ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.
№ 105/8-05

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю “Растран”

на постанову
від 23.01.2007 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 105/8-05 господарського суду Київської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Растран”

до
товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Чиста вода”

про
стягнення 357 463,77  грн.

за участю представників сторін:

від позивача      Коваль Н.В. директор

від відповідача  Бойко Р.В. дов. від 20.02.07

ВСТАНОВИВ:

В березні 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "Растран" звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста вода" про стягнення заборгованості в сумі 357 463,77 грн., з яких 307 892,66 грн. сума основного боргу та 49571,11 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що заборгованість виникла у зв’язку з неналежним виконанням договору підряду № 01 від 22.07.2003 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Растран" 15.08.2005 подало до господарського суду заяву (зареєстрована господарським судом за вх.№ 8679) про відмову від позову на підставі ст. 78 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.02.2006 (суддя Чорна Л.В.) прийнята заявлена позивачем відмова від позову та припинено провадження у справі на підставі п.4 ст. 80 ГПК України.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.01.2007 (судді: Поліщук В.Ю. –головуючий, Жук Г.А., Мамонтова О.М.) ухвалу залишено без змін.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Растран” просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та ухвалу господарського суду і відновити провадження у справі, повернувши останню для розгляду по суті, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України визначено основні процесуальні права та обов’язки сторін.

Зокрема, позивач вправі до прийняття рішення у справі відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Ці дії є проявом принципу диспозитовності господарського судочинства.

Стаття 78  цього Кодексу містить норми, які регулюють дії суду та сторін у випадку відмови позивача від позову та визнання позову відповідачем, а також укладення сторонами мирової угоди.

Частина друга наведеної статті визначає обов’язки суду у випадку, якщо позивач заявив про відмову від позову або сторони подали на затвердження мирову угоду.

У цих випадках суд повинен роз’яснити сторонам наслідки вчинення відповідної процесуальної дії, та перевірити повноваження представників на вчинення відповідних процесуальних дій.

Наслідком відмови позивача від позову та затвердження мирової угоди відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України є припинення провадження у справі.

Проте, суд першої інстанції, припинивши провадження у справі у зв’язку з прийняттям відмови позивача від позову, з яким погодився і апеляційний господарський суд, на вимоги зазначеної норми процесуального права уваги не звернув та не роз’яснив сторонам наслідків цих процесуальних дій, що передбачені ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України згідно якої, у випадках припинення провадження у справі  повторне звернення до господарського суду  зі спору між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Разом з тим, у випадку відмови позивача від позову ( п.4 ст.80 ГПК України) господарському суду слід було керуватися ч.6 ст.22 ГПК України та перевірити, чи не суперечить ця відмова законодавству і чи не порушує вона чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, зокрема, й особи, яка заявила про відмову від позову.

Крім того, припиняючи провадження у справі господарським судом першої інстанції не з’ясовувались причини відмови позивача від позову.

Отже,  висновок  суду  про  прийняття   відмови  від  позову  і  припинення  провадження  у справі зроблений  без  врахування  норм процесуального  права,  які    підлягають   застосуванню  при  вчиненні  цих

процесуальних дій, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що правомірність вказаної відмови була перевірена судом.

Якщо спір господарським судом не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу відповідно до ст. 86 ГПК України.

Частина 2 коментованої статті встановлює вимоги до змісту ухвали. Так, в ухвалі зокрема повинно бути зазначено стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до господарського суду з позовом товариство з обмеженою відповідальністю “Растран” було чітко зазначено суть спору –стягнення боргу в сумі 357 463,77 грн. згідно акту звірки від 22.12.2004.

Суд першої інстанції, припиняючи провадження у справі, в порушення ст. 86 ГПК України, зазначив суть спору –стягнення 307 892,66 грн. основного боргу , 49571,11 інфляційних та господарські витрати за виконані роботи за договором підряду № 01 від 22.07.2003, при цьому виходив з того, що підставою пред’явлення позову є акти виконаних робіт за вересень 2003 та за жовтень 2003; попередній зведений кошторис, локальні кошториси №1-№12, календарний графік, банківські витяги від 26.09.03, від 21.08.03, від 18.08.03, від 15.08.03, від 11.08.03, від 17.03.03, від 06.08.03, від 30.07.03, від 28.07.03, від 29.07.03.

Проте, предметом спору з даної справи є стягнення заборгованості за договором підряду № 01 від 22.07.2003 згідно акту звірки від 22.12.2004, а тому суд помилково послався на акти виконаних робіт за вересень 2003 та за жовтень 2003 і інші документи, які не є підставою позову товариства з обмеженою відповідальністю “Растран”.

За таких обставин прийняті судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 111 13 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Растран” задовольнити.

Постанову від 23.01.2007 Київського міжобласного апеляційного господарського суду та ухвалу від 28.02.2006 господарського суду Київської області у справі № 105/8-05 скасувати, справу направити до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                           Н.Кочерова

Судді:                                                                                       В.Рибак

М.Черкащенко