КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2007                                                                                           № 9/83

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Гамеліков С.О. - за дов

від відповідача - Литвин П.В. - за дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом"янського району м. Києва"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.04.2007

у справі № 9/83

за позовом                               Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом"янського району м. Києва"

до                                                   Державної податкової адміністрації в Київській області

про                                                  стягнення 41 097,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2007р. у справі №9/83 повністю відмовлено у позові Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них” Солом’янського району міста Києва до Державної податкової адміністрації Київської області  про стягнення 37 790,40грн.-основного боргу, 3 306,63 грн.-пені.

Позивач, не погодившись з рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського  апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов  у повному  обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення не відповідає чинному законодавству.

Зокрема, апелянт  звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.ст. 875, 882 ЦК України замовник зобов’язаний організувати і здійснити прийняття робіт та оплатити їх;одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Зволікання відповідача від підписання актів виконаних робіт форми № КБ-2в та їх оплати свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача, порушення  відповідачем ст.530 ЦК України щодо строків виконання зобов’язання, який настав 12.09.06р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія установила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача 37 790,40 грн.- основного боргу та 3 306,63 грн.- пені за період з 12.09.06р. по 05.03.07р. за Договором підряду №105 від 12.07.2006р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що  він, як підрядник,  виконав за договором підряду № 105 від 12.07.2005р.для відповідача (замовника) роботи по ремонту асфальтобетонного покриття дворової частини по вул.Народного Ополчення, 5а (місцезнаходження відповідача)  на загальну суму 59 360,40 грн., що знайшло своє підтвердження у складених Актах виконаних робіт №360 і №361 від 01.09.2006р. ( форми №КБ-2в) із зазначенням фактичного обсягу і вартості виконаних робіт.

Однак відповідач  в порушення п.6 Договору відмовився від прийняття виконаних робіт та підписання актів виконаних робіт, які пунктом 5 договору сторони визначили підставою для здійснення розрахунків за  договором, і  які замовником частково сплачені в сумі 21 570,00грн. 31.07.06р.( банківська виписка за 31.07.2006р.) і отже відповідачем порушені вимоги ст.ст.853,854,882 ЦК України.

Позивач стверджує, що за відповідачем виникла заборгованість в сумі 37 790,40грн., яка залишилась замовником непогашеною до цього часу і, крім того, відповідно до пункту 11 договору відповідачу нарахована пеня у зв’язку з  простроченням платежу за період з 12.09.06 по 05.03.07р. - за 175 днів  на залишок основного боргу 37 790,450 грн. за кожен день прострочення платежу

Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач (підрядник) не виконав зазначені у пункті 7 Договору обов’язкові умови договору, чим порушив договірні зобов’язання та, крім того, вважає хибним твердження позивача  про те, що замовник (відповідач) ухилявся майже протягом п’яти місяців з вересня 2006р. по січень 2007р. від виконання своїх зобов’язань, що не відповідає обставинам справи.

Крім того, відповідач  наполягає на тому, що сам позивач, ігноруючи умови договору, зволікав з наданням актів приймання – здачі робіт, не уточнив фактичний обсяг робіт і не відкоригував фактичну вартість робіт із замовником, тобто своєю бездіяльністю та неналежним виконанням зобов’язання, порушив умови пунктів 2.5 та 7 спірного договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів підстави своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позову, як в частині стягнення основного боргу 37 790,40 грн., так і в частині стягнення пені 3 306,63грн., в позові належить відмовити, з огляду на наступне:

Частиною 1 ст.875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик ( фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ст.ст.525,526,530,629 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов’язання є його невиконання чи виконання в порушення умов, визначених змістом зобов’язання.

Як свідчать матеріали справи, 12.07.2006р. між відповідачем (замовник) та позивачем (підрядник)  був укладений Договір підряду №15 на виконання робіт по ремонту асфальтобетонного покриття дворової частини по вул.Народного Ополчення5а згідно проектно-кошторисної документації.

Відповідно до пункту 2 Договору сторони визначили строк виконання робіт – липень-серпень 2006р., а відповідно до пункту 3 вартість робіт є орієнтовною і складає

71,9 тис. грн. з ПДВ.

Пунктом 6 Договору передбачено, що підписання Актів виконаних робіт замовником (відповідачем) здійснюється протягом 5-ти днів після пред’явлення їх підрядником (позивачем), а у разі відмови замовником від підписання актів виконаних робіт, останній надає свої пропозиції в письмовій формі у 72-х годинний термін з моменту надання актів.

Позивач стверджує, що відповідно до умов договору належним чином виконав роботи відповідної якості та в строк, передбачений п.2 Договору і з боку замовника не було ніяких зауважень, виявлених відступів, за винятком, що фактичний обсяг робіт і відповідно їх вартість виявилися меншими від передбачуваних, а саме, в сумі 59 360,40грн., про що  складені акти виконаних робіт №360 № 361 за вересень 2006р. форми  №КБ-2.

Однак, пункт 7 Договору визначає, що „в зв’язку з тим, що обсяги робіт визначені по попередній документації, „підрядник” по згоді із „замовником” після виконання робіт уточнює фактичний обсяг робіт і коригує фактичну вартість робіт”, і отже за даним договором на підрядника покладено обов’язок після виконання робіт уточнювати фактичний їх обсяг та з урахуванням цього коригувати фактичну вартість робіт.

Таким чином, даним пунктом визначено подію, з настанням якої зобов’язання, які покладені договором на підрядчика, будуть вважатися виконаними.

Листом  № 250/10/10-026 від 24.02.2007р. відповідач надав відповідь на претензію позивача №50 від 23.01.2007р., в якій посилався на невиконання саме позивачем договірних зобов’язань (п.7 Договору) щодо обов’язку останнього після виконання робіт уточнювати їх фактичний обсяг та з урахуванням цього коригувати фактичну вартість робіт.

Крім того, матеріали справи свідчать про те,  що відповідач здійснив лише часткову оплату за спірним Договором в сумі 21 570,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 31.07.2007р., яку позивач у претензії визнав як  авансовий платіж згідно п.4 договору, але згідно з п.4 Договору сторони визначили обов’язок замовника (відповідача)   „ до початку робіт … для придбання будівельних матеріалів та оплати послуг механізмів і транспорту сплатити аванс у розмірі 50% від вартості робіт”.

Враховуючи визначену сторонами у п.3 Договору орієнтовну вартість робіт у сумі 71, 9 тис. грн. (з ПДВ), аванс у розмірі 50% від вартості робіт мав становити 35 950,00 грн.

Таким чином, позивач розпочав виконувати роботи без отримання зумовленого  п.4 договору розміру авансу і не надав жодного доказу  на підтвердження  виконання відповідачем п.4 Договору щодо сплати визначеної в ньому авансової суми та наявності у позивача  підстав для початку робіт за договором.

Відповідно до спільного наказу Державного комітету статистики України  та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21 червня 2002р. №237/5 „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” такими типовими формами є № КБ-2в „Акт приймання виконаних підрядних робіт” та №КБ-3 „Довідка про вартість виконаних підрядних робіт” і отже є належними доказами, що підтверджують факт виконання підрядних робіт та їх вартість.

Акти виконаних робіт №360 та №361 від 01.09.2006р., які подав позивач на підтвердження своїх позовних вимог, не можуть вважатись належними доказами виконання позивачем підрядних робіт відповідно до Договору  та підтвердженням  виникнення заборгованості  у відповідача перед позивачем, оскільки акти не підписані уповноваженим представником відповідача і, до того ж, пунктом 5 договору сторони визначили акти форми №КБ-2, які мають бути двохсторонніми, підставою для здійснення розрахунків.

Згідно ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не  можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не доведено виконання ним своїх договірних зобов’язань відповідно  до умов договору, а отже у позивача не виникло  право на  стягнення з відповідача заборгованості  відповідно до визначних ним предмета та  підстав стягнення  41 097,03 грн. за договором підряду №105 від 12.07.2006р.

Оскільки не підлягає стягненню сума основного боргу 37 790,40 грн., то і в частині стягнення 3 306,63 грн. – пені, як похідної від основного боргу, також належить в позові відмовити.

За таких обставин,  апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2007р. у справі №9/83 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства „Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом’янського району”  - без задоволення.

2.Матеріали справи № 9/83 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

26.06.07 (відправлено)