ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.02.07                                                                                           Справа  № 5/2342-25/253

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

За участю представників сторін:

від скаржника (відповідача) –Рождественська Л.П., Вітик О.Д.

від позивача: не з’явився .

Розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова від 11.01.2007 року вих.№274/10-008

на постанову господарського суду Львівської області від 13.11.2006 року, суддя Пазичев В.М.

у справі №5/2342-25/253-А,

за позовом Дочірнього підприємства «Енерготех», м.Львів

до відповідача Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/1 від 15.06.2006 року

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області 13.11.2006 року у справі №5/2342-25/253-А позов ДП «Енерготех»задоволено повністю, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення  №/1 від 15.06.2006 року.

Суд першої інстанції при ухваленні постанови виходив з наступного:

Податкове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, визнання нечинним та скасування якого є предметом позову, визначено у строки поза межами, вказаними у п. п. 15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, тобто після закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання позивачем податкової декларації за II квартал 2002 р. (№ 1209297 від 08.08.2002 р.). Крім того, суд першої інстанції вважає, що відповідачем не було прийнято відповідне податкове повідомлення про застосування штрафних санкцій в розмірі 20% (в сумі 6734 грн.40 коп.) відносно затримки від 31 до 90 календарних днів позивачем сплати узгодженого податкового зобов’язання по вказаній вище декларації в сумі 33672 грн. 00коп. Натомість, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 15.06.2006 р. №/1, яким визначено, що позивач  за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн. зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 20%. Однак, відповідачем не доведено наявність факту затримки позивачем на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн.

На думку господарського суду, само податкове повідомлення-рішення винесене з порушенням Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних(фінансових) санкцій, затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253 з наступними змінами та доповненнями, оскільки в ньому відсутні покликання на акт та норму Закону, якою визначено граничний термін сплати зобов'язання. Крім того податкове повідомлення-рішення прийняте не за формою, передбаченою в Додатку до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних(фінансових) санкцій, затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253 з наступними змінами та доповненнями.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ДПІ у Галицькому районі м. Львова подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Господарського суду від 13.11.2006 року по справі №5/2342-25/253А повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ДП “Енерготех” повністю.

Зокрема апелянт вказує на те, що податковим повідомленням-рішенням від 15.06.06 р. №/1 ДПІ у Галицькому районі м. Львова, на підставі підп. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі-Закон № 2181-ІІІ), за затримку на 36 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн. 00 коп. ДП “Енерготех” зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6734 грн. 40 коп. У спірному податковому повідомленні-рішенні помилково вказано, що штрафну санкцію визначено за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Згідно декларації по ПДВ за II квартал 2002 року, поданої позивачем до ДПІ у Галицькому районі, позивачем визначено 33672 грн. 00 коп. податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду.

Позивач до 19 серпня 2002 року включно зобов'язаний був самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, визначену в податковій декларації

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України за №1270 від 26.09.2001 року, згідно Протокольного рішення (схеми) за №13-139 від 24.09.2002 року про проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податків, погодженого з Державною податковою адміністрацією у Львівській області та Управлінням Державного казначейства у Львівській області, підприємство-кредитор (ДП “Енерготех”), яке має заборгованість з платежів до державного бюджету у сумі 33672 грн. на підставі довідки від 20.09.2002 року за №46 ДПІ у Галицькому районі м. Львова, перераховує протягом одного операційного дня отримані кошти на рахунок, визначений територіальним органом Державного казначейства, і відображає їх в обліку як погашення дебіторської заборгованості з платежів до державного бюджету.

А тому, враховуючи наведені обставини та погодження Протокольного рішення (схеми) №13-139 з Управлінням Державного казначейства у Львівській області лише 20.09.2002 року -- поза межами строку сплати податкового зобов'язання, слід вважати, що платник податків не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом визначених законодавством граничних строків сплати.

В даному випадку має місце застосування штрафних санкцій за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, протягом граничних строків, визначених згаданим Законом.

Отже, строк давності, передбачений підп.15.1.1 п.15.1 ст.15 згаданого Закону, як вбачається з наведеної норми, на такі податкові правовідносини не розповсюджується.

Представники скаржника (відповідача) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили скасувати постанову Господарського суду від 13.11.2006 року по справі №5/2342-25/253А повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ДП “Енерготех” повністю.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

Згідно декларації по ПДВ за II квартал 2002 року, поданої позивачем до ДПІ у Галицькому районі, позивачем визначено 33672 грн. 00 коп. податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду.

Постановою Кабінету Міністрів України за №1270 від 26.09.2001 року затверджено Порядок проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку (був чинним на момент спірних правовідносин), відповідно до якого проводиться відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку.

На виконання згаданої Постанови, згідно Протокольного рішення (схеми) за №13-139 від 24.09.2002 року про проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податків, погодженого з Державною податковою адміністрацією у Львівській області та Управлінням Державного казначейства у Львівській області, підприємство-кредитор (ДП “Енерготех”), яке має заборгованість з платежів до державного бюджету у сумі 33672 грн. на підставі довідки від 20.09.2002 року за №46 ДПІ у Галицькому районі м. Львова, перераховує протягом одного операційного дня отримані кошти на рахунок, визначений територіальним органом Державного казначейства, і відображає їх в обліку як погашення дебіторської заборгованості з платежів до державного бюджету.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону № 2181-ІП, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків, як передбачено абзацом 1 підп.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж Закону, зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті, 4 цього Закону для подання податкової декларації.

За таких обставин, позивач до 19 серпня 2002 року включно зобов'язаний був самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, визначену в податковій декларації.

Враховуючи наведені обставини та погодження Протокольного рішення (схеми) №13-139 з Управлінням Державного казначейства у Львівській області лише 20.09.2002 року -- поза межами строку сплати податкового зобов'язання, слід вважати, що платник податків не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом визначених законодавством граничних строків сплати.

Згідно підп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податковим повідомленням-рішенням від 15.06.06 р. №/1 ДПІ у Галицькому районі м. Львова, на підставі підп. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі-Закон № 2181-ІII), за затримку на 36 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн. 00 коп. ДП “Енерготех” зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6734 грн. 40 коп.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як передбачено підп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону № 2181-ІII, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації (що має місце в даному випадку), крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Податкова декларація, у відповідності до підп. „б" підп.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього ж Закону, подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює, у даній ситуації, календарному кварталу, - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п.5.1 ст.5 Закону № 2181-ІII, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Платник податків, як передбачено абзацом 1 підп.5.3.1 п.5.3 ст.5 цього ж Закону, зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті, 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно декларації по ПДВ за II квартал 2002 року, поданої позивачем до ДПІ у Галицькому районі, позивачем визначено 33672 грн. 00 коп. податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України за №1270 від 26.09.2001 року, згідно Протокольного рішення (схеми) за №13-139 від 24.09.2002 року про проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податків, погодженого з Державною податковою адміністрацією у Львівській області та Управлінням Державного казначейства у Львівській області, підприємство-кредитор (ДП “Енерготех”), яке має заборгованість з платежів до державного бюджету у сумі 33672 грн. на підставі довідки від 20.09.2002 року за №46 ДПІ у Галицькому районі м. Львова, перераховує протягом одного операційного дня отримані кошти на рахунок, визначений територіальним органом Державного казначейства, і відображає їх в обліку як погашення дебіторської заборгованості з платежів до державного бюджету.

Позивач вважає, що він своєчасно, тобто до виникнення у нього зобов'язання по сплаті податку на додану вартість, повідомив про проведення взаємозарахування зобов'язань з податку на додану вартість.

Враховуючи правову позицію позивача суд, даючи оцінку таким міркуванням останнього, виходив із згаданого Порядку проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено порядок здійснення розрахунків, яким передбачено сукупність дій учасників проведення розрахунків щодо відшкодування сум податку на додану вартість у частині, що належить зарахуванню на поточний рахунок платника податку, і лише за наявності виконання всіх передбачених цим пунктом дій можна вважати заборгованість погашеною.

А тому, враховуючи наведені обставини та погодження Протокольного рішення (схеми) №13-139 з Управлінням Державного казначейства у Львівській області лише 20.09.2002 року -- поза межами строку сплати податкового зобов'язання, слід вважати, що платник податків не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом визначених законодавством граничних строків сплати.

Згідно підп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Слід зазначити, що в даному випадку має місце застосування штрафних санкцій за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, протягом граничних строків, визначених згаданим Законом.

Отже, строк давності, передбачений підп.15.1.1 п.15.1 ст.15 згаданого Закону на такі податкові правовідносини не розповсюджується, оскільки, не можна визначити його перебігу через відсутність регулювання порядку подання декларації, в якій би зазначалась сума штрафних санкцій за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених податковим законодавством.

Враховуючи наведене, податковим законодавством не визначено строку давності щодо застосування штрафної санкції за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання протягом граничних строків.

Поряд з цим, судом відзначено, що податкове повідомлення-рішення прийняте не за формою, передбаченою в Додатку до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних(фінансових) санкцій, затвердженого Наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253 з наступними змінами та доповненнями.

Однак, такі доводи судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки не пов'язуються з порушенням прав платника податку.

Також судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідачем не доведено наявність факту затримки позивачем на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн., оскільки в податковому повідомленні-рішенні, вказано за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн. позивач зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 20%.

Львівський апеляційний господарський суд не може погодитись із таким висновком суду з тих підстав, що матеріалами справи встановлено, що до Позивача за затримку на 36 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 33672 грн. 00 коп. застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі 6734 грн. 40 коп. Даний факт також підтверджується розрахунком штрафних (фінансових) санкцій та обліковою карткою платника податків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанову господарського суду Львівської області слід скасувати, а позові Дочірнього підприємства “Енерготех” відмовити.

Керуючись ст. ст. 195,196,198,202,205,207,209 п. 6.7 розділу VII КАС  України, суд,

постановив

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова від 11.01.2007 року задоволити.

Постанову господарського суду Львівської області від 13.11.2006 року в справі №5/2342-25/253-А –скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                       Якімець Г.Г.

Судді:                                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.