СУД
ПОСТАНОВА

04.06.07р.

Справа № А16/93-07

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до  Управління Пенсійного ф

онду України в АДРЕСА_1

про
визнання недійсною вимоги від ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя   ЗАГИНАЙКО
Т.В.

Секретар судового засідання БЕЗРЕБРА А.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- підприємець;

від відповідача: Скуба О.В.
-головний спеціаліст-юрисконсульт,  дов.
від 18.04.2007р. №3828/04-18.

CУТЬ СПОРУ:

Позивач просить  визнати недійсною вимогу відповідача від
ІНФОРМАЦІЯ_1 про сплату боргу.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що: - за перший квартал 2005р. позивачем сплачений
фіксований податок в розмірі 150 грн. 00 коп., частина якого згідно з чинним
законодавством України перерахована до Пенсійного фонду України, яка не була
врахована відповідачем при складанні вимоги НОМЕР_1 та акту перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_2; - вимога НОМЕР_1 не відповідає вимогам статей 1,2 Закону України
“Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду протягом 2004р. -1 кварталу 2005р.”; - розмір мінімального страхового
внеску встановлений відповідачем за власною методикою і не відповідає чинному
законодавству; - згідно Законів України розмір страхових внесків встановлює
тільки Верховна Рада України; - розмір страхових внесків для фізичних осіб
-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) до теперішнього часу
законами не встановлений.

Відповідач у відзиві на позов
(вх.ІНФОРМАЦІЯ_3) позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити,
посилаючись на те, що: - в Законі України “Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду протягом
2004р. -1 кварталу 2005р.” йде мова про заборгованість, яка виникла внаслідок
неперерахування Державним казначейством частини фіксованого податку, сплаченого
суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування до Пенсійного фонду (а саме 42% від сплаченого податку), а не про
встановлений державним бюджетом розмір мінімального страхового внеску; -
частина 5 статті 45 Закону України “Про державний бюджет на 2005 рік” чітко
встановлює розмір мінімального страхового внеску для фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування і який
визначається у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного законом
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, відповідно до
якого розмір мінімального страхового внеску визначається як добуток
мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску; - оскільки з
01.01.05р. мінімальна заробітна плата становила 262 грн. 00 коп., а розмір
страхового внеску 32%, то суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування, повинні були платити до Пенсійного фонду
України страховий внесок в розмірі                83 грн. 84 коп. страхового
внеску за місяць.

Згідно із статтею 150 Кодексу
адміністративного судочинства України у судовому засіданні було оголошено
перерви до 22.05.2007р. та до 04.06.2007р.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

- 15.01.2007р. відповідачем  - Управлінням Пенсійного  фонду України у АДРЕСА_1було складено та
пред'явлено позивачу -ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу, згідно якої відповідач
вимагає від позивача сплати недоїмки зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 248 грн.82 коп.;

- 23.01.2007р. відповідачем було
проведено перевірку повноти нарахування та своєчасності сплати страхових
внесків до Пенсійного фонду громадянами, які займаються підприємницькою
діяльністю, за результатами якої складено акт НОМЕР_2;

- згідно акту перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу нараховано страхові внески у сумі 293 грн. 82 коп., а
фактично сплачено позивачем 45 грн. 00 коп. і прострочена заборгованість
складає 248 грн. 82 коп.;

- як вбачається із матеріалів
справи вказана заборгованість виникла через несплату позивачем страхових
внесків за січень 2005р. у сумі 83 грн. 84 коп., за лютий 2005р. у сумі         83 грн. 84 коп. та за березень 2005р.
у сумі 81 грн. 14 коп.;

-
відповідно  до чинного
законодавства  акт державного  чи іншого
органу -це  юридична форма  рішень
цих  органів,  тобто
офіційний письмовий  документ,
який породжує певні  правові наслідки,
спрямований на регулювання  тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин;

- підставами  для визнання
акта недійним  є
невідповідність   його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом
компетенції органу, який видав цей акт;
обов'язковою умовою визнання  акта
недійсним  є також  порушення у зв'язку  з прийняттям
відповідного  акта  прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства  чи організації -позивача у
справі;

- позивач вважає  дії відповідача по пред'явленню вимоги від
ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконними; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи вищевикладене суд
доходить  висновку  про обґрунтованість вимог позивача, виходячи
з наступного:

- відповідно до статті 14 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
страхувальниками відповідно до цього закону є підприємства, установи і
організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форм
власності, виду діяльності та господарювання, а також фізичні особи -суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок);

- відповідач, фізична особа
-підприємець ОСОБА_1, зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в АДРЕСА_1
за номером та є платником фіксованого податку;

- порядок сплати внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування встановлено Законом України від 09.07.2003р.
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та Інструкцією “Про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України”, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від
1ІНФОРМАЦІЯ_5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідно
до яких на відповідача покладено обов'язки по нарахуванню, обчисленню і сплаті
в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- відповідно до підпункту 4 пункту
8 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання
спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії
законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі;

- відповідно частини 7 пункту 8
статті 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” установлено
на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне
страхування  для  фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб
оподаткування  (фіксований  податок,
єдиний  податок),  та членів сімей зазначених фізичних
осіб,  які беруть участь  у
провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального
страхового внеску,  визначеного Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування",  на місяць на
кожну особу;

- як вбачається з матеріалів справи
фізична особа -підприємець ОСОБА_1  є
платником фіксованого податку (патент від ІНФОРМАЦІЯ_7) та в період з січня
2005 року по березень 2005 року сплачувала фіксований податок в розмірі 50 грн.
00 коп. за кожний місяць, сплативши таким чином за січень-березень 2005 року
150 грн. 00 коп.; до складу фіксованого податку входить і сума страхових
внесків, яка підлягає перерахуванню до Управління Пенсійного фонду; фіксований
податок за спірний період сплачено позивачем у повному обсязі;

- відповідно до статті 2 Закону
України “Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів підприємницької
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперозподілом Державним казначейством України частини податків до
Пенсійного фонду протягом 2004р. -1 кварталу 2005р.” донарахування та фінансові
(штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених
внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року, не застосовуються;

- оскільки відповідачем фактично
донараховано позивачу страхові внески, позовні вимоги підлягають задоволенню;

- отже, вищезазначене спростовує
заперечення відповідача.

Позивачем понесені судові витрати
шляхом сплати судового збору у сумі  3
грн. 40 коп. згідно квитанції від 29.03.2007р.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати у справі присуджуються з
Державного бюджету.

Керуючись статтями 94, 161-163,
167, 186, 254, пунктом 6 розділом VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною вимогу Управління
Пенсійного фонду України в АДРЕСА_1про сплату боргу від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з бюджету в особі
Управління Пенсійного фонду України в АДРЕСА_1(52206, м. Жовті Води
Дніпропетровської області, вул. Паркова, 8;
) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_4)3 грн.40 коп.
-витрати по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена у
порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили у
відповідності із статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата
складання постанови у повному обсязі - 07.06.2007р.