ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.                                                           Справа № 14/372-05

м. Житомир

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Сисак Л.В., доручення №5/05-40/07 від 24.01.2007р.,            Сакало Т.В., доручення №6/05-40/03 від 24.01.2007р.,

від відповідача: Троцик В.М., довіреність №133 від 14.03.2006р.,        Сташко А.І., довіреність №116 від 06.03.2006р.,

розглянувши апеляційну скаргу Вінницького обласного комунального підприємства теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго", м. Вінниця

на постанову господарського суду Вінницької області

від "13" грудня 2005 р. у справі № 14/372-05 (суддя Залімський І.Г.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці,                  м. Вінниця

до Вінницького обласного комунального підприємства теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго", м. Вінниця

про стягнення 658294,28 грн.,-

з перервою в судовому засіданні з 01.03.2004 року по 15.03.2007 року відповідно до ст.150 КАС України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Вінницької області від 13.12.2005 року у справі №14/372-05 позов задоволено частково: стягнуто з Вінницького обласного комунального підприємства теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго" на користь Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці 545855,91 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування з урахуванням штрафних санкцій та пені. В решті позову відмовлено (а.с.123-124, т.1).

Не погоджуючись з прийнятою постановою Вінницьке обласне комунальне підприємство теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову з підстав, викладених у скарзі (а.с.129-131, т.1).

Вказує, що згідно акту звірки взаємних розрахунків між Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці і ВОКПТМ "Вінницятеплокомунерго" станом на 12.12.2005р., вбачається, що борг ВОКПТМ "Вінницятеплокомунерго" перед УПФ України у Ленінському районі м. Вінниці складає 318473,70 грн. Але це є поточні нарахування страхових внесків на заробітну плату, які потрібно сплатити до 20.12.2005 року, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому в борг станом на 14.11.2005 року ця сума не входить. Тобто, станом на 14.11.2005 року боргу в ВОКПТМ "Вінницятеплокомунерго" перед фондом не існувало. Зазначає, що в матеріалах справи є всі належно затверджені копії платіжних доручень, які свідчать про те, що ВОКПТМ "Вінницятеплокомунерго" перерахувало всі суми страхових внесків, відобразило в бухгалтерському обліку, як валові витрати.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Позивач - управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці та його представники в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Посилається на те, що відповідно до п.14 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" узгоджені рішення про застосування фінансових санкцій є виконавчим документом і стягуються в тому ж порядку, що і недоїмка по страховим внескам.

Крім того, зазначає, що додаток №22 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, по своїй суті носить для платника інформаційний, а не зобов'язальний характер і не може бути підставою для звільнення від сплати будь-якої заборгованості.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вінницьке обласне комунальне підприємство теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго" зареєстроване виконкомом Ленінської ради народних депутатів м. Вінниці, згідно рішення №338 від 18.11.1992 року.

Як вбачається з матеріалів справи у ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго" перед управлінням Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці утворилася заборгованість в розмірі 545855,91 грн., тому числі по страховим внескам в сумі 346189,42 грн., по штрафним санкціям в сумі 172737,58 грн. та по пені в сумі 26928,91 грн., з урахування часткової проплати відповідачем заборгованості, що підтверджується картками особового рахунку, розрахунками заборгованості, які фактично відповідачем не спростовані. Також підтверджується рішеннями №115 від 17.09.2004 року, №167 від 03.11.2004 року, №249 від 15.02.2005 року, №566 від 12.09.2005 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені (а.с.48,50,54,58, т.2) та розрахунками заборгованості відповідача зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, недоїмки та штрафних санкцій (а.с.78-93, т.2).

Згідно акту звірки взаємних розрахунків від 27.02.2007 року відповідач фактично визнав суму заборгованості по страховим внескам в сумі 318473,70 грн.

Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  від 09.07.2003р. № №1058-ІУ набрав чинності з 01.01.2004р. і фінансові та адміністративні санкції, а також пеня, передбачені ст.106 зазначеного Закону, застосовуються за порушення, вчинені з моменту набрання чинності цим Законом.

Статтею 4 Закону України від 09.07.2003р. №1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Законом №1058 також визначено, що страхові внески це - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону; а страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно цим Законом регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, визначається коло осіб, які підлягають державному пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права  та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ст.ст.14,15 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. №1058-ІV страхувальниками (платниками страхових внесків) є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми  власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно ч.2 п.6 ст.17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач як платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Слід зазначити, що ст.18 Закону №1058 визначено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 20 Закону №1058 визначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.106 Закону №1058 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.  Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з ч.5 ст.106 Закону №1058 за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми  недоїмки,  пені  та фінансових санкцій у порядку календарної черговості  їх  виникнення.  У  разі,   коли   страхувальник   має несплачену  недоїмку,  пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків,  ці суми зараховуються  в  рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Посилання відповідача на те, що йому своєчасно не направлялись додатки №22 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року - інформація про розподіл перерахованих ним коштів в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення - не знімає з нього обов'язків по сплаті зазначених платежів, які повністю узгоджені.

Слід зазначити, що рішення №115 від 17.09.2004 року, №167 від 03.11.2004 року, №249 від 15.02.2005 року, №566 від 12.09.2005 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені відповідачем не оскаржені і є чинними. Суд не вбачає підстав вважати, що вони прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду від 21.03.2006 року у справі №14/372-05 призначено судово-бухгалтерську експертизу. Згідно висновку №6142 від 06.10.2006 року судово-бухгалтерської експертизи не видається за можливе відповісти на жодне з поставлених питань (а.с.12-18 т.2). Посилання експерта  у своїх висновках на податкове законодавство є помилковим, оскільки згідно п.4 ст.18 Закону №1058 страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Тому колегія суддів не приймає висновок судово-бухгалтерської експертизи до уваги.

Відповідно до ч.5 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми  недоїмки,  пені  та фінансових санкцій у порядку календарної черговості  їх  виникнення.  У  разі,   коли   страхувальник   має несплачену  недоїмку,  пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків,  ці суми зараховуються  в  рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Тому посилання відповідача на те, що позивач неправомірно зарахував поточні платіжні в рахунок несплаченої недоїмки, пені та штрафних (фінансових) санкцій є безпідставним.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з Вінницького обласного комунального підприємства теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго" 545855,91 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування з урахуванням штрафних санкцій та пені на користь Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці, а в решті позову правомірно відмовив.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються вищевказаним, матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає  апеляційну  скаргу  без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм  матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що постанова господарського суду Вінницької області від 13.12.2005 року у справі №14/372-05 є законною і обгрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,200,205,206,212,254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Вінницької області від 13 грудня 2005 року у справі №14/372-05 залишити без змін, а апеляційну скаргу Вінницького обласного комунального підприємства теплових мереж "Вінницятеплокомуненерго", м.Вінниця - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3.  Справу №14/372-05 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд