ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19.03.07                                                                                           Справа  № 5/81-2А

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства закритого типу

«Волиньнафта», м.Нововолинськ (далі –АТЗТ) б/н і дати

на постанову господарського суду Волинської області від 22.11.2006 року

у справі № 5/81-2А

за позовом АТЗТ «Волиньнафта», м.Нововолинськ

до відповідача Нововолинської ОДПІ

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

від скаржника –не з’явився

від відповідача –Новосад Ю.М. –ДПІ юр. від.

Апеляційна скарга розглядається без участі представника скаржника, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання (а.с. 94), однак не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні. Права і обов’язки сторін, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, представнику податкового органу роз’яснено.

Постановою господарського суду Волинської області від 22.11.2006 р. у справі №5/81-2А (суддя Слупко В.Л.) відмовлено в задоволенні позову акціонерному товариству закритого типу «Волиньнафта», м.Нововолинськ (далі –АТЗТ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ № /0 від 26.07.2006р. Дана постанова суду мотивована тим, що оскільки станом на 05.09.2005р. у позивача існував податковий борг по земельному податку в сумі 4070,49 грн., податковий орган, у відповідності з п.п.7.7. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»правомірно зарахував сплачені товариством суми в рахунок погашення існуючого боргу та, згідно з п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 вищевказаного Закону правомірно застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 350,86 грн.

Позивач у справі –АТ ЗТ «Волиньнафта», подав апеляційну скаргу на згадану постанову суду, в якій зазначає, що судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи; недоведено обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи; порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає скаржник, судом першої інстанції порушено норми ст.ст.71,158,159,161,163 КАС України, оскільки в постанові суду містяться невстановлені судом обставини, не підтверджені належними доказами та не враховано окремі докази, які позивач позбавлений був можливості подати. Зокрема, що в акті перевірки № 385 від 20.07.2007 р. допущено відображення необґрунтованих даних, а, також, суб’єктивних припущень, що не підтверджені відповідними доказами і т.і.

Відповідач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу (а.с.75-77) та в усних поясненнях в судових засіданнях.

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної Нововолинською ОДПІ перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання по АТЗТ «Волиньнафта», 20 липня 2006 року складено акт за № 385, яким встановлено порушення позивачем вимог ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»- не забезпечено своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання протягом граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 3508,60 грн.

26 липня 2006 року податковим повідомленням-рішенням за № /0/875 податковий орган, на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", за затримку на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в сумі 3508,60 грн., зобов'язав позивача сплатити штраф у розмірі 10% від сплаченої суми –350,86 грн.

Заслухавши пояснення представника податкового органу, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

Як передбачено п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підп. "г" п.п.4.2.2 п.4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно п.5.1 ст.5 вищезазначеного Закону, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Абзацом 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-ІІІ, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, згідно платіжних доручень № 26 від 05.09.2005 р. позивачем перераховано 3000 грн., № 29 від 03.10.2005 р. –1300 грн., № 30 від 02.11.2005 р. –1280 грн., № 31 від 07.12.2005 р. –1280 грн., № 34 від 02.02.2006 р. –1080 грн. та № 14 від 03.03.2006 р. –230 грн. на погашення узгодженої суми податкового зобов’язання по земельному податку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та березень 2006 року.

Однак, оскільки у позивача існував податковий борг по вказаному платежу  в сумі  4070,49 грн., податковий орган, у відповідності із п.п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»правомірно зарахував сплачені АТ ЗТ «Волиньнафта»суми в рахунок погашення існуючого  податкового боргу.

Доказів, які б спростовували факт існування податкового боргу, позивач не надав ні суду першої, ні апеляційної  інстанцій.

Таким чином, податковим органом правомірно, у відповідності із п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу в розмірі 350,86 грн.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підставі фактичних обставин і матеріалів справи.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, п. п. 6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  У Х В А Л И В :

Постанову господарського суду Волинської області від 22.11.2006 року у справі №5/81-2А залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст.211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Волинської області.

головуючий суддя                                                                Г.В. Орищин

судді                                                                                      О.П. Дубник

Г.Г. Якімець