ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" березня 2007 р.                                                            Справа № 21/858-А

за позовом  Закритого акціонерного товариства  "Інтерлит" м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

до Головного Управління державного казначейства України у Хмельницькій області м. Хмельницький

про стягнення 295484 грн.

Суддя  Огороднік К.М.                    Секретар судового засідання Козій Т.М.

Представники:

Від позивача - Собецька Г.В. - за довіреністю

Від 1го відповідача - Карпович В.М. - за довіреністю.

Від 2го відповідача - Пузарецька М.В. - за довіреністю

Постанова приймається 14.03.2007 року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини постанови по справі.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з Державного бюджету України 295484,00 грн. заборгованості по бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість.

Перший відповідач проти позову заперечив. Заперечення обґрунтовував положеннями Закону України «Про податок на додану вартість»щодо обов’язкової підстави відшкодування податку на додану вартість –надмірної сплати цих сум контрагентами позивача до Державного бюджету. Вказував на неможливість відшкодування податку на додану вартість, оскільки не можна ні спростувати ні підтвердити фактів сплати податку на додану вартість до бюджету контрагентами позивача.

Другий відповідач проти позову заперечив. Заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до чинного законодавства Державне казначейство здійснює відшкодування податку на додану вартість підприємствам згідно з отриманим реєстром та висновками органів податкової служби. Вказував, що жодного висновку про відшкодування податку на додану вартість на користь позивача до органів Державного казначейства не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

Згідно з поданими ЗАТ «Інтерлит»до ДПІ у м. Хмельницькому податковими деклараціями з ПДВ за квітень-вересень 2006 року від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту складає 460594,00 грн., в т.ч. по податковій декларації за квітень 2006 року –223777,00 грн., за травень 2006 року –7585,00 грн., за червень 2006 року –62560,00 грн., за липень 2006 року –92025,00 грн., за серпень 2006 року –67303,00 грн., за вересень 2006 року –7344,00 грн.

В серпні 2006 року було відшкодовано на рахунок позивача за квітень 2006 року згідно декларації № 49978 від 22.05.2006 року 165110,00 грн.

За результатами проведених перевірок, ДПІ у м. Хмельницькому зроблено висновок, про неможливість підтвердити заявлену до стягнення суму бюджетного відшкодування в розмірі 295484, що пов’язано із необхідністю дослідження ланцюгів постачання по основних постачальниках, щодо підтвердження факту сплати податку на додану вартість до бюджету продавцем.

У зв’язку із цим, позивачем подано позов до суду про стягнення 295484,00 грн. бюджетного відшкодування.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами пп. 7.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», зі змінами та доповненнями, (далі –Закону) платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої суми бюджетного відшкодування, яка відображається в податковій декларації.

Відповідно до пп. 7.7.5 ст. 7 Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених в ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач направив на адресу ДПІ, де перебуває на обліку як платник податків, декларації з ПДВ за квітень-вересень 2006 року.

До декларацій був доданий розрахунок сум бюджетного відшкодування, яке визначене у сумі 460594,00 грн. та заява про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або відшкодуванню з Держбюджету України (бюджетному відшкодуванню), встановлений п. 7.7 ст. 7 Закону.

Відповідно до пп. 7.7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Звітний (податковий) період, у розумінні п. 1.5 ст. 1 Закону, це період, за який платник податку зобов'язаний проводити розрахунки податку та сплачувати його до бюджету (в даній справі це місяць).

Відповідно до пп. 7.7.2 ст. 7 Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд вважає, що зазначена норма можливість отримання платником податку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з Держбюджету України пов'язує з фактичною сплатою податку контрагентам платника в ціні придбаних ТМЦ у податковому періоді, що передує звітному. Головна умова, щоб сплата податку на додану вартість була здійснена постачальнику в періоді, що передує звітному.

У судовому засіданні досліджені надані сторонами документи і сторонами визнається, що у квітні-вересні 2006 року вказані умови позивачем дотримані.

Суд зазначає, що розбіжності у сторін виникли в результаті різного тлумачення норми п. 1.8 ст. 1 Закону, згідно якої бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Судом не приймається до уваги посилання ДПІ на необхідну умову бюджетного відшкодування –сплату сум податку на додану вартість до бюджету всіма контрагентами позивача. Дана позиція не відповідає повною мірою положенням пп. "а" пп. 7.7.2 ст. 7 Закону, оскільки даною нормою передбачено право на здійснення бюджетного відшкодування в тій його частині, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Крім того, судом береться до уваги те, що відповідачами не спростовані доводи позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій обґрунтованість віднесення позивачем до податкового кредиту, сум податку на додану вартість за якими не визнала податкова інспекція, продавці були в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість. За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої. Чинним на момент розгляду справи Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч. 2 ст. 18 вказаного Закону). Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на відшкодування від'ємної різниці податку є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне не проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право власності юридичної особи, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно, в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень цих законів.

В процесі перевірки перший відповідач не встановив порушень Закону при формуванні сум податкового зобов'язання та податкового кредиту та визначенні від'ємного значення за квітень-вересень 2006 року в порядку, визначеному пп. 7.7.1 даного Закону. Більше того, в пункті 1 висновків викладених в довідці від 26.09.2006 року зроблено висновок, що сума бюджетного відшкодування за червень 2006 року в сумі 62560,00 грн. заявлена з дотриманням вимог абз. «а»пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону. Проте, в пункті 2 висновків цієї ж довідки зазначено, що за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за червень 2006 року в розмірі 62560,00 грн., що пов’язано з необхідністю дослідження ланцюгів постачання по основних постачальниках, щодо підтвердження факту сплати податку на додану вартість до бюджету продавцем. При формуванні зазначених висновків не враховано, що законодавцем чітко визначено період перевірок та види рішень, що можуть бути прийняті за їх результатами. Так, згідно пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Згідно пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

З огляду на все вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача відповідають вимогам закону, відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідачів судом до уваги не беруться, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними у справі доказами.

Враховуючи задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються на його користь. При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Закритого акціонерного товариства "Інтерлит" м. Хмельницький до Державної податкової інспекція у м. Хмельницькому до Головного Управління державного казначейства України у Хмельницькій області м. Хмельницький про стягнення 295484 грн. задоволити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства "Інтерлит" м. Хмельницький (вул. Проскурівська, 60/1, код 22777924) суму бюджетного відшкодування в розмірі 295484,00 грн. (двісті дев'яносто п'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 00 коп.), витрати по оплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. (ода тисяча сімсот гривень 00 коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      К.М. Огороднік

Постанова оформлена в повному обсязі та підписана 16.03.2007 року.

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу, 3, 4 - відповідачам

Помічник судді                                   О.С. Гуменюк