ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"01" лютого 2007 р.                                        Справа № 3/351а/1а

« 01 »    лютого  2007 року                                                            справа № 3/351/1а

12 год. 00 хв.

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю „Карат-2005” Менський район, с.Жовтневе, вул.Жовтнева, 58

до  Державної податкової інспекції у Менському районі м.Мена, вул.Леніна, 57

про скасування рішення

Суддя               В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання   Рубан Н. О.

Представники сторін :

від позивача:   Литвинов С. І. –представник ТОВ „Карат-2005”, довіреність б/н від 15.01.2007р.

від відповідача:  Попович Л. Л. –головний держподатінспектор з питань юридичної роботи ДПІ у Менському районі, довіреність № 15/9/10 від 27.03.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Постанова прийнята після перерви оголошеної в засіданні згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявив позов про  скасування рішення Державної податкової інспекції у Менському районі про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 33623890, оформлене актом № 8 від 16 жовтня 2006 року.

ТОВ „Карат-2005” посилається на те, що дії відповідача щодо анулювання свідоцтва платника ПДВ суперечать чинному законодавсту та фактичним обставинам.  При цьому, позивач вказує на безпідставність висновку податкового органу стосовно подачі декларацій з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність оподаткованих поставок за період з вересня 2005 року по серпень 2006 року. Він зазначає, що наявність податкових декларацій з податку на додану вартість вказують на протилежне, а саме на наявність оподатковуваних поставок протягом такого періоду.

Позивач посилався на те, що подавав до податкового органу 11 (одинадцять) декларацій, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, а не 12 (дванадцять) як того вимагає чинне законодавство.

Крім того, в обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що ТОВ „Карат-2005” було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов”язань з податку на додану вартість у зв”язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2006 року в якому було зазначено, що сума податкових зобов”язань, що невраховані у декларації звітного періоду, за який виявляються помилки, становить 100 грн. Таким чином, 02.11.2006р. позивач подав уточнюючий розрахунок  податкових зобов”язань, який автоматично змінив дані податкової декларації з податку на додану вартість за червень місяць 2006 року. Отже, з моменту подачі уточнюючого розрахунку дані декларації за жовтень 2006 року змінились з урахуванням вищезазначених коригувань.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначені фактичні дані, які підтверджені документами податкового та бухгалтерського обліку, свідчать про те, що у позивача був відсутній факт подачі декларацій з податку на додану вартість, які б свідчили про відсутність оподатковуваних операцій протягом дванадцяти послідовних податкових місяців.

Відповідач позовних вимог не визнає, посилаючись на безпідставність вимог позивача. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує на те, що в результаті проведеної інвентаризації платників податку на додану вартість встановлено факт подачі позивачем  протягом дванадцяти послідовних податкових місяців декларацій з податку на додану вартість,  які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду.

Щодо подання уточнюючої податкової декларації, податковий орган зазначає, що вона подана після прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість.

Суд,  вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Працівниками ДПІ у Менському районі проведено інвентаризацію платників податку на додану вартість. Комісією було встановлено, що ТОВ „Карат-2005” протягом дванадцяти послідовних податкових місяців подає декларації  з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, що підтверджується поданими деклараціями з податку на додану вартість за період з вересня 2005 року по серпень 2006 року.

За результатами проведеної інвентаризації 16 жовтня 2006 року комісією, створеною відповідно до наказів ДПІ у Менському районі № 26 від 29.03.2006р. та № 66 від 15.06.2006р., складено акт № 8 про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 33623890 індивідуальний податковий номер 29, виданого 01 липня 2005 року на бланку ф. № 2-Р серії НБ № 302532.

Не погоджуючись з даним фактом позивач, звернувшись з позовною заявою, просить скасувати рішення Державної податкової інспекції у Менському районі про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 33623890, оформлене актом № 8 від 16 жовтня 2006 року.

Так, відповідно до підпункту „ґ” пункту 9.8 статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР Свідоцтво платника ПДВ анулюється у випадках, якщо особа,  зареєстрована  як  платник   податку,   не   надає податковому  органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних  податкових  місяців   або   подає   таку   декларацію (податковий  розрахунок),  яка  (який)  свідчить  про  відсутність оподатковуваних  поставок  протягом  такого  періоду,  а  також  у випадках,  визначених  законодавством  стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Викладені в позові доводи не відповідають матеріалам справи, виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки  товарів  та  послуг,  місце   надання   яких знаходиться  на митній території України,  в тому числі операції з передачі  права  власності   на   об'єкти   застави   позичальнику (кредитору)  для погашення заборгованості заставодавця,  а також з передачі    об'єкта    фінансового    лізингу    у    користування лізингоотримувачу (орендарю); ввезення  товарів  (супутніх  послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту. Вивезення  товарів  (супутніх послуг) у митному режимі експорту  або  реекспорту, поставки транспортних послуг  по  перевезенню пасажирів, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу  за  межами  державного  кордону  України.

Тобто, зазначене вище свідчить про те, що оподатковувані операції –це операції з поставки ( продажу ) товарів, послуг та придбання товарів, послуг.

Підпункт підпункту „ґ” пункту 9.8 статті 9 Закону  N 168/97-ВР свідчить про  відсутність оподатковуваних  поставок  протягом  такого  періоду, а не оподатковуваних операцій, як зазначає позивач.

Відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України N 166 від 30.05.97 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 1997 р. за N 250/2054, у рядках   1-5 декларації вказуються  загальні  обсяги поставки,  за  якими  у платника в даному звітному періоді виникло податкове зобов'язання (оподатковувані за  ставкою  20  відсотків, нульовою ставкою,   звільнені   від  оподаткування  відповідно  до статті 5  Закону N 168/97-ВР та  тимчасово   звільнені   від оподаткування відповідно    до   статті   11   Закону   чи   інших нормативно-правових актів),  та обсяги поставки,  що не є об'єктом оподаткування (пункт 3.2 статті 3 Закону).

При визначенні обсягу поставки за звітний (податковий) період платник   зобов'язаний   враховувати  значення  терміну  "поставка товарів (послуг)" відповідно до вимог пункту 1.4 статті  1  Закону N 168/97-ВР.

До розділу  II "Податковий кредит" (рядки   10-15 декларації) включаються   обсяги   придбання    (виготовлення,    будівництва, спорудження)  з  податком  на  додану  вартість або без податку на додану  вартість  товарів  (послуг),  основних  фондів  на  митній території  України,  імпортованих  товарів,  отриманих  на  митній території України від нерезидента послуг  з  метою  їх  подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку,  а також  тих,  які  не   призначаються   для   їх   використання   у господарській діяльності, або придбані з метою їх використання для поставки послуг за межами митної території України, місце поставки яких  визначається  відповідно  до  пункту  6.5  статті  6  Закону N 168/97-ВР,   окремо   за   цілями   використання   (здійснення операцій, які     підлягають    оподаткуванню,    звільнені    від оподаткування, не є об'єктом оподаткування).

Таким чином, оподатковуваними поставками вважається сума значень колонки А рядка 5.1 декларації з податку на додану вартість.

Посилання позивача на те, що 02.11.2006р. ним було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов”язань з податку на додану вартість не можна  брати до уваги, оскільки його подано після прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість.

При таких обставинах, враховуючи вищезазначене, доводи позивача є неправомірними, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII  Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України  заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі   не   можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                В. М. Репех

Повний текст постанови підписаний