СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

22 травня 2007 року

Справа № 2-19/282-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився;

відповідача: Нукуліна
О.Ю., дов. № 7496/09-5 від 08.11.2006 р.;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Мокрушин В.І.) від 15 лютого 2007
року по справі № 2-19/282-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           управління Пенсійного фонду України в Центральному
районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (вул. Леніна,
17,Сімферополь,95001)

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду Автономної Республіки Крим від 15 лютого 2007 року у справі №
2-19/282-2007А суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1було відмовлено у
задоволені позовних вимог про скасування рішення.

Не погодившись з вказаною постановою
господарського суду першої інстанції, суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції
та прийняте нову, котрою задовольнити позовні вимоги.

Заявник апеляційної скарги
вважає, що суд першої інстанції неповне з'ясував всі обставини, що мають
значення для справи, а також, суд порушив норми матеріального права, що
призвело до прийняття неправильного рішення.

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим надало суду
апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у справі № 2-19/282-2007А,
відповідач вважає постанову суду першої інстанції законною, а апеляційну скаргу
не обґрунтованою.

В судове засідання суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 не
з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином,
про причини неявки судову колегію не повідомив.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до вимог статей
195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія
встановила таке.

ОСОБА_1 зареєстрована у якості суб'єкта
підприємницької діяльності 14.11.2002 р. виконавчим комітетом Сімферопольської
міської ради Автономної Республіки Крим, про що видане свідоцтво про державну
реєстрацію (а.с. 10).

03 лютого 2006 року управлінням
Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя було прийнято
рішення НОМЕР_2 про застосування фінансових санкцій за ненадання розрахунку
зобов'язання по сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в
строки, встановлені законодавством, згідно якому до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у розмірі 850,00 грн. (а.с.
8).

03 лютого 2006 року управлінням
Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя було прийнято
рішенняНОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій за ненадання розрахунку
зобов'язання по сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в
строки, встановлені законодавством, згідно якому до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у розмірі 170,00 грн. (а.с.
8).

Вищевикладені обставини явились
підставою для звернення суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з позовом
до господарського суду Автономної Республіки Крим про скасування рішень (а.с.
2-6).

Постановою господарського суду від 15
лютого 2007 року суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 в задоволені
позовних вимог було відмовлено на підставі статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України (а.с 36-37).

Судова колегія, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін,
вважає, що підстави для скасування рішення суду і  задоволення апеляційної  скарги відсутні.

Згідно пункту 1.11 статті 1 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. за № 2181-ІІІ податкова
декларація, розрахунок є документ, що подається платником податків до
контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно з підпунктом 17.1.1 пункту 17.1
статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або
її затримку.

Відповідно до пункту 5 частини 9 статті
106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від
09.07.2003 р. за № 1058 (із змінами та доповненнями) за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного
фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які
були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний
повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не
менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на підставі чинного
законодавства, за не надання розрахунків зобов'язань зі сплати боргу на
обов'язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд за IV квартал 2002
року та І, ІІ, ІІІ, IV квартал 2003 року, до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 були застосовані штрафні санкції на підставі підпункту
17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а також
позивачем не були надані розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 2004 рік, у зв'язку з чим на позивача була
накладена фінансова санкція згідно з пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Однак, позивач заперечував проти цього
та вказував на те, що відповідно до статті 6 Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва”  фізичні особи -платники
єдиного податку звільнені від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, то і вищезазначений розрахунок вони подавати не зобов'язані.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, та
встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано доказів про надання
позивачем відповідачу свідоцтва про сплату єдиного податку.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволені позову на підставі статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладені обставини,
судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 198, 205 (пункт 1), 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної
Республіки Крим від 15 лютого 2007 року по справі № 2-19/282-2007А залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскарженою в порядку і
строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді