ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.                                                                   Справа № 5/27

За позовом Кіцманської районної санітарно-епідеміологічної станції

до державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області

про визнання нечинним рішення

Суддя         Дутка В.В.
Секретар судового засідання Назарко М.В.

Представники

від позивача –Цимбал М.О., довіреність від 05.02.2007р.
від відповідача –Ленько В.О., довіреність від 05.02.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 15.06.2006р. відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Кіцманської районної санітарно-епідеміологічної станції до державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області про визнання нечинним та скасування рішення відповідача про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 11.12.2006р. № 35, яким вилучено у позивача в доход державного бюджету 173232 грн. 02 коп. та стягнуто штраф у сумі 34646 грн. 04 коп.

В обґрунтування позову зроблені посилання на протиправність рішення, яке прийняте з порушенням норм діючого законодавства і перевищенням повноважень відповідачем.

Відповідач у відзиві від 16.02.2007р. просить відмовити у позові, прийняти рішення про стягнення суми економічних санкцій, оскільки посадові особи державної інспекції з контролю за цінами в Чернівецькій області діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В судовому засіданні 31.05.2007р. оголошувалась перерва до 14.06.2007р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнає, з підстав викладених у запереченнях.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, з’ясувавши фактичні обставини справи, суд відмовляє у позові враховуючи таке.

Згідно п.3 ст.116 Конституції України до компетенції Кабінету Міністрів України віднесено забезпечення проведення цінової політики.

Відповідно до ст.13 Закону України “Про ціни та ціноутворення“ та Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. №1819 на відповідача покладені контрольно-наглядові функції з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернівецькій області, з 6 по 30 листопада 2006 року проведена перевірка правильності формування та застосування тарифів на роботи і  послуги, що виконуються і надаються за плату в Кіцманській районній державній санітарно-епідеміологічній станції.

За результатами перевірки винесено рішення “Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін” від 11.12.2006р. № 35, яким вилучено у відповідача в дохід державного бюджету 17323,02 грн. і стягнуто штраф у сумі 34646,04 грн.

Відповідно до оспорюваного рішення відповідачем за період з 01.11.05 р. по 31.05.06 р. отримано необґрунтовану виручку на загальну суму 17323,02 грн. в результаті наступних порушень державної дисципліни цін:

1.          нарахування непередбачених націнок до фіксованих тарифів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1351, що призвело до завищення рівня тарифів і отримання закладом за період з 01.11.05р. по10.05.06р. необґрунтованої виручки на суму 1993,61 грн.

2.          застосування тарифів за види послуг; які не передбачені Переліком платних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544, що призвело до отримання закладом:

-          за період з 02.11.05р. по 10.05.06р. необґрунтованої виручки у сумі 7590,44 грн.;

-          за період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р. необґрунтованої виручки в сумі 3847,60 грн.

3.          застосування вільних тарифів на роботи та послуги за умови їх регулювання постановою Кабінету Міністрів України № 1351 від 27.08.2003р., що призвело до отримання закладом за період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р. необґрунтованої виручки на суму 3891,37 грн.

Статтею 6 Закону України “Про ціни та ціноутворення“ передбачено, що в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. За статтею 7 цього ж Закону вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів та іншими методами, введеними Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби“ від 27.08.2003р. № 1351 затверджено тарифи на послуги, що надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби. У затверджених Кабінетом Міністрів України тарифах не зазначено, що вони встановлюються без податку на додану вартість.

Згідно п.4.1.  ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” базою оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)).

Отже, дії позивача щодо нарахування в період з 01.11.2005р. по 21.12.2005р. податку на додану вартість на граничні тарифи, передбачені  постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. № 1351 є неправомірними. Внаслідок порушення вимог вказаної постанови та завищення плати за надані послуги отримано необґрунтованої виручки в сумі 1993,61 грн.

Податкові роз’яснення Державної податкової адміністрації України від 15.09.2003р. не мають нормативно-правового характеру і не є обов’язковими до застування, оскільки суперечать згаданим вище нормам.

Щодо застосування тарифів на види послуг, які не передбачені Переліком платних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1351, що призвело до отримання позивачем за період з 02.11.05р. по 10.05.06р. необґрунтованої виручки у сумі 7590,44 грн. суд зазначає таке.

Стаття 35 Закону України “Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення визначає джерела фінансового та майнового забезпечення державної санітарно-епідеміологічної служби. Передбачає можливість виконання робіт та надання послуг за плату і встановлює перелік таких робіт та послуг у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя. При цьому вказуються конкретні види робіт та послуг, які виконуються за плату та надається право Кабінету Міністрів України визначити перелік інших платних видів робіт і послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544 затверджено Перелік робіт і послуг у сфері забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються та надаються за плату. Вказаний перелік є вичерпним і, до внесення змін, не містив в собі послуг з проведення бактеріологічних досліджень при періодичному медичному огляді працівників декретованих професій.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001р. за № 1047/629-38 підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є застосування цін (тарифів) суб’єктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг.

Таким чином, при наданні позивачем платних послуг фізичним особам за період з 02.11.2005р. по 10.05.2006р. обґрунтовано стягнуто відповідачем виручку в сумі 7590,44 грн.

Перевіркою також встановлено, факти стягування позивачем плати за послуги, не передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. № 1544 із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006р. № 662 внаслідок чого отримано необґрунтованої виручки в сумі 3847,60 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, довідкою про обсяг наданих послуг тощо).

З приводу застосування вільних тарифів на роботи та послуги за умови їх регулювання постановою Кабінету Міністрів України № 1351 від 27.08.2003р., що призвело до отримання закладом за період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р. необґрунтованої виручки на суму 3891,37 грн. встановлено таке.

Позивач почав застосовувати тарифи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006р. № 662 (яка набрала законної сили з 11.05.2006р.) з 01.06.2006р.

В період з 11.05.2006р. по 31.05.2006р. позивач застосував тарифи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України  № 1351 від 27.08.2003р.

Таким чином, застосування позивачем вільних тарифів на послуги, рівень яких не відповідав рівню тарифів, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2002р. № 662 призвело до порушення державної дисципліни цін. Внаслідок допущеного порушення позивачем необґрунтовано отримано виручки в сумі 3891,37 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Твердження позивача про те, що постанова Кабінету Міністрів України від 11.05.2006р. № 622 набрала законної сили 01.06.2006р. є помилковим.

Згідно п. 5 Указу Президента України “Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” від 10 червня 1997 року N 503/97  нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Постанова Кабінету Міністрів України від 11.05.2006р. № 622 не визначає права і обов'язки громадян, а встановлює тарифи на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Отже,  вказана вище постанова від 11.05.2006р. №662 набула чинності з 11.05.2006р.,  тобто з моменту її прийняття.

Відповідно до ч. І ст. 14 Закону України „Про ціни і ціноутворення” вся необґрунтовано одержана установою виручка в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в дохід Державного бюджету. Крім того, в дохід Державного бюджету стягується штраф в подвійному розмірі необґрунтовано одержаної виручки.

Таким чином, загальна сума необґрунтовано отриманої виручки позивачем складає 17323,02 грн.

На підставі вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 11.12.2006р. №.35 про вилучення у позивача в дохід державного бюджету 17323,02 грн. та стягнення штрафу в сумі 34646,04 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись статтями 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В  :

У позові відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо  строк  апеляційного  оскарження  буде поновлено,  то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАС України -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                    В.В. Дутка