ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________П О С Т А Н О В А
21.05.2007 року                                                Справа № 9/923н-ад
Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                Перлова Д.Ю.,
суддів                                                   Журавльової Л.І.,
судового засідання                               Михайличенко Д.В.
представників сторін:
від позивача                                        представник у судове засідання не прибув,
апеляційної скарги                                  Державної податкової інспекції у м. Брянка                               Луганської області
господарського суду                                    Луганської області
від                                                                20.02.07
у справі                                                         № 9/923н-ад (суддя Ворожцов А.Г.)
за позовом                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю                                „Виробниче підприємство „Карат”,
м. Брянка Луганської області
до відповідача                                        Державної податкової інспекції у м. Брянка                               Луганської області
про                                                                 визнання недійсним податкового повідомлення                     - рішення
Суддя-доповідач Д.Ю. Перлов.
Постанова з посиланням на Закон України «Про податок на додану вартість»мотивована наступним.

Помилка у спірних податкових накладних щодо відсутності вказівки на кількість (обсяг, об’єм) послуг, відсутності ціни поставки послуг без врахування податку, відсутності опису (номенклатури) послуги та її кількості (обсягу, об’єму), не завдала збитків державі, відповідачем не доведено, що суми за спірними податковими накладними, які включені до податкового кредиту, не включені його контрагентами до податкових зобов'язань, тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Податкові накладні №№ 835, 143, 162, 169, 874, 35, 33, 57, 14 правомірно включені до податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Проте, податкова накладна № 671 від 30.11.05р. на суму 10 476,80 грн., отримана від постачальника ТОВ «Сердолік», не правомірна включена до податкового кредиту, оскільки перевіркою встановлено, що вона існувала на момент перевірки у факсимільному вигляді, а відтак позивачем була порушена норма пп. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ. Тому податковий орган правомірно визначив суму податкового зобов'язання за цією податковою накладною у pозмipi 10 476,80 грн. та застосував штрафні санкції у poзмipi 50% в cyмi 5 238,4 грн., всього на суму 15 715,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що фактично операція купівлі-продажу відбулася 30.12.05р., коли були виписані рахунок № 2248, видаткова накладна за цим же номером та податкова накладна.

За таких обставин, податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 має бути визнано недійсним частково в сумі 1 046 704,80 грн. (1 062 420,0 –15 715,20 грн.).

Відповідач –ДПІ у м. Брянка, не погодившись з винесеною постановою, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з заявою про апеляційне оскарження від 02.03.07 № 1719/10 та апеляційною скаргою від 22.03.07 № 2154, якою просить скасувати постанову господарського суду Луганської області від 20.02.07 у справі № 9/923н-ад частково –в частині визнання недійсним податкового повідомлення –рішення на суму 1 046 704,80 грн., як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права, в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Визначення законодавцем юридичного значення податкової накладної, встановлення порядку видачі та вимог щодо її формального змісту дає підстави для висновку, що дотримання платником податку зазначеного порядку і форми податкової накладної є обов’язковою умовою для набуття податковою накладною юридичного значення, а отже і підстави, з якою підпункт 7.4.5 ст.7 Закону про ПДВ пов’язує право платника податку на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку.

За відсутністю своєчасно поданої заяви про порушення продавцем порядку виписування податкової накладної, витрати по сплаті податку, не підтверджені податковими накладними, оформленими відповідно до пп. 7.2.1. Закону про ПДВ, не включаються до складу податкового кредиту.

Щодо заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ, відповідач вважає, що позивачем товар згідно договору передано 01.12.05, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Але в порушення Закону про ПДВ податок в сумі 253 533,33 грн. не включено до податкового зобов’язання. Договір, акт прийому-передачі та специфікація мають підпис керівника позивача, та скріплені печатками двох сторін.

В судовому засіданні було встановлено, що насос ерлифтовий РН-800 був придбаний у фірми «Апекс»30.12.05 та у той же день 30.12.05 цей насос був проданий ТОВ «ЛМР», тоді і були виписані рахунок № 2248, видаткова накладна за цим же номером та податкова накладна. Але ця операція купівлі-продажу не має відношення до спірної операції, яка відбулася 01.12.05. ствердження позивача про те, що податкова накладна від 01.12.05 виписана помилково не може бути прийнята до уваги, оскільки зі слів самого позивача насос ерлифтовий  РН-800 на дату 01.12.05 ТОВ «ВП «Карат»ще не був придбаний.

Таким чином, позивачем було неправомірно занижено податкове зобов’язання з ПДВ в сумі 253 333,33грн.

Крім того, ДПІ у м. Брянка вважає, що оскільки насос ерліфтовий РН-800 перебуває згідно проведеної інвентаризації на ТОВ «ЛМР», висновки суду щодо неукладення договору з огляду на ст. 208 Цивільного кодексу України є безпідставними.

21.05.07 (згідно власноручного надпису) відповідач надав до Луганського апеляційного господарського суду доповнення від 17.05.07 № 13720/10 до апеляційної скарги на постанову господарського суду Луганської області  від 20.02.07 у справі № 9/923н-ад, у якому зазначено, що судом першої інстанції не було розглянуто факт порушення ТОВ ВП «Карат»п. 4.1. ст. 4 Закону про ПДВ, а саме - заниження податкового зобов’язання з ПДВ від продажу вугілля за ціною нижче ціни придбання –березень 2006 року –15 540,00 грн. А також не розглянуто факт порушення ТОВ ВП «Карат»пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ –до складу податкового кредиту з ПДВ підприємством включено суми податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Таким чином завищено податковий кредит та занижено ПДВ, що належить до сплаті в бюджет на суму 218 390,00 грн., у тому числі по податкових періодах: у травні 2005 року –33 768,00 грн., у березні 2006 року –184 622,00 грн. За ці періоди ТОВ ВП «Карат»взагалі не підтверджено податковими накладними суми податкового кредиту з ПДВ.

Відповідач також надав до Луганського апеляційного господарського суду письмові пояснення від 21.05.07 № 14041/10 у справі щодо розрахунку нарахування ПДВ по операціям, у яких виклав висновок, що в ході перевірки ТОВ «ВП «Карат»встановлено порушення підприємством пп. 4.1. ст. 4, пп. 7.2.1. п. 7.2., пп. 7.3.1 п. 7.3., пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, чим занижено ПДВ до сплати на загальну суму 531 210,00 грн., в тому числі по податкових періодах: у травні 2005 року –на суму 44 315,00 грн., у червні 2005 року –1 321,00 грн., у липні 2005 року –3 545,00грн., у серпні 2005 року –3 173,00 грн., у вересні 2005 року –5 082,00 грн., у листопаді 2005 року –10 479,00 грн., у грудні 2005 року –263 133,00 грн., у березні 2006 року –200 162,00 грн.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача, протягом встановленого судом строку, не надав.

Повноважний та компетентний представник позивача у судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У період з 02.11.06 по 29.11.06 ДПІ у м. Брянка Луганської області була проведена виїзна планова перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05 по 30.09.06, за результатами якої був складений акт від 05.12.06 № 252/23/30824622, яким встановлені порушення п. 4.1. ст. 4, пп. 7.2.1. п. 7.2, 7.3.1. п. 7.3, пп. 7.4.5. п. 7.4. ст.7 Закону про ПДВ, в результаті чого завищено від'ємне значення ПДВ за червень 2005 року у cyмi 1 321,00 грн. та занижено ПДВ в cyмi 529 889,00 грн. в т.ч. по періодах: травень 2005 року –на суму 44 315,00 грн.,  липень 2005 року –3 545,00грн., серпень 2005 року –3 173,00 грн., вересень 2005 року –5 082,00 грн., листопад 2005 року –10 479,00 грн., грудень 2005 року –263 133,00  грн., березень 2006 року –200 162,00 грн.

Перевіркою встановлено наступне.

У порушення пп. 4.1. ст. 4 Закону про ПДВ ТОВ «ВП «Карат»у березні 2006 року занижено податкове зобов’язання у сумі 15 540,00 грн. від продажу вугілля ПП «Угледотехпоставка»за ціною нижче ціни придбання у кількості 5604т., за ціною придбання 222,5грн. (без ПДВ) за 1т., а ціною продажу –209,17 грн. (без ПДВ) за 1 т.

У порушення пп.. 7.2.1. п. 7.2. Закону про ПДВ податкові накладні, на загальну суму  ПДВ 34 144,00 грн., по яких ТОВ «ВП «Карат»віднесено до податкового кредиту суму податку на додану вартість не містять усіх необхідних реквізитів.  В пункті 3.1.5 "Податок на додану вартість" на стор. 18, 19 акту перевірки зазначено про те, що податкові накладні на загальну суму ПДВ 34144,00 грн., за якими позивач відніс до податкового кредиту суми ПДВ, не містять ycix необхідних реквізитів. Основними недоліками податкових накладних, отриманих позивачем від ДВАТ «Стахановпромтранс», ДВАТ «Луганськдіпрошахт», ДВАТ «Стахановський РМЗ», як вважає податковий орган, є: відсутність вказівки на кількість (обсяг, об’єм) товару, відсутність ціни поставки без врахування податку, та у податкових накладних отриманих від НВФ «Луганськелектроремонт»- відсутність опису (номенклатури) товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсягу, об’єму).

У порушення пп. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7 Закону про ПДВ, позивачем у грудні 2005 року занижено податкове зобов'язання на суму 253 333,00грн., а саме - не включено до складу податкового зобов'язання податкову накладну від 01.12.05р. № 14 (покупець - ТОВ «ЛАЙТ МИТ ОФ РЕБИТ») на продаж товару на суму 1 520 000,00 у т.ч. ПДВ –253 533,33 грн.

У порушення пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ позивачем за перевіряємий період до складу податкового кредиту віднесено суму 218 390,00 грн., яка не підтверджується податковими накладними, в тому числі по періодах: травень 2005 року –33 768,00 грн., березень 2006 року –184 622,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у м. Брянка було виписане спірне податкове повідомлення рішення від 12.12.06 № /0, у якому визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 1 062 420,00 грн., у т.ч. за основним платежем –531 210,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями –531 210,00 грн.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону про ПДВ встановлено, що база оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни.

Відповідачем –ДПІ у м. Брянка у акті від 05.12.06 № 252/23/30824622 вірно проведений розрахунок заниження ціни придбання та визначено суму заниження податкового зобов’язання у сумі 15 540,00 грн. від продажу вугілля ПП „Угледотехпостачання”.

Щодо віднесення позивачем до податкового кредиту сум, не підтверджених податковими накладними.

Як встановлено пп. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджується податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття poбіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких poбіт (послуг).

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Позивач отримав податкові накладні та у відповідності з пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону про ПДВ відніс суми по даних податкових накладних до податкового кредиту.

Згідно пп.7.4.1 п.7.4 статі 7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (oбiгy) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації,

Податкова накладна включена до податкового кредиту повинна містити yci реквізити передбачені пп.7.2.1 п.7.2 статі 7 Закону про ПДВ.

Враховуючи викладене суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що  помилка у спірних податкових накладних щодо відсутності вказівки на кількість (обсяг, об’єм) послуг, відсутності ціни поставки послуг без врахування податку, відсутності опису (номенклатуру послуги та її кількості (обсягу, об’єму), не завдала збитків державі, відповідачем не доведено, що суми за спірними податковими накладними, які включені до податкового кредиту, не включені його контрагентами до податкових зобов'язань, тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Податкові накладні №№ 835, 143, 162, 169, 874, 35, 33, 57, 14 правомірно включені до податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 09.09.04р. у справі № 5/3258-12/433, а також ДПА України у листі від 30.06.2000р. № 9070/7/16-1220-26 та Держкомпідприємництва у листі від 16.07.03р. № 4229.

Проте, податкова накладна № 671 від 30.11.05р. на суму 10476,80 грн., отримана від постачальника ТОВ «Сердолік», неправомірно включена до податкового кредиту, оскільки перевіркою встановлено, що вона існувала на момент перевірки у факсимільному вигляді, а відтак позивачем була порушена норма пп. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ. Тому податковий орган правомірно визначив суму податкового зобов'язання за цією податковою накладною у poзмipi 10 476,80 грн. та застосував штрафні санкції у poзмipi 50% в cyмi 5 238,40 грн., всього на суму 15 715,20 грн.

Окрім того, суд першої інстанції неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи, а саме не дослідив той факт, що  у порушення пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ позивачем –ТОВ «ВП «Карат»до складу податкового кредиту включено суми податку, не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Таким чином завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість, що належить до сплати в бюджет на суму  218 390,00 грн., в тому числі по податкових періодах: травень 2005 року –33 768,00 грн., березень 2006 року –184 622,00 грн. Це порушення було вказано відповідачем у вищезазначеному акті перевірки у розділі 3.1.5. «Податок на додану вартість»на стор. 20.

В ході перевірки ТОВ «ВП «Карат»(акт перевірки від 05.12.06 № 252/23/30824622) відповідачем встановлено, що згідно наданих до ДПІ у м. Брянка декларацій з ПДВ платником відображено суми податкового кредиту (рядки 10.1, 17) у відповідних податкових періодах: травень 2005 року (декларація з ПДВ за травень 2005р. вх. № 35176 від 21.06.05) –202 426,00грн., березень 2006 року ( декларація з ПДВ за березень 2006 р. вх. № 43155 від 20.04.06) –338 629,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) ТОВ «ВП «Карат»суми податкового кредиту складають: у травні 2005 року –168 658,79 грн., у березні 2006 року –153 907,60 грн.

Згідно результатів перевірки відповідачем ТОВ «ВП «Карат»суми податкового кредиту, що включено підприємством до книги обліку придбання товарів (робіт, послуг), підтверджуються наданими до перевірки позивачем первинними документами –податковими накладними.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що податковий орган правомірно визначив позивачу суму податкового зобов'язання за вказані порушення у poзмipi 218 390,00 грн. та застосував штрафні санкції у poзмipi 50% в cyмi  109 195,00грн., всього на суму 327 585,00 грн.

Щодо заниження позивачем податкових зобов’язань з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, договір від 04.04.05 № 1 купівлі –продажу обладнання та специфікація від 01.12.05 № 1 до нього, акт прийому-передачі від 01.12.05 не містять підпису покупця - ТОВ «Лайт-Міт-Оф-Ребіт». Бухгалтер підприємства позивача, яка заздалегідь виписала податкову накладну від 01.12.05р. за № 14 на суму 1 520  000,0 грн., у т.ч. ПДВ - 253 333,33 грн., з'ясувавши, що договір фактично не підписаний, передача товару фактично не відбулася, не надала спірну податкову накладну покупцю та не внесла цю податкову накладну до книги обліку.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що оскільки договір купівлі продажу від 04.04.05р. не було укладено, то мова не може йти про настання юридичних наслідків за таким договором, податкову накладну від 01.12.05р. позивач не мав права виписувати, оскільки оподатковувана операція не відбулася, а якщо ця накладна була виписана помилково, то вона не породжувала для позивача права на податкове зобов'язання 01.12.05р., а для покупця - права на податковий кредит. До речі позивач правомірно не надав покупцю цю спірну податкову накладну, Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що при здійсненні перевірки ТОВ «Лайт-Міт-Оф-Ребіт»зазначена податкова накладна не була виявлена.

Матеріали справи свідчать, що фактично операція купівлі-продажу відбулася 30.12.05р., коли були виписані рахунок № 2248, видаткова накладна за цим же номером та податкова накладна.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не вірно визначив, що  податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 має бути визнано недійсним частково в сумі 1 046 704,80 грн. (1062420,0 -15715,20 грн.).

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника скарги частково спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, постанова господарського суду Луганської області від 20.02.07 у справі № 9/923н-ад винесена при  неповному з’ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, тому підлягає скасуванню. Податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 слід визнати недійсним в частині визначення податкового зобов’язання в сумі 719 119,80 грн. (1 062 420,00 грн. –15 715,20 грн. –327 585,00 грн.), у т.ч. за основним платежем –у сумі 302 343,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями –у сумі 416 776,60 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

18.05.07 (згідно власноручного надпису) від відповідача надійшло клопотання від 17.05.07 № 13721/10  про заміну неналежного відповідача у справі № 9/923н-ад в особі Державної податкової інспекції у м. Брянка на належного відповідача в особі Алчевської об’єднаної державної податкової інспекції в Луганській області.

В клопотанні зазначено, що відповідно до наказу голови ДПА в Луганській області від 12.01.07 № 9 „Про реорганізацію державних податкових інспекцій”, яким визначено та вказано утворити на базі Алчевської обєднаної державної податкової інспекції і Державної податкової інспекції в м. Брянка, яка ліквідується, Алчевську об’єднану державну податкову інспекцію з центром у м. Алчевську, до складу якої увійдуть Перевальське відділення та Брянківське відділення. При цьому в п. 5 зазначеного наказу визначено –встановити, що Алчевська ОДПІ з дня її реорганізації є правонаступником ліквідованої ДПІ в м. Брянка.

Як встановлено ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України злиття,  приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються  за  рішенням  його  учасників  або  органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених  законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вбачається з матеріалів, доданих відповідачем до клопотання, а саме із штампу на свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи –Державної податкової інспекції у м. Брянка, державну реєстрацію припинення юридичної особи проведено 25.04.07 державним реєстратором виконавчого комітету Брянківської міської ради Луганської області, про що зроблений запис № 4000124.

З огляду на викладене та керуючись ст. 55 КАС України судова колегія допускає заміну відповідача –Державної податкової інспекції у м. Брянка Луганської області її правонаступником –Алчевською об’єднаною державною податковою інспекцією в Луганській області, та вважає за необхідне попередити правонаступника, що усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов’язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов’язкові для особи, яку він замінив.

У відповідності до п. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу –відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно пп. 2 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»(7-93), крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту щодо майнових вимог, тобто у розмірі 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що на момент розгляду справи становить 3,40 грн.

Пунктом ст. 89 КАС України визначено, що судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

З матеріалів справи вбачається, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Карат»квитанцією № 00720 від 18.12.06 сплатив судовий збір при зверненні до суду в сумі 85,00 грн.

Спірне податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 було винесене на загальну суму 1 062 420, 00 грн., а визнане недійсним в частині визначення податкового зобов’язання у сумі 719 119,80 грн.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне повернути з Державного бюджету України позивачу –Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Карат»судові витрати у сумі 2,30 грн. відповідно до задоволених вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується тому, що відповідач (заявник апеляційної скарги) звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено тільки вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись статтями  55, 94, 160, 167, 195, 196, 198 п.1 ч. 3, 202 п.1 ч. 1, ст. 205 п.1 ч. 3, 207, 254, пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

УХВАЛИВ:

1.          Замінити відповідача -  Державну податкову інспекцію у м. Брянка Луганської області її правонаступником –Алчевською об’єднаною державною податковою інспекцією в Луганській області.

2.          Попередити відповідача  - Алчевську об’єднану державну податкову інспекцію в Луганській області, що у відповідності до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов’язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов’язкові для особи, яку він замінив.

3.          Апеляційну скаргу Алчевської об’єднаної державної податкової інспекції в Луганській області на постанову господарського суду Луганської області від 20.02.07 у справі № 9/923н-ад задовольнити частково.

4.          Постанову господарського суду Луганської області 20.02.07 у справі № 9/923н-ад скасувати.

5.          Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Брянка від 12.12.2006р. №/0 в частині визначення податкового зобов’язання в сумі 719 119,80 грн., у т.ч. за основним платежем –у сумі 302 343,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями –у сумі 416 776,60 грн.

6.          Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача –Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Карат», , 94100, Луганська обл., м. Брянка, вул. Жуковського, 1а, судові витрати у сумі 2 грн. 30 коп.

7.          В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Ухвалу апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції виготовлена в повному обсязі протягом п’яти днів з дня  проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Головуючий суддя                                                                     Д.Ю. Перлов

Судді                                                                                             Л.І. Журавльова

Л.В. Іноземцева