СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.01.07
Справа №  26/439/06

Суддя

За
позовом   Приватного
підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до відповідача Комунального
підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13”
(69032,                         м.
Запоріжжя, пр. Металургів, 11)

про стягнення  5834,87 грн.

Суддя
Зубкова Т.П.

Представники:

Від позивача      ОСОБА_1
-приват. підприємець (свід-во від 22.06.2000р.)

Від відповідача   Юнаш Б.П., дов. № 3099 від 30.10.2006 р.

СУТЬ  СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на  користь позивача                 8 228,34 грн., які складаються
з 7 834,87 грн.  основного боргу  за договором НОМЕР_1. та 393,47 грн. -3%
річних за неналежне виконання умов договору.

21.11.2006р. порушено провадження у
справі, розгляд якої призначено на 20.12.2006р. В засіданні суду оголошувалась
перерва до 11.01.2007р., до 22.01.2007р.,
до 26.01.2007р.

Письмовою заявою від 10.01.2007р.,
наданою в судовому засіданні 11.01.2007 р., позивач зменшив розмір позовних
вимог: просить стягнути з відповідача 5834,87 грн. основного боргу. Заява
відповідає вимогам ст. 22 ГПК України і прийнята судом.

Суд розглядає позовні вимоги про
стягнення 5 834,87 грн. заборгованості.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги
ст.ст. 11, 16, 264, 509, 526, 837, 854 Цивільного кодексу України. Пояснив, що
17.12.2001р. між позивачем та ВРЕЖО № 12 було укладено договір підряду №
НОМЕР_1, на виконання умов якого позивачем належним чином були виконані
замовлені ВРЕЖО № 12 роботи. З червня 2002р. правонаступником ВРЕЖО № 12 є
відповідач. У зв'язку з  цим 19.03.2003р.
між позивачем та відповідачем було підписано графік погашення заборгованості
за  договором підряду № НОМЕР_1 на суму
52834,87 грн. Умови графіку  відповідач
виконав частково. У відповіді  на останню
претензію, направлену позивачем у листопаді 2005 р.,  відповідач повідомив, що заборгованість в
розмірі 5834,87 грн. списана ним у зв'язку зі спливом строку позовної давності.
Позивач вважає таку позицію відповідача необґрунтованою і просить суд стягнути
вказану суму боргу.

Відповідач проти факту несплати
залишку заборгованості в сумі
5834,87 грн. не заперечує. Разом з тим,
вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення з
позовом до суду для захисту порушеного права, оскільки підписаний сторонами
графік погашення боргу є дією, яка свідчить про визнання відповідачем боргу і
саме від цієї дати (19.03.2003р.) слід відраховувати строк позовної давності.
Тому просить суд застосувати до вимог позивача позовну давність.

Разом з тим, в засіданні суду 22.01.2007
р. відповідачем заявлене письмове клопотання про розстрочку виконання рішення у
справі на три місяці.

Позивач проти заявленого
відповідачем клопотання про надання розстрочки не заперечив.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2001р. між ПП  ОСОБА_1 (підрядником) і КП ВРЕЖО № 12
(замовником) було укладено договір № НОМЕР_1, на виконання умов якого позивачем
були виконані  підрядні роботи. Однак, свої
зобов'язання щодо оплати  виконаних робіт
КП ВРЕЖО № 12  виконало частково,
внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Згідно рішення сесії  Запорізької міської ради № НОМЕР_2  КП «ВРЕЖО №12» і КП «ВРЕЖО №14»були
реорганізовані шляхом злиття і створено КП «ВРЕЖО №13», яке є правонаступником
всіх їх прав та обов'язків.

У зв'язку з вищезгаданим
правонаступництвом 19.03.2003р. на суму заборгованості, яка залишилася за
договором НОМЕР_1., позивачем і відповідачем було підписано наступний графік
погашення заборгованості: квітень 2003р. -6000 грн., травень 2003р. -6000 грн.,
червень  2003р. -6000 грн., липень 2003р.
-6000 грн., серпень 2003р. -      6000
грн., вересень 2003р. -6000 грн., жовтень 2003р. -6000 грн., листопад 2003р.
-6000 грн., грудень 2003р.  -4834,87 грн.
Всього 52 834,87 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
погашення заборгованості в строки, встановлені графіком, відповідач  виконав не в повному обсязі. Так, в період з
квітня по вересень 2003р. відповідачем було перераховано позивачу           30000 грн., а саме: 30.04.2003р. -6000
грн., 22.05.2003р. -3000 грн., 23.05.2003р. -3000 грн., 08.07.2003р. -6000
грн., 26.08.2003р. -6000 грн., 30.09.2003р. -6000 грн.

У зв'язку з цим претензією НОМЕР_3
позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати суму боргу у розмірі 24
424,76 грн.         (з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних) протягом 7 днів з моменту отримання претензії.
Зазначена претензія відповідачем була
задоволена частково: 09.06.2004р. ним було сплачено позивачу 6000грн.,
02.08.2004р. - 6000грн., 13.10.2004р. -5000грн.

17.11.2005р. позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія № 2, у відповідь на яку КП «ВРЕЖО
№13»повідомило позивача, що на підставі п. 16 Положення бухгалтерського обліку
№1 «Загальні вимоги фінансової звітності»та у зв'язку з закінченням строку
позовної давності, згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, кредиторська
заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи в сумі 5 834,87
грн. була списана.

Відповідно до ст. 161 Цивільного
кодексу УРСР (1963 р.) обов'язки повинні виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до вказівок закону або договору. Аналогічна
норма  міститься в ст. 526 Цивільного
кодексу України (2003 р.) та в ст. 193 Господарського кодексу України, згідно
якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не
допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати здійснив частково -в сумі 47000 грн. Як вбачається з матеріалів справи,
решта заборгованості залишається несплаченою, внаслідок чого на момент розгляду
справи в суді відповідач має перед позивачем борг в сумі 5 834,87 грн.

В судовому засіданні представник
відповідача не спростував факт порушення ним узгодженого сторонами графіка і
несплати робіт на суму     5834,87 грн.
Разом з тим, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині
стягнення зазначеної суми.

Дійсно, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, у даному випадку твердження
відповідача про сплив строку позовної давності є хибним.

Відповідно до норм  ст. 256 ЦК України позовна давність -це
строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальний
строк позовної давності в три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про порушення своїх прав позивач
дізнався з моменту закінчення терміну для оплати відповідачем заборгованості за
графіком. Як вже зазначалось вище, останній платіж згідно графіка відповідач
мав здійснити протягом  грудня 2003 р.

Статтею 264 Цивільного кодексу
України встановлено, що перебіг
позовної  давності переривається
вчиненням особою дії,  що  свідчить
про  визнання  нею
свого  боргу.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК
України).

Підставами для переривання перебігу
позовної давності можуть бути будь-які активні дії зобов'язаного суб'єкта, що
свідчать про визнання ним боргу. До таких дій можуть належати не лише дії
формального характеру, а й будь-які фактичні дії, що свідчать про визнання
зобов'язаною особою боргу (часткове погашення боргу, повне або часткове
визнання претензії, прохання про відстрочку виконання тощо).

Матеріали справи свідчать, що
відповідачем була визнана претензія позивача від 17.05.2004р., а також
здійснене часткове погашення боргу, при цьому останній платіж був здійснений
відповідачем 13.10.2004р. Зазначеними діями відповідача перебіг позовної
давності було перервано і він розпочався заново. Позов до суду було подано
21.11.2006р. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах встановленого
законом 3-х річного строку позовної давності.

Доказів сплати заборгованості в
сумі 5 834,87 грн. відповідач суду не надав, внаслідок чого вимогу позивача про
стягнення з відповідача основного боргу в сумі 5834,87грн. слід визнати
документально підтвердженою, нормативно обґрунтованою  та
такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 83
Господарського кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розглянувши клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення, проаналізувавши матеріали справи, приймаючи
до уваги складне фінансове становище, в якому знаходиться КП “ВРЕЖО №13”, та
важливість його стабільного функціонування для життєдіяльності населення міста,
суд вважає за доцільне клопотання відповідача задовольнити і розстрочити
виконання рішення у справі на 3 місяці.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального
підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13”
(69032, м. Запоріжжя,
пр. Металургів, 11, ) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, код
НОМЕР_4) 5834,87 грн. основного боргу, 102,00 грн. державного мита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати
наказ.

Розстрочити виконання рішення у справі
на три місяці, стягуючи по        2018,29
грн. щомісячно.

Суддя
Т.П. Зубкова

(рішення оформлено 15.05.2007 р.)