ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

05.03.07                                                                                           Справа  № 16/307

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Гнатюк Г.М.,

при секретарі   Ковалишин Ю.,

з участю представників:

від позивача      з»явився,

відповідача       не з»явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м.Ужгороді, м.Ужгород

на постанову господарського суду Закарпатської області від 20.11.2006 року, суддя О.В.Васьковський, в справі № 16/307,

за позовом дочірнього підприємства «Ужгороднафтопродукт», м.Ужгород

до відповідача  державної податкової інспекції у м.Ужгороді, м.Ужгород

про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових санкцій) від 30.06.06 №/0 та від 11.08.06 №/2,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Закарпатської області від 20.11.2006 року задоволено позов дочірнього підприємства «Ужгороднафтопродукт»до державної податкової інспекції у м.Ужгороді та визнано нечинними  рішення від 30.06.06 №/0 та від 11.08.06 №/2 про застосування до позивача фінансової санкції в сумі 81334 грн. за невідповідність готівки в касі.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом безпідставно застосовано штрафні санкції до позивача за вказане порушення, оскільки кошти, на які виявлено невідповідність, отримані не в результаті розрахункових операцій та вони не є коштами підприємства, отриманими в касу від позареалізаційних надходжень, а фактично належали працівнику АЗС №1 гр. Махмутову О.Ю., що підтверджується документальними доказами.

В апеляційній скарзі скаржник(відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з»ясування судом обставин справи, апелюючи тим, що спірне рішення прийняте на підставі акту, яким зафіксовано факт невідповідності  сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на 16266,8 грн., що підтверджується поясненнями  від 08.06.2006 року старшого помічника оператора  АЗС №1 Махмутова О.Ю. про знаходження спірних коштів на місці проведення розрахунків..

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що спірні кошти були особистими коштами помічника оператора  АЗС №1 Махмутова О.Ю., оскільки згідно Порядку реєстрації, опломбування та застосування РРО за товари (послуги) унесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» чи «службова видача», що в спірному випадку відсутнє.

Скаржник також покликається на визначення поняття місця проведення розрахунків, передбаченого ст.2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке в спірному випадку відповідає  місцю, де знаходились спірні кошти, оскільки згідно ату перевірки вони були забрані оператором з місця, на якому  знаходився РРО, за яким проводились розрахунки із споживачами. При цьому скаржник зазначає, що на місці проведення розрахунків не можуть знаходитись інші кошти, ніж ті, що зазначені в звіті РРО.

У запереченнях на апелційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що сума готівкових коштів 16266,00 грн., на яку під час перевірки виявлено невідповідність сумі зазначеній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій є власністю працівника автозаправного комплексу Махмутова О.Ю. і не належать ДП „Ужгороднафтопродукт”. При цьому позивач зазначає, що Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не передбачено прямої заборони на зберігання касиром власних грошей на місці проведення розрахунків. Підтвердженням відсутності порушень позивачем вимог вказаного закону є також відсутність порушень при здійсненні замірів ПММ у всіх резервуарах АЗС №1,  що зафіксовано актом перевірки.

В судове засідання представник скаржника не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, а суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін з їх участю на засіданні, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття рішення від 30.06.06 №/0, згідно якого на підставі п.11 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та ст.22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі  81334,00 грн., є виявлений актом перевірки від 08.06.06 за №018171 щодо контролю за здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності в господарській одиниці позивача –АЗС №1, за адресою м. Чоп, вул. Ужгородська, 9  факт порушення позивачем п.13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (реєстр. №) на 16266,80 грн. На місці проведення розрахунків знаходились 52078,00 грн. готівкових коштів, а в денному звіті, надрукованому під час проведення перевірки реєстратором розрахункових операцій за реєстраційним номером №, зазначена сума готівкових коштів 35811,20 грн.

За результатами  оскарження вказаного рішення в адміністративному порядку податковим органом його залишено без змін, в результаті чого прийнято рішення від 11.08.06 №/2 про  застосування аналогічної  фінансової санкції з визначенням нового граничного строку сплати, яке також є предметом спору в даній справі.

Проте, зроблені податковим органом висновки в акті перевірки не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.22 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Разом з тим, з аналізу положень вказаного закону випливає, що невідповідність коштів на місці розрахунків повинна бути наслідком невиконання позивачем обов’язків, покладених на нього розділом ІІ „Порядку проведення розрахунків” цього закону. Зокрема, пункт 1 статті 3  Закону  №265/95-ВР визначає, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі  (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,  опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до п.12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та акту перевірки, податковим органом здійснювались  заміри ПММ у всіх резервуарах АЗС №1, внаслідок яких порушень в діяльності позивача не встановлено. Відсутні докази порушення позивачем обов’язку з проведення розрахункових операцій не на повну суму покупки, здійснення продажу лише тих товарів, які  відображені в обліку за місцем реалізації.

У відповідності до вимог ст.71 КАСУ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З пояснень позивача вбачається, що спірна сума 16266,00 грн. складається з двох сум: 6266,00 грн. та 10000,00 грн. Сума коштів 6266,00 грн. оператором Махмутовим О.Ю. на початок зміни була зареєстрована в Журналі реєстрації власної готівки операторів та помічників АЗС №1 як власна готівка, яка знаходилася в четвертому ящику стола разом з чеками, журналами і касовими стрічками, окремо від розрахункових коштів РРО, що знаходилися  у верхній шухляді столу, яка закривається на ключ, відповідно до наказу ДП „Ужгороднафтопродукт” від 13.01.06 за №19. Сума коштів 10000,00 грн., яка на момент перевірки перебувала у задній кишені штанів оператора Махмутова О.Ю. в банківській упаковці з відповідними печатками та написами. Вказані обставини підтвердженні письмовими поясненнями Махмутова О.Ю. та інших працівників АЗС №1: Климчик В.В. мешканця м.Чоп, пр-кт Залізничників,3/83; Камінського В.А. мешканця м. Чоп, вул. Шкільна, 13/2, Пушака І.Я. мешканця м. Ужгород, вул. Капушанська, 161/1 кв.13; Берна Ч.Д. мешканця Ужгородського р-ну, с. Червоне, вул. 60 р. Жовтня 9.

Отже, судом першої інстанції правильно прийнято в якості доказів наведені пояснення позивача, що спірні кошти отримані не в результаті розрахункових операцій та не є коштами підприємства, отриманими в касу від позареалізаційних надходжень, а фактично належать працівнику АЗС №1 гр. Махмутову О.Ю., що свідчить про безпідставність застосування податковим органом штрафних санкцій за невідповідність готівки в касі.

З наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та визнання нечинними  рішень рішення від 30.06.06 №/0 та від 11.08.06 №/2, оскільки податковим органом не доведено порушення позивачем п.13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського суду Закарпатської області від 20.11.2006 року в справі за номером 16/307 залишити без змін, а апеляційну скаргу  державної податкової інспекції у м.Ужгороді –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Г.М.Гнатюк