ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2007 р.
№ 19/254

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого  -                                       Полякова Б.М.

Суддів -                                                   Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Малого приватного підприємства  фірми  “Центуріон”

на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від    10.01.2007 р. по справі № 19/254  за заявою Малого приватного підприємства  фірма  “Центуріон”  до Закритого акціонерного товариства “Управління будівництва Рівненської АЕС” про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду  Рівненської  області від 06.09.2006  р.  було порушено провадження по справі №19/254  про банкрутство ЗАТ “Управління будівництва Рівненської АЕС”, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Рівненської  області від 15 листопада 2006 р. по справі  №19/254  /суддя Тимошенко О.М./   скасовано частково заходи забезпечення вимог кредиторів ЗАТ “Управління будівництва Рівненської АЕС”, вжиті ухвалою господарського суду  Рівненської  області від 06.09.2006  р.   в частині накладення арешту на грошові кошти боржника; надано дозвіл ЗАТ “Управління будівництва Рівненської АЕС” використовувати грошові кошти, які знаходяться на рахунках у РОФ АППБ  “Аваль”, на невідкладені потреби, на забезпечення господарської діяльності підприємства у встановленому законом порядку межах сум календарного місяця, а саме, 891038 грн.

Кредитор  МПП  фірма  “Центуріон” подав  апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Рівненської  області від 15.11.2006 р. до Львівського     апеляційного господарського суду.

Ухвалою  Львівського апеляційного господарського суду від 10 січня 2007 р. по справі № 19/254   /судді: О.В.Михалюк, Д.Ф.Новосад, Г.І.Мельник/ було відмовлено  МПП  фірмі   “Центуріон” в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської  області від 15.11.2006 р. на підставі  ст.62, ч.1 ст.106 ГПК України.

В касаційній скарзі кредитор –Мале приватне  підприємство   фірма  “Центуріон” просить ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від  10.01.2007 р. скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та  процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з’явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга   підлягає задоволенню,  з наступних підстав.

Відмовляючи МПП  фірмі   “Центуріон” в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської  області від 15.11.2006 р., господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що в статтях Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ГПК України не вказано, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення кредиторів може бути оскаржена в апеляційному чи касаційному порядку.

Але з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до  п.8 ч.3 ст.129 Конституції України держава забезпечує особам право на апеляційне оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 106 ГПК України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені у апеляційному  порядку у випадках, передбачених господарським процесуальним кодексом та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом”.

Однією з важливих категорій правового регулювання відносин банкрутства є мораторій на задоволення вимог кредиторів, його мета полягає у збереженні майнових активів боржника.

Згідно ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій –це зупинення виконання боржником грошових зобов’язань  і зобов'язань щодо сплати податків і зборів /обов'язкових платежів/, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання  цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів /обов'язкових платежів/, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Господарський суд, що розглядає справу про банкрутство, є пріоритетним перед іншими юрисдикційними та правоохоронними органами. Якщо господарським судом вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів або боржник визнається банкрутом, такі акти підлягають обов’язковому виконанню, навіть якщо вони зачіпають рішення інших державних органів. Тільки господарський суд, який розглядає справу про банкрутство, може обмежити боржника у праві розпоряджатися майном у процедурах санації та ліквідації.

Відповідно до п.3 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом”  заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією, або до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до затвердження господарським судом мирової угоди, або до дня винесення ухвали про відмову у визнанні боржника банкрутом.

Господарський суд також має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання вищезазначених обставин, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена в установленому порядку.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про  те, що ухвала господарського суду про часткове скасування дії мораторію  не підлягає оскарженню,  не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від    10.01.2007 р. по справі № 19/254   скасувати, як таку, що не відповідає вимогам закону, а справу направити до Львівського  апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117-11113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу  Малого приватного підприємства  фірма  “Центуріон” задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від    10.01.2007 р. по справі № 19/254  скасувати, справу направити до Львівського апеляційного господарського суду  для здійснення апеляційного провадження.

Головуючий -                                                         Поляков Б.М.

Судді -                                                                     Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.