроблені із посиланням  на належні докази, а саме:

- винесені в натуру (на місцевості), відповідно до результатів проведеної інвентаризації, межі території Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника,

- виготовлений Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою,

- розроблений Державним комітетом лісового господарства України Проект організації території Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника, тобто посиланням на ті документи, наявність яких передбачена Указом Президента України, що діяв в період з 2002 по 2005 роки.

Однак, відповідачем, у підтвердження власної позиції, належних доказів суду не надано.

При цьому, судова колегія вважає безпідставним прийняття судом першої інстанції у якості доказу у справі планшету №1 лісовпорядкування 1999 року, згідно з яким спірна земельна ділянка повністю входить до земель Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника - виділ 16, оскільки такі матеріали є лише вільним графічним зображенням, вони не розроблялись Державним комітетом лісового господарства України, з їх змісту не вбачається можливим встановити фактичні межі Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника, а також розташування спірної земельної ділянки.

Посилаючись та факт скасування Указу Президента України № 1258 від 18.10.2004 року „Про затвердження меж Ялтинського горно-лісного Природного заповідника”, господарським судом не досліджено питання фактичної можливої зміни меж Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника та, як наслідок не досліджено питання фактичного входження або не входження спірної земельної до складу Ялтинського гірсько-лісового природного заповідника.

У зв`язку з цим, судом апеляційної інстанції приймається до уваги той факт, що 21.02.2001 року Директором Ялтинського горно-лісного Природного заповідника було видано товариству з обмеженою відповідальністю „Держава” довідку, із змісту якої вбачається, що місцезнаходження земельної ділянки, яка   виділяється для будівництва придорожнього ресторану в районі повороту дороги до гаражу СПМ СКК „Форос” згідно рішення Фороської селищної Ради №5 від 12.01.2001 року, не входить в границі Ялтинського горно-лісного Природного заповідника (а.с.22). Судова колегія також звертає увагу на той факт, що вказану довідку було видано в період дії Указу Президента України № 1258 від 18.10.2004 року „Про затвердження меж Ялтинського горно-лісного Природного заповідника”.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку про необгрунтоване посилання господарського суду АР Крим на норму статті 33 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року щодо заборони на вилучення особливо цінних продуктивних земель, оскільки входження спірної ділянки до таких земель є недоведеним.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єктів владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, зобов`язання відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Встановивши, що така підстава для винесення Фороською селищною радою оскаржуваного рішення № 2 від 16.10.2006 року, як входження спірної земельної ділянки до границь Ялтинського горно-лісного Природного заповідника, є необгрунтованою, інші підстави для відмови позивачеві у затвердженні проекту відведення земельної ділянки є відсутніми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неповноту дослідження судом першої інстанції фактичних обставин справи та про обгрунтованість позовних вимог.

Пунктами 1, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до частини 3 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Оскільки заявлені в суді першої інстанції позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Держава” полягають у скасуванні рішення Фороської селищної ради № 2 від 16.10.2006 року, то у судової колегії відсутні правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги про визнання неправомірною бездіяльності Фороської селищної ради, а також про її зобов`язання затвердити проект землеустрою та укласти договір оренди земельної ділянки.

Частиною статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 198 п.3, 202 п.п.1, 4, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Держава” задовольнити частково.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 01 березня 2007 року у справі № 2-8/1276-2007А скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Держава” задовольнити.

Скасувати рішення Фороської селищної ради № 2 від 16.10.2006 року „Про розгляд  звернень ТОВ „Держава” по затвердженню проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,1656 га та надання його в оренду для будівництва та обслуговування придорожнього ресторану”.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю „Держава” з Державного бюджету міста Сімферополя 85,00 грн. держмита.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді