ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.04.2007  року                                                                      Справа № 5/13(1/164)

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                        Баннової Т.М.

Якушенко Р.Є.

секретар

судового засідання                     Антонова І.В.

та за участю

представників сторін:

від позивача                              інженер-технолог Гладка А.В.,

довіреність №116 від 01.01.2007;

юрисконсульт Чабіна М.С., довіреність №315 від 01.01.2007;

від  відповідача                               представник за довіреністю Савіна О.В.,

довіреність №б/н від 14.02.2007;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Державного підприємства „Придніпровська

залізниця”, м.Дніпропетровськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  01.03.2007

по справі                                        №5/13(1/164) (суддя –Закропивний О.В.)

за позовом                                        Державного підприємства „Придніпровська

залізниця”, м.Дніпропетровськ

до відповідача                              Приватного підприємства „Асфодел”,

м.Луганськ

про                                               стягнення 6705 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача – приватного підприємства „Асфодел”, м.Луганськ,  про стягнення штрафу у сумі 6705 грн. 00 коп. за невірно вказану у накладній маси вантажу.

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.03.2007 позов задоволений частково, стягнено з відповідача на користь позивача штраф у сумі 1341 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 102 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду від 01.03.2007 Державне підприємство „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення в частині зменшення позовної суми штрафу та задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2007 по справі №5/13(1/164) призначена судова колегія у складі:  Єжова С.С.- суддя –головуючий,  Баннова Т.М.- суддя, Семендяєва І.В.–суддя.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 18.04.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2007 по справі №5/13(1/164) у зв”язку з відпусткою виключено із складу колегії суддю Семендяєву І.В. та включено суддю       Якушенко Р.Є.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.3 Закону України „Про залізничний транспорт” законодавство залізничного транспорту загального користування складається з Закону України „Про  транспорт”, цього Закону, Статуту залізниць України та інших актів законодавства України.

Стаття 5 Статуту залізниць України відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов”язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 1 ст.26 Закону України „Про залізничний транспорт” передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Стаття 122 Статуту залізниць України визначає, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Відповідно до приписів ст.129 Статуту залізниць України порядок складання цих актів встановлюється Правилами, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Таким чином, визнаючи комерційний акт допустимим доказом щодо обставин, які є підставою для покладення відповідальності на суб’єкта відносин перевезення вантажів, суд повинен перевірити дотримання порядку складання комерційного акта відповідно до вимог законодавства.

Як встановлено господарським судом при розгляді справи, по залізничній накладній від 30.10.2005 №  52379877 (а.с.11 т.1) відповідачем на станцію Павлоград-1 Придніпровської  залізниці до одержувача –ТНТС, був відправлений вантаж –вугілля.

04.11.2005 на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці прибув вагон з вугіллям № 66812900 за накладною № 52379877 маршрутом зі станції Лутугіно Донецької залізниці до станції Павлоград Придніпровської  залізниці.

Відповідно ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, а залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній відправником.

В обгрунтування прийнятого рішення по справі господарський суд посилається на те, що відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізницею було здійснено контрольне переважування  вагону № 66812900 на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці.  За результатами переважування вантажу на вагонних вагах № 7 складений комерційний акт БН № 085850/6 від 04.11.2005, за даними якого маса вантажу менше ніж зазначено у провізних документах на 1150 кг.

Таким чином, факт неправильного зазначення  відправником в накладній маси вантажу засвідчено належним доказом - комерційним актом БН № 085850/6 від 04.11.2005, у розумінні ст. 129 Статуту та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів.

Крім того, дані контрольного переважування зафіксовані актом загальної форми від 04.11.2005, витягом з книги контрольного переважування та перевірки кількості вантажу станції Павлоград-1.

Проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, судова колегія вважає, що господарським судом невірно надана оцінка представлених позивачем доказів, що привело до прийняття невірного рішення по даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Тому комерційний акт є тільки одним із доказів, який господарський суд оцінює в сукупності з усіма іншими доказами у справі.

Відповідно до ст.14 статуту залізниць України зважування на вагах з простроченим терміном перевірки і таврування не допускається.

У той же час позивач надав суперечливі докази стосовно ваг, на яких здійснювалося переважування вагону №66812900 по накладній №52379877.

Як вбачається із комерційного акту БН №085850/6 від 04.11.2005 переважування проводилося на 150-тонних вагах станції Павлоград-1 (держповірка яких проводилась 23.09.2005) та до позовної заяви надана копія технічного паспорту ваг №7 станції Павлоград-1 (т.1 а.с.16-17).

Згідно даної копії технічного паспорту ваг №7 дані ваги прийняті до експлуатації в 1943 році з терміном експлуатації 12 років, тип ваг-механічні, дата оформлення паспорту вказана –23.09.2005.

У той же час до заперечень на відзив відповідача позивач надав копію технічного паспорту ваг №7, згідно якої вказано, що тип ваг –ричажний, дата виготовлення 1971, дата встановлення 1972, дата оформлення паспорту вказана 27.03.2003.

Отже, з цих двох копій технічних паспортів неможливо зробити безспірний висновок технічного стану ваг, на яких здійснювалося переважування вагону № 66812900 на станції Павлоград-1, оскільки ці паспорти мають різні дані і по даті випуску їх виробником і по даті оформлення технічного паспорту.

Згідно письмового пояснення ДП „Луганськстандартметрологія” від 01.03.2007 за №416/45 (т.2 а.с.35) не вбачається, що технічні паспорти на ваги №7, копії яких знаходяться в матеріалах справи, видані на одні і ті ж ваги.

За таких підстав судова колегія вважає, що господарський суд необґрунтовано дійшов висновку, що мова йде про одні і ті ж самі важильно-механічні ваги.

Судова колегія вважає, що господарський суд дав неналежну оцінку доказам, які надані відповідачем у справі.

Так, в матеріалах справи (т.1 а.с.77) є довідка за підписом начальника станції Лутугіно, якою підтверджуються доводи відповідача відповідно вказаної в залізничній накладній №52379877 маси вантажу.

Згідно даної довідки переважування вагону №66812900 було проведено на 150-тонних вагах станції Лутугіно представником відповідача і  працівника станції Лутугіно.

За таких обставин не можна виключити втрату частини вантажу при перевезенні.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд неповно з’ясував обставини, які мають значення для справи, що привело до прийняття невірного рішення по справі, тому рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2007 по справі №5/13(1/164) підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за позовом та витрати по сплаті державного мита за апеляційним провадженням відносяться на позивача.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п.2 103, ч. 1 п.1 ст. 104,  105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2007 по справі №5/13(1/164) задовольнити.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2007 по справі №5/13(1/164) скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні позову відмовити.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.М. Баннова

Суддя                                                                      Р.Є. Якушенко

Спеціаліст 1-ої категорії                                        С.І. Заєць