ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

15.01.07                                                                                           Справа  № 2/1491-3/30А

Львівський апеляційний господарський суд у м. Львові в складі колегії:

головуючого-судді                                Мельник Г.І.

суддів:                                          Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

при секретарі: Попко Р.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Дунапак-Україна»№466 від 24.10.06р.

на постанову господарського суду Львівської області від 26.09.2006 року

у справі      №2/1491-3/30А

за позовом ТзОВ «Дунапак-Україна», м. Жидачів

до відповідача 1 Львівської митниці - правонаступник Західна регіональна митниця

до відповідача 2 Управління державного казначейства у Львівській області правонаступник - Головне управління державного казначейства України у Львівській області

про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити дії

За участю:

Від позивача Янклевич Я.Є.

Від відповідача 1: Братичак У.В.

Від відповідача 2: Ожибко П.І.

В ході судового засідання представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: постановою господарського суду Львівської області (суддя Березяк Н.Є.) від 26.09.2006р. у справі №2/1491-3/30А відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач з постановою не погоджується, подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задоволити позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення Львівської митниці про визначення коду товару стосувалося всієї партії товару, що ввозився на підставі договору купівлі-продажу, а не окремих поставок по цьому договору, як зазначено в рішенні. А тому, для того щоб товар міг перетнути митний кордон України позивачем зазначався код товару, визначений митницею. Оскільки, рішення про визначення коду товару визнано нечинним, то є підстави для повернення надмірно сплаченого мита по всіх поставках товару.

До початку слухання справи представником відповідача 1 подано клопотання про заміну відповідача 1 –Львівської митниці у зв’язку з ліквідацією на Західну регіональну митницю. В запереченні на апеляційну скаргу відповідач 1 просить залишити постанову місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи вимогу про зобов’язання повернути позивачу  надмірно сплачене ввізне мито необґрунтованою, а дії митниці по відмові у поверненні  коштів правомірними.

Представником відповідача 2 заявлено клопотання про заміну відповідача 2 - Управління державного казначейства у Львівській області на Головне управління державного казначейства України у Львівській області у зв’язку з реорганізацією. При цьому представник відповідача 2 проти доводів апеляційної скарги заперечив в усному порядку, просив залишити її без задоволення, постанову місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову господарського суду Львівської області від  26.09.06р. без змін.

При цьому колегія виходила з наступного:

Згідно контракту №124/04 від 03.11.2004 року , укладеного між ТзОВ „Дунапак-Україна” та Europcell Gres.m.b.H. Willy Brandt Str.23  позивач в період з грудня 2004 року по квітень 2005 року отримав крафт-папір для виготовлення паперових мішків з маркуванням ADVANTAGE SEMI EXTENSIBLE. Даний товар було розмитнено по тимчасових ВМД типу ІМ-40 ТД: ВМД №000076 від 25.01.05р. (інвойс 2004-20598 від 16.12.04р.);  ВМД №000224 від 26.04.05р. (інвойс від 31.03.05р.); ВМД №000225 від 26.04.05р. (інвойс від 31.03.05р.); ВМД №000225 від 26.04.05р. (інвойс від 31.03.05р.); ВМД №000225 від 26.04.05р. (інвойс від 31.03.05р.).

Після прийняття 21.01.2005 року Львівською митницею рішення №КТ200-25-05, відповідно до якого визначено код товару згідно УКТ ЗЕД , позивачем отриманий крафт-папір було розмитнено за цим кодом та сплачено ввізне мито за ставкою 10% в таких розмірах: ВМД №001007 від 27.01.05р., сплачено ввізне мито в сумі 13 657,39 грн.; ВМД №000835 від 25.05.05р., сплачено ввізне мито в сумі 13 621,74 грн.;  ВМД №000836 від 25.05.05р., сплачено ввізне мито в сумі 40 389,27 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області  від 05.07.05р. у справі №2/264-24/96, що набрало законної сили,  визнано недійсним рішення Львівської митниці №КТ200-205-05 від 20.01.05р. про визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та стягнено з Львівської митниці на користь товариства 13657,39 грн. сплаченого ввізного мита за ВМД №001007 від 27.01.05р.

24.03.06р. ТзОВ „Дунапак-Україна" звернулося до Львівської митниці з письмовою вимогою за №123, про повернення надмірно сплаченого ввізного мита в розмірі 54 011,01 грн. за рахунок зменшення належних поточних платежів по сплаті ввізного мита.

Листом №19/42-3944 від 10.04.06р. Львівська митниця відмовила у поверненні стягнутого ввізного мита, посилаючись, при цьому, на те, що в графі 44 ВМД №000835 і №000836 від 25.05.05р. під кодом  документа „0029” не вказано рішення про визначення коду товару від 21.01.2005 року №КТ 200-25-05, а отже у митниці відсутні підстави для задоволення вимоги.

Не погоджуючись з діями митниці, ТзОВ „Дунапак-Україна” звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дій митниці  по відмові у поверненні надміру стягнутого ввізного мита і зобов’язання повернути надмірно стягнуте ввізне мито в сумі 54011,01 грн. за рахунок зменшення належних поточних платежів по сплаті ввізного мита.

При цьому, як вбачається з рішення господарського суду Львівської області від 5.07.05р. у справі №2/264-24/96, рішення №КТ 200-25-05 від 21.10.2005 року Львівською митницею приймалося щодо партії товару, яка надійшла позивачу в січні 2005 року(а.с. 57). Саме на цю партію товару, у звязку з відмовою Львівської митниці здійснити розмитнення товару, були складені тимчасова ВМД №200040000/5/001007 (а.с.91) та №200040000/5/002658, в яких вказано: папір з невибіленої целюлози хвойних порід деревини сульфатного способу виготовлення - 70мас.% та напівцелюлози (решта), маса 1 м2 –70гр., 75гр., 80 гр.; код товару   4805 60 90 00. Саме ця партія товару, з якої було взято проби і зразки згідно з актом від 06.01.2005 року,  була предметом дослідження Львівського НДІСЕ, Київського НДІСЕ та Харківського НДІСЕ (а.с.47-54), що відображено в рішенні господарського суду Львівської області від 05.07.2005 року та постанові Львівського апеляційного господарського суду від  01.03.2006 року у справі №2/264-24/96.

При розмитнені партії товару, що надійшов у квітні 2005 року позивачем було складено тимчасові ВМД №00224 та №00225 із зазначенням коду товару 480421100. Проби зразків з даної партії товару не відбиралися і рішення щодо цієї партії товару Львівською митницею не приймалося. Однак, при оформленні постійних ВМД №000835 і №000836 від 25.05.05р. позивач самостійно зазначив код товару , не посилаючись при цьому в графі 44, на рішення Львівської митниці від 21.01.05р. №КТ200-25-05, як на підставу зміни коду товару.

Відповідно до п.2.11 "Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України", затвердженого наказом Державної митної служби України від 1.10.03p. №646 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.03р. за №996/8317, якщо ВНК (ВКМВ та Н) приймається Рішення про визначення коду товару, яке не відповідає інформації, заявленій декларантом у ВМД, то ВМД не може використовуватися для митного оформлення класифікованого товару. ВМД скасовується у встановленому порядку, а для митного оформлення класифікованого товару може складатися нова ВМД, у якій у графі 44 у розділі "О" під кодом "0029" проставляються номер та дата Рішення про визначення коду товару, а інформація у графах 31 та 33 повинна відповідати інформації, зазначеній у Рішенні про визначення коду товару.

Однак, при митному оформленні декларацій у звичайному режимі позивачем не було заповнено гр.31 згідно з рішенням про визначення коду товару, а саме в гр.44 ВМД рішення не вказувалось.

Крім цього, при розгляді даної справи в суді І-ї інстанції було залучено як свідка Рочинь Г.С., яка здійснювала митне оформлення по деклараціях типу ІМ 40 №000835 та №000836 від 25.05.05р, яка підтвердила, що позивач не подав до пакету документів рішення Львівської митниці №КТ 200-25-05 від 21.01.05р. і не зазначив його в графах 31,44.

Тому, на підставі викладеного колегія прийшла до висновку, що визнання недійсним рішення №КТ-200-25-05 від 21.01.05р.не тягне за собою обов”язок Львівської митниці повернути надмірно сплачене ввізне мито по ВМД №000835 і № 000836 від 25.05.05р. При цьому, із завезеної в квітні 2005 року партії товару зразки не відбиралися, дослідження по них не проводилося, а тому у позивача відсутні підстави, стверджувати, що даний товар не відповідав вказаному у деклараціях №000835 та №000836 від 25.05.2005 року  коду товару і що ввізне мито сплачене ним надмірно.

З огляду на викладене, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що норми пункту 2.2 статті 2 Інструкції про порядок здійснення розрахунків з Державним бюджетом України за митом, податком на додану вартість, акцизним збором та іншими платежами, доходами і зборами, яка затверджена спільним наказом Держмитслужби України та Міністерства фінансів України 30.06.00 №368/149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.00 за №429/4650 стосовно повернення власникові товарів на його вимогу протягом одного року з моменту митного оформлення суми надмірно стягнутого мита, не можуть бути застосовані Львівською митницею щодо сум ввізного мита сплачених ТзОВ „Дунапак-Україна" за ВМД від 25.05.05 №№209040000/5/000835, 209040000/5/000836.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду Львівської області від 26.09.2006 року по справі №2/1491-3/30А залишити без змін.

2.У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя                         Мельник Г.І.

Судді                                    Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.