КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25.04.07 р.          № 40/14-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:            Зубець Л.П.

Лосєва  А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Князьський О.С., дов. б/н від 15.06.2006р.

відповідача:                        Колбасов Ю.О., дов. № 6/9/10-025 від 09.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 30.01.2007

у справі № 40/14-А  (Смірнова Л.Г.)

за позовом           Приватне підприємство "Офір"

до           Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва

про          визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 30.01.2007р. у справі № 40/14-А позов задоволено повністю. Визнано дії Державної податкової служби Святошинського району м. Києва щодо відмови у погашенні податкових векселів № 149202 від 01.11.2006р., № 149203 від 01.11.2006р., № 149207 від 02.11.2006р., № 149209 від 02.11.2006р., № 149208 від 02.11.2006р., № 149222 від 02.11.2006р., № 149210 від 02.11.2006р., № 149206 від 02.11.2006р. № 14205 від 02.11.2006р., № 149204 від 02.11.2006р., № 14213 від 22.11.2006р., № 149214 від 22.11.2006р., № 149215 від 22.11.2006р., емітованих Приватним підприємством “Офір” шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування протиправними. Зобов’язано Державну податкову службу Святошинського району м. Києва провести погашення податкових векселів № 149202 від 01.11.2006р., № 149203 від 01.11.2006р., № 149207 від 02.11.2006р., № 149209 від 02.11.2006р., № 149208 від 02.11.2006р., № 149222 від 02.11.2006р., № 149210 від 02.11.2006р., № 149206 від 02.11.2006р. № 14205 від 02.11.2006р., № 149204 від 02.11.2006р., № 14213 від 22.11.2006р., № 149214 від 22.11.2006р., № 149215 від 22.11.2006р., емітованих Приватним підприємством “Офір” шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування та направлення на адресу Приватного підприємства “Офір” повідомлення про проведення погашення вищезазначених векселів. Заходи щодо забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2006р. скасовано. Стягнуто з державного бюджету України на користь Приватного підприємства “Офір” 3,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 30.01.2007р. у справі № 40/14-А та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Представник позивача надав заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва у справі № 40/14-А від 30.01.2007р. без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує та вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просить суд постанову місцевого суду залишити в силі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

ПП «Офір» є платником податку на додану вартість, зареєстроване платником ПДВ з 10.06.2004 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість від 23.09.2005 р. №36392865 серії НБ № 21972, індивідуальний податковий номер 79.

За період з 01.11.2006 р. по 22.11.2006 р. позивач здійснював господарські операції з імпорту каучука на митну територію України.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» та Порядком випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997 р. №1104, позивачем на суму податкового зобов'язання при імпорті товарів на митну територію України емітовано податкові векселя на загальну суму 1497382,08 грн. за період з 01.11.2006 р. по 22.11.2006 р., №149202 від 01.11.2006 р. на суму 93930,00 грн., №149203 від 01.11.2006 р. на суму 67629,60 грн., №149207 від 02.11.2006 р. на суму 126048, 00 грн., №149209 від 02.11.2006 р. на суму 72810,90 грн., №149208 від 02.11.2006 р. на суму 126048,00 грн., №149222 від 02.11.2006 р. на суму 115624,80 грн., №149210 від 02.11.2006 р. на суму 93930,00 грн., №149206 від 02.11.2006 р. на суму 101505,00 грн., №149205 від 02.11.2006 р. на суму 97076, 66 грн., №149204 від 02.11.2006 р. на суму 93930, 00 грн., №149211 від 06.11.2006 р. на суму 115140, 00 грн., №149212 від 07.11.2006 р. на суму 102717, 00 грн., №149213 від 22.11.2006 р. на суму 115624,80 грн., №149214 від 22.11.2006 р. на суму 87683,66 грн., №149215 від 22.11.2006 р. на суму 87683,66 грн.

Векселедержателем даних векселів є ДПІ Святошинського району у місті Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2006 р. позивач у порядку, визначеному п. 11.5 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», звернувся до відповідача з заявою №27/11-001 про погашення векселів шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування, яка підтверджена відповідачем.

29.11.2006 р. відповідач листом № 9177/10/15-444 відмовив позивачу у проведенні погашення податкових векселів шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування з посиланням на проведення службового розслідування управлінням відомчого контролю щодо факту перевірки сум бюджетного відшкодування співробітниками контрольно-перевірочної роботи та на виконання ДПІ Святошинського району в м. Києві вимог Методичних рекомендацій щодо порядку адміністрування податкових векселів, які видаються платниками ПДВ при імпорті товарів на митну територію України, що дає право податковому органу відмовити у проведенні погашення векселів шляхом заліку сум бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 1.16 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий вексель - це письмове безумовне грошове зобов'язання платника податку сплатити до бюджету відповідну суму коштів у порядку та терміни, визначені цим Законом, що підтверджене комерційними банками шляхом авалю, який видається платником на відстрочення сплати податку на додану вартість, що справляється при імпорті товарів на митну територію України.

Відповідно абзацу четвертого п. 11.5 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку може за самостійним рішенням достроково погасити виданий ним податковий вексель шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо порядку адміністрування податкових векселів, які видаються платниками ПДВ при імпорті товарів на митну територію України (лист ДПА України від 20.09.2006 р. № 17475/7/16-1517) підтверджена податковим органом сума бюджетного відшкодування сума податку на додану вартість, яка задекларована платником податку до відшкодування, обліковується в картці особового рахунку платника і підтверджена актом документальної невиїзної (камеральної) перевірки чи позапланової виїзної (документальної) перевірки.

Сума бюджетного відшкодування підтверджена відповідачем на підставі поданих позивачем декларацій по податку на додану вартість за період лютий - серпень 2006 року в розмірі 8745721,78 грн. та обліковується в картці особового рахунку ПП «Офір».

Згідно довідок ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 13.07.2006 р. №172/23-50/32854673 на суму 1349172,00 грн., від 26.09.2006 р. № 221/ 23-50/328546673 на суму 8213136,00 грн., які складені відповідачем за результатами виїзної позапланової перевірки позивача в липні та вересні 2006 року з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів, відповідачем підтверджена достовірність нарахування позивачем сум бюджетного відшкодування на суму 9562308,00 грн.

Статтею 1 Закону України «Про систему оподаткування» передбачено, що ставки механізм справляння податків і зборів, обов'язкових платежів не можуть встановлюватися або змінюватися іншими Законами України, крім законів про оподаткування. Закон України «Про податок на додану вартість» (преамбула) визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Відповідно до п. 11.4 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» зміни порядку оподаткування податком на додану вартість можуть здійснюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону окремим законом з питань оподаткування цим податком. У разі якщо іншим законом, незалежно від часу його прийняття, встановлюються правила оподаткування цим податком, відмінні від зазначених у цьому Законі, пріоритет мають норми цього Закону.

Таким чином, посилання відповідача на Методичні рекомендації щодо порядку адміністрування податкових векселів, які видаються платникам ПДВ при імпорті товарів на митну територію України (лист ДПА України від 20.09.2006 р. № 17475/7/16-1517) як на підставу відмови позивачу у проведенні погашення векселів шляхом заліку сум бюджетного відшкодування не відповідає податковому законодавству України, що регламентує порядок випуску, обігу та погашення податкових векселів, а саме - нормам Закону України «Про податок на додану вартість», Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1997 р. №1104.

Крім того, Положення зазначених нормативних актів не містять обмежень, на які посилається відповідач, щодо проведення заліку та норм, які регламентують відмову у проведенні погашення векселів шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування, а тому дії відповідача виходять за межі повноважень, визначених Законом України «Про державну податкову службу в Україні»

Згідно з ст. 3 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і Законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Лист УПМ ДПА у м. Києві від 27.11.2006 р. № 5763/7/26-5115 містить загальну інформацію щодо проведення УПМ ДПА у м. Києві відпрацювання юридичних осіб, ПП “Укрспецзапчастина” та ПП “Офір” щодо законності формування останніми податкового кредиту за період з 01.01.2005р. по теперішній час і не може бути підставою обмеження прав позивача, шляхом внесення заборони на погашення податкових векселів лише на підставі вказівки УПМ ДПА у м. Києві.

Колегія Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові векселі № 149202 від 01.11.2006р., № 149203 від 01.11.2006р., № 149207 від 02.11.2006р., № 149209 від 02.11.2006р., № 149208 від 02.11.2006р., № 149222 від 02.11.2006р., № 149210 від 02.11.2006р., № 149206 від 02.11.2006р. № 14205 від 02.11.2006р., № 149204 від 02.11.2006р., № 149211 від 06.11.2006р., № 149212 від 07.11.2006р., № 14213 від 22.11.2006р., № 149214 від 22.11.2006р., № 149215 від 22.11.2006р. є непогашеними внаслідок протиправних дій відповідача.

Згідно з п. 1.16 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” сума, визначена у непогашеному векселі розглядається як податкова заборгованість, яка погашається у порядку, передбаченому законодавством для погашення податкового боргу.

У випадку, якщо платник податків з будь-яких причин не має можливості погасити заборгованість по векселю, така заборгованість визнається податковою заборгованістю банку-аваліста з проведенням відповідних процедур для забезпечення її стягнення, відповідно до абзацу третього пункту 11.5 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, комерційні банки зобов’язані оплатити податковий вексель у разі його непогашення платником податку.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують права позивача як платника податку на додану вартість на прийняття відповідно до п. 11.5 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість» самостійного рішення про дострокове погашення податкових векселів шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом і відповідач зобов'язаний провести погашення вищеназваних податкових векселів, шляхом проведення заліку сум бюджетного відшкодування та направлення на адресу позивача повідомлення про проведення погашення вищезазначених векселів.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва задоволенню не підлягає, а постанова Господарського суду міста Києва від 30.01.2007р. у справі № 40/14-А не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 198, п.4 ст. 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва залишити без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 30.01.2007р. № 40/14-А залишити без змін.

2. Матеріали справи № 40/14-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Мартюк А.І.

Судді

Зубець Л.П.

Лосєв  А.М.