ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 25/101-21/110

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Удовиченка О.С.

суддів:
Панової І.Ю.

Хандуріна М.І.

розглянувши
касаційну скаргу
ліквідатора ЗАТ “Імекс” Верещака М.Г.

на ухвалу

та постанову
господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р.
Запорізького апеляційного господарського суду від 14.12.2006р.

у справі
№ 25/101-21/110  господарського суду Запорізької  області

кредитори
1.          УПФ України в Василівському районі Запорізької області
2.          Василівська міжрайонна державна податкова інспекція
3.          ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Василівського РЕМ

до
ЗАТ “Імекс”

про
банкрутство

в судове засідання представники сторін не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.11.2003р. порушено провадження у справі №25/101 про банкрутство ЗАТ „Імекс”.

17.05.2004р. ЗАТ „Імекс” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого - Верещака М.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. (суддя Черкаський В.І.) Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області визнано поточним кредитором банкрута у сумі 22967 грн. 21 коп., у розгляді інших питань оголошено перерву до 02.11.2006р.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області  від 23.10.2006р., ліквідатор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. про визнання Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі поточним кредитором у сумі 22967 грн. 21коп. скасувати.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 14.12.2006р. (Кричмаржевський В.А. –головуючий, Мойсеєнко Т.В., Хуторной В.М.) ухвалу господарського суду Запорізької області  від 23.10.2006р. залишено без змін.

Ліквідатор ЗАТ “Імекс” Верещак М.Г. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області  від 23.10.2006р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14.12.2006р. скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема: 1, 14, 16, 23, 24 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 4-1, 86 ГПК України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1 та 22 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” кредитор - юридична   або   фізична особа,  яка  має  у встановленому  порядку  підтверджені документами   вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника,  а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів(обов'язкових платежів).

Поточні кредитори - кредитори  за  вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника,  визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, за період з грудня 2003р. по липень 2004р. Управлінням Пенсійного Фонду України у Василівському районі нарахована боржнику недоїмка зі сплати страхових внесків у розмірі –22967 грн.  21коп.  Зазначена сума підтверджена матеріалами справи, зокрема: розрахунками суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з 26.11.2003р. по липень 2004р.

Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області звернулось до господарського суду Запорізької області з заявою від 16.06.2004р. за № 01-07/1124 (т.6 а.с. 39) про визнання вимог, які виникли під час проведення процедури банкрутства, та заявою від 13.03.2006р. за №516/01- 08 - про збільшення кредиторських вимог.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області звернулось до суду з заявою про визнання грошових вимог вчасно, а коли грошові вимоги розглядались в судовому засіданні -  лише уточнив їх розмір.

Дослідивши в сукупності всі обставини справи, давши їм належну оцінку, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо визнання Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі кредитором банкрута на суму 22967 грн.  21коп.

За таких обставин, колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувані ухвала та постанова винесені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ліквідатора ЗАТ “Імекс” Верещака М.Г. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області  від 23.10.2006р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14.12.2006р. у справі № 25/101-21/110 залишити без змін.

Головуючий                                                                          О.С. Удовиченко

Судді                                                                                      І.Ю. Панова

М.І. Хандурін