СУД
ПОСТАНОВА

21.02.07р.

Справа № А23/12

За позовом  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

до  Лівобережної міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська

про
визнання недійсними податкових повідомлень- рішень НОМЕР_1,НОМЕР_2, НОМЕР_3

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник, дов. НОМЕР_5

Від відповідача: Бойко О.П. -
держподатінспектор, дов. від 25.12.06, №26740/10/10-1

Лукашевич С.В. -
головдержподатревізор-інспектор, дов. 29.01.07, №1209/10/10-1

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом, в
якому просить визнати недійсними: податкове повідомлення - рішення НОМЕР_1 про
визначення суми податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання
водних ресурсів - 1329,83 грн; податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2 про
визначення податкового зобов'язання по податку з доходів на суму 4601,54 грн;
податкове рішення НОМЕР_3 на суму 257600,00 грн. штрафних санкцій за порушення
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
грошові кошти, які податкова інспекція вважає виручкою від реалізації товару,
такими не є, оскільки відповідачем не встановлено фактів самого відвантаження
товару, чи передача товару якимось іншим чином.

Стосовно перевірки правильності
обчислення, повноти і своєчасності сплати прибуткового податку із доходу,
висновок відповідача про те, що раз не було реалізації риби, то діяльність не
пов'язана в отриманням прибутку, не відповідає фактичним обставинам справи.
Доданий    позивачем договір   зберігання
із  правом користування НОМЕР_4
податкова не взяла до уваги лише тому, що договір був наданий у копії.

Стосовно донарахування відповідачем
суми по збору за спеціальне використання водних ресурсів позивач вважає дії
відповідача неправомірними, оскільки позивач не є платником вищезгаданого
збору. Крім того, відповідачем не вірно зроблений розрахунок цього збору.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що під час перевірки встановлені факти порушення позивачем
норм Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" -проведення
розрахункові операції без використання РРО, КОРО та РК та без видачі
відповідного розрахункового документа на суму 51520,00 грн.

Підставою для донарахування податку
з доходів фізичних осіб стало те, що в порушення вимог ст.ст.13, 14 Декрету
№13-92, позивачем занижено оподатковуваний доход за 2005 рік внаслідок
неправомірного включення до складу витрат платежів у сумі 41696, 52 грн., у
т.ч. за використання гідротехнічних споруд у сумі 38484,00 грн. та за
електроенергію у сумі 3212, 52 грн., які не пов'язані з веденням господарської
діяльності.

Стосовно правильності розрахунку та
своєчасності перерахування збору за спеціальне використання водних ресурсів
відповідач посилається на те, що в своїй діяльності позивач використовував
водні ресурси, а збір за спеціальне використання водних ресурсів до бюджету не
сплачував. До перевірки документи, які відображають розміри займаних ставків,
не надані.

Розрахунок плати за використання
водних ресурсів проведено з урахуванням наданої інформації від Енергопостачальної
компанії "Дніпрообленерго", з якою позивачем укладена угода НОМЕР_6,
та відповідно лічильника використаної кількості електричної енергії.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В  :

01.08.06 Лівобережною міжрайонною
державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська (відповідачем) проведена
планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства позивачем,
за результатами якої складений акт НОМЕР_7.

Під час перевірки відповідачем
встановлено порушення позивачем п.п.1,2 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме: проведення розрахункової операції без
використання реєстратора розрахункових операцій, книги обліку розрахункових
операцій, розрахункової квитанції та без видачі відповідного розрахункового
документа на суму 51520,00 грн., що стало підставою для застосування до
позивача на підставі п.1 ст.17 цього ж Закону
фінансових санкцій в розмірі 257600,00 грн., про що винесено рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій НОМЕР_3.

В порушення вимог ст.ст.13, 14
Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян" позивачем занижено оподатковуваний доход за 2005 рік на суму
35396, 52 грн. внаслідок неправомірного включення в декларацію про доходи за
2005 рік до складу валового доходу грошових коштів у сумі 6300 грн., які
використано на поповнення платником податків
свого розрахункового рахунку, та включення до складу витрат платежів у
сумі 41696,52 грн., у тому числі оплати за використання гідротехнічних споруд у
сумі 38484,00 грн. та за електроенергію у сумі 3212, 52 грн. Ці витрати, як
зазначено відповідачем, не пов'язані з веденням господарської діяльності
позивача.

Встановлені відповідачем факти
стали підставою для донарахування відповідачем податку з доходів фізичних осіб
в сумі 4601,54 грн., про що винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_8.

Також під час перевірки
відповідачем встановлено, що позивач в своїй діяльності використовував водні
ресурси, розрахунки збору за спеціальне використання водних ресурсів за третій,
четвертий квартали 2005 року, перший квартал 2006 року позивачем не надані,
збір до бюджету не сплачений.

У зв'язку з тим, що до перевірки
документи, які відображають розміри займаних ставків, а саме паспорт ставків,
надані не були, розрахунок плати за використання водних ресурсів проведено з
урахуванням наданої інформації від Енергопостачальної компанії
"Дніпрообленерго", з якою позивач уклав угоду НОМЕР_6 та відповідно
лічильника використаної кількості електричної енергії.

У зв'язку з викладеним відповідачем
винесено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_8, яким визначено суму
податкового зобов'язання із збору за спеціальне використання водних ресурсів в
загальному розмірі 989,83 грн., із яких 309,83 грн. -основний платіж, 680,00
грн. -штрафні (фінансові) санкції (на підставі п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону
України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами" в сумі 510,00 грн., на підставі пп.17.1.3
п.17.1 ст.17 цього ж Закону -в сумі 170,00 грн.).

Вказані вище податкові
повідомлення-рішення оскаржені позивачем в порядку ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

За результатами розгляду скарг
позивача Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області
винесено рішення НОМЕР_9, яким податкове повідомлення-рішення НОМЕР_8 залишено
без змін, а скарга без задоволення; скасовано податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_8 в частині штрафних санкцій по збору за спеціальне використання водних
ресурсів у сумі 170,00 грн., застосованих відповідачем з посиланням на підпункт
17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами"; одночасно застосовані до позивача штрафні санкції по збору за
спеціальне використання водних ресурсів у сумі 510,00 грн. відповідно до
підпункту 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

З урахуванням зазначеного рішення
ДПА у Дніпропетровській області 15.11.06 відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

НОМЕР_2 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 4601,54 грн.
-основний платіж;

НОМЕР_1 про визначення суми
податкового зобов'язання із збору за спеціальне використання водних ресурсів в
загальному розмірі 1329,83 грн., із яких 309,83 грн. - основний платіж, 1020,00
грн. -штрафні (фінансові) санкції.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулюються
розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92 року № 13-92
"Про прибутковий податок з громадян" з урахуванням положень пункту
9.12 статті 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до вимог ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом
України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Як свідчать матеріали справи,
відповідач посилається на той факт, що позивачем діяльність розпочата з моменту
укладення з державним підприємством "Укрриба", м. Київ, договору
НОМЕР_10 на управління нерухомим майном (ставки для розведення риби та інші
гідротехнічні споруди), відповідно до умов
якого за використання нерухомого майна позивач зобов'язувався сплачувати
ДП "Укрриба" щомісячну плату у розмірі 6599,62 грн.

Разом з цим  відповідачем встановлено, що до укладення цього
договору позивачем понесені витрати у сумі 41696,52 грн., в т.ч. оплата за
використання гідротехнічних споруд у сумі 38484,00 грн. та за електроенергію у
сумі 3212,52 грн., які на думку відповідача не пов'язані з веденням
господарської діяльності позивача,
оскільки їх було сплачено до 15.09.05 у зв'язку з експлуатацією
нерухомого майна, яке ще не перебувало в управлінні позивача.

Такий висновок суд вважає
неправильним, таким, що не відповідає
фактичним обставинам, нормам діючого законодавства. Як вбачається з
доданих до матеріалів справи документів, 26.07.04 між позивачем та ДП
"Укрриба" укладений договір № 23 зберігання з правом користування,
відповідно до умов якого позивач прийняв на зберігання з правом користування
нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП "Укрриба",
згідно з додатком № 1 до договору (акт приймання-передачі державного майна для
зберігання), та зобов'язувався вносити плату щомісячно в розмірі 6242,46 грн.
на рахунок ДП "Укрриба".

Таким чином, визначені відповідачем
витрати позивача, які понесені останнім до 15.09.05, пов'язані з експлуатацією
нерухомого майна, що перебувало у користуванні позивача на законних підставах у
відповідності з укладеним договором НОМЕР_4, і враховуючи, предмет
підприємницької діяльності позивача, відповідно до ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" є витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу позивача, у зв'язку з чим  ці витрати повинні бути враховані при
обрахуванні сукупного чистого доходу з метою оподаткування доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

Стосовно нарахування штрафних
санкцій в розмірі 257600,00 грн. за порушення п.п.1,2 ст.3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", суд також вважає дії відповідача
неправомірними.

Висновок відповідача, що внесені
позивачем на розрахункових рахунок грошові кошти згідно банківських виписок за
04.03.05, 01.03.05, 31.05.05, 25.08.05, 02.08.05, 19.09.05, 25.11.05, 06.12.05,
01.02.06 02.03.06 в загальній сумі 51520,00 грн. є виручкою від реалізації
товару, ґрунтується лише на призначенні платежу,  зазначеному в цих банківських документах.

Разом з тим, виходячи з наявних в
матеріалах справи документів в їх сукупності, вбачається, що ці кошти отримані
позивачем в межах укладеного з гр.ОСОБА_2 договору займу (поворотної фінансово
допомоги) НОМЕР_11, про що свідчать прибуткові касові ордери, копії яких
долучені до матеріалів справи, і є таким чином, власними коштами позивача, у
зв'язку з чим зазначені відповідачем операції не потребують проведення через
реєстратор розрахункових операцій.

Інші підстави отримання позивачем
грошових коштів, в подальшому внесених на розрахункових рахунок, зокрема, як
виручки в результаті реалізації товару (наданні послуг, виконання робіт), із
матеріалів справи не вбачаються. Факт реалізації товару, робіт чи послуг
відповідачем ні під час перевірки, ні під час вирішення даного спору не
доведений. Договори, рахунки, накладні, акти, інші первинні документи,  які б підтверджували факт реалізації
продукції чи надання послуг в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

Таким чином, не встановивши
фактичну природу цих коштів, відповідачем зроблений неправильний висновок, що
призвело до безпідставного застосування до позивача штрафних санкцій.

Стосовно перевірки правильності
розрахунку та своєчасності перерахування збору за спеціальне використання
водних ресурсів, суд вважає, що на позивача як громадянина - суб'єкта
підприємницької діяльності, що використовує водні ресурси, розповсюджуються
положення Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів
та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного
транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1494 від
16.08.99.

Відповідно до ст. 42 Водного
кодексу України водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи,
організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та
особи без громадянства. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними.
Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) - це
ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних
споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.

Правила щодо спеціального
водокористування визначені ст. 48 Водного кодексу України, а саме: спеціальне
водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або
технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні
об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних
потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих,
сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських
та інших державних і громадських потреб.

Не належать до спеціального
водокористування: пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних);
подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони; усунення
шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення); використання підземних
вод для вилучення корисних компонентів; вилучення води з надр разом з
видобуванням корисних копалин; виконання будівельних, днопоглиблювальних і
вибухових робіт; видобування корисних копалин і водних рослин; прокладання
трубопроводів і кабелів; проведення бурових, геологорозвідувальних робіт; інші
роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

Згідно норм ст.49 Водного кодексу
України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який
видається в установленому цією статтею порядку.

У дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин. Спеціальне водокористування є платним.

Наказом Міністерства фінансів
України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки
України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної
безпеки України від 01.10.99 № 231/539/118/219 затверджено Інструкцію про
порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного
транспорту.

У відповідності з п.4.1 Інструкції
об'єктом обчислення збору за спеціальне використання водних ресурсів є фактичний
обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат
води в їх системах водопостачання.

Обсяг використаної води
визначається водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку
за показниками вимірювальних приладів.

У разі відсутності вимірювальних
приладів, як виняток, обсяг використаної води визначається за технологічними
даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих
послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за
одиницю часу тощо)- п.4.6 Інструкції.

Водокористувачі самостійно
обчислюють збір за спеціальне використання водних ресурсів та збір за
користування водами для потреб гідроенергетики щоквартально наростаючим
підсумком з початку року, виходячи з обсягів фактично використаної води
(підземної, поверхневої, отриманої води, в установленому законодавством
порядку, від інших водокористувачів) з урахуванням обсягу втрат води в їх
системах водопостачання, установлених лімітів, нормативів збору та коефіцієнтів.

Відповідно п.7.1 Інструкції
платники збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб гідроенергетики складають розрахунок
накопичувальним підсумком з початку року за встановленою формою.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дозволу на спеціальне водокористування не має, розрахунки збору за
спеціальне використання водних ресурсів за третій, четвертий квартали 2005
року, перший квартал 2006 року позивачем не складалися.

Відповідач, виходячи з даних обставин,
у зв'язку з неведенням платником податків обліку використання водних ресурсів,
самостійно здійснив розрахунок фактично використаної позивачем води,
використавши при цьому дані затраченої електроенергії, згідно наданої
інформації від ВАТ "Дніпропетровська електрична мережа" та відповідно
лічильника використаної кількості електричної енергії.

Таким чином, фактично відповідачем
при визначенні позивачу податкового зобов'язання був застосований непрямий
метод визначення податкового зобов'язання.

Порядок визначення суми податкового
зобов'язання за непрямими методами встановлений п.4.3 ст.4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" , затвердженою постановою Кабінету Міністрів
України від 27.05.02 № 697 Методикою визначення сум податкових зобов'язань за
непрямими методами.

Так, згідно зазначеної вище
Методики непрямі методи визначення сум податкових зобов'язань застосовуються
виключно за наявності підстав, передбачених пунктом 4.3 статті 4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Рішення про застосування непрямих
методів визначення сум податкових зобов'язань приймає керівник органу державної
податкової служби. В цьому рішенні обов'язково зазначаються підстави його
прийняття.

Результати перевірки, здійсненої з
метою визначення сум податкових зобов'язань за непрямими методами, оформляються
актом, що затверджується особою, яка прийняла рішення про застосування непрямих
методів.

Платнику податків у встановленому
порядку надсилається податкове повідомлення, в якому зокрема зазначаються
нарахована за непрямими методами органом державної податкової служби сума
податкового зобов'язання, належна до сплати, опис методів, які при цьому були
застосовані, а також сума штрафних санкцій (за їх наявності).

Докази прийняття керівником органу
державної податкової служби відповідного рішення про застосування непрямих
методів визначення сум податкового зобов'язання із збору за спеціальне
використання водних ресурсів, дотримання вимог Методики визначення сум
податкових зобов'язань за непрямими методами відповідачем не подані, у зв'язку
з чим суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення про визначення
податкового зобов'язання з збору за спеціальне використання водних ресурсів
прийнято без достатніх на це підстав і з порушенням вимог  п.4.3 ст.4 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", Методики визначення сум податкових зобов'язань за
непрямими методами.

На підставі викладеного суд вважає,
що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій підлягають визнанню недійсними позовні вимоги
-задоволенню.

Керуючись ст.94, ст.ст.160-163  Кодексу адміністративного судочинства
України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити в повному
обсязі.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська НОМЕР_1,НОМЕР_2, рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій  Лівобережної
міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська  НОМЕР_3.

Стягнути з державного бюджету на
користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ 3,40 грн
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

12.04.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна