ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.
Справа № 17/166

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., при секретарі судового засідання  Нестеренко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні  справу

за позовом:
Управління Пенсійного фонду України в Косівському районі, м. Косів, Івано-Франківської області, вул. Незалежності, 26.

до відповідача:
Відкритого акціонерного товариства " Індуктор", м. Івано-Франківськ,  вул. Максимовича, 15.

про
стягнення  892 грн. 62 коп.

за участю представників:

Від позивача:
Старожитник О.М. - завідувач юридичним сектором, (довіреність №3312/06  від 31.10.2005 року ).

Від відповідача:        представники не з"явилися

встановив: заявлено позов про стягнення  892 грн. 62  коп.

Позивач  позовні вимоги  підтримує та  просить суд поновити строк позовної давності за  заявленою вимогою. Подав суду  клопотання про поновлення строку позовної давності, мотивоване тим, що сума боргу в розмірі 892 грн. 62 коп. виявлена ними в результаті інвентаризації пенсійних справ  тільки у 2007 році.

Відповідач в судове засідання  не з»явився, відзив на позов не подав. За наведених обставин та в силу ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними матеріалами без участі відповідача, якого  повідомлено  про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні представнику позивача роз»яснено процесуальні права і обов»язки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в Косівському районі, Івано-Франківської області заявлено вимогу про стягнення з Відкритого акціонерного товариства " Індуктор",  заборгованості в сумі 892 грн. 62 коп. з виплаченої пенсії  громадянину Горбулевичу М.В.

Як вбачається з матеріалів справи, Горбулевич М.В. - працівник філіалу Харківського заводу радіоелементів, правонаступником якого якого є відповідач, отримав  ушкодження здоров", внаслідок якого його визнано інвалідом ІІ групи та  призначена відповідна пенсія, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Факт заподіяння шкоди з вини відповідача підтверджується актом № 1 від 12.02.1973 р. про нещасний випадок на виробництві. Загальна сума виплаченої пенсії за період з 01.07.1996 р. по 01.01.1998р. становить 892 грн. 62 коп, що підтверджується довідкою  позивача. Відповідно до ст.460 Цивільного кодексу УРСР організація, відповідальна за шкоду, заподіяну здоров’ю громадянина, зобов'язана за регресною вимогою органу державного соціального страхування чи Пенсійного фонду України відшкодувати суми допомоги або пенсій.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На спірні правовідносини про стягнення в порядку регресу виплаченої пенсії  поширюються положення Цивільного кодексу УРСР, в тому числі положення про позовну давність, відповідно до яких, зокрема ст. 71 загальний строк для захисту права за  позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 Цивільного кодексу УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 75 Цивільного кодексу УРСР, позовна  давність  застосовується  судом,   арбітражем    або третейським судом  незалежно від заяви сторін.

В силу ст. 80 Цивільного кодексу УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову  є підставою для відмови в позові.

Клопотання про поновлення строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки обставини наведені у клопотанні не свідчать про неможливість  звернення до суду з позовом у встановлений Цивільного кодексу УРСР,  строк, а отже причини пропуску строку позовної давності не є поважними.

Відповідно до ч.2 ст. 80 Цивільного кодексу УРСР строк позовної давності підлягає поновленню судом тільки у разі поважності причин його пропуску.

За наведених обставин,  у позові слід відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 124 Конституції України,  ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,   ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                               Неверовська Л.М.

Рішення підписане  06.06.2007 р.

Документ виготовлено АС "Діловодство"

Боднарчук М.Б.