ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.07 р.                                                                               Справа № 43/1

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В.Зубченко

При секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА” м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Агро-Азов” с. Горлівське

про стягнення в сумі 30424,17 грн.

В судовому засіданні брали участь:

Представники сторін:

Від позивача: Чеменко С.О. за дов. від 25.12.2006р.

Від відповідача: Зінов’єв  М.П. за дов. № 26 від 02.02.2007р.

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням обох сторін ухвалою від 21.02.07р. справу розглянуто в більш тривалий термін.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 14.03. по 02.04.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „ПРОВІДНА” м. Київ, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Відкритого акціонерного товариства „Агро-Азов” с. Горлівське про стягнення в порядку регресу суми сплаченого відшкодування у розмірі 30424,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір добровільного страхування ризиків, пов’язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 191 від 03.02.2004р. з додатком, заяву про страхування ризиків від 03.02.2004р. з додатком, повідомлення про подію із транспортним засобом № 1659 від 01.07.2004р., технічний паспорт та водійське посвідчення Під’яблонського О.Є., Подорожній лист службового легкового автомобілю, платіжне доручення № 5909 від 10.08.2004р., Страховий акт № 2604 від 05.08.2004р., розрахунок суми страхового відшкодування; заяву Страхувальника про виплату страхового відшкодування № 1889 від 28.07.2004р., Акт товарознавчого дослідження № 1677 від 12.07.2004р., Акт № 1677/1 від 12.07.2004р., рахунок-фактуру № СФ-0002372 від 30.06.2003р., довідку Першотравневого відділу ВС УМВС України в Донецькій області № 6421 від 30.06.2004р., Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.07.2004р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 06.02.2007р. позов не визнав, посилаючись на відсутність вини водія підприємства у дорожньо-транспортній пригоді.

Клопотання позивача про витребування з Першотравневого районного суду Донецької області адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв Швачко В.В. та Під’яблонського О.Є. судом задоволено.

До участі у справі залучено посадову особу – водія відповідача Швачко В.В., яким надано пояснення від 20.02.2007р. про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2004р. між Закритим акціонерним товариством „Міжрегіональна страхова компанія „Надра”, правонаступником якої є Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „ІФД КапіталЪ Страхування” , повним правонаступником за статутом – позивач у справі та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілта” був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов’язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 191 про страхування автомобіля „PEUGEOT-206” 2003 року випуску, державний реєстраційний номер 574-48 КТ, що належить страхувальнику.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Страхової компанії та Страхувальника, суд дійшов висновку, що укладений договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором добровільного страхування наземного транспорту, який підпадає під правове регулювання норм статей 979-999 ЦК України, статей 352-355 ГК України та норм Закону України „Про страхування”.

Таким чином, в силу статті 979 ЦК України, статті 354 ГК України, статті 16 Закону України „Про страхування” та розділів 1-2 Договору, страховик позивач зобов'язався у разі дорожньо-транспортної пригоди, викрадення, пошкодження внаслідок протиправних дій третіх осіб або випадкових подій та природних явищ автомобілю „PEUGEOT-206”, виплатити вигодонабувачеві грошову суму (страхову виплату).

29.06.04 року близько 14-ї години на 6км + 800 м. Автодороги Маріуполь-Урзуф відбулося зіткнення автомобілів: застрахованого за вищезазначеним договором  „PEUGEOT-206” під керуванням Під’яблонського О.Є. та ГАЗ-33061, д.н. ЯНС 31-80, який належить відповідачеві, під керуванням водія Швачко В.В.

Дослідивши схему пригоди, яка випливає з довідки Першотравневого відділу ВС УМВС України в Донецькій області № 6421 від 30.06.2004р., Постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.07.2004р., в ході руху автомобіль ГАЗ 33061 розпочав здійснювати поворот вліво, тобто змінював напрямок руху автомобіля, а в той же час автомобіль „PEUGEOT-206” здійснював його обгін.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю „PEUGEOT-206” були спричинені суттєві механічні пошкодження. Така подія визнана страховим випадком, про що складено Страховий акт № 2604 від 05.08.2004р. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного відповідно до Правил страхування, договору добровільного страхування ризиків, акту № 1677 від 12.07.2004р., акту товарознавчого дослідження № 1677/1 від 12.07.2004р., рахунку-фактури № СФ-0002372 від 30.06.2004р., Страховиком виплачено Страхувальникові страхове відшкодування у розмірі 60848,34 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 5909 від 10.08.2004р.

Згідно статті 1187 ЦК України, Підприємство, яке володіє джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Посилаючись на те, що вина учасників ДТП (водіїв Швачко В.В. та Під’яблонського О.Є.) є обоспільною, позивач вимагає відшкодування відповідачем , як особою, що володіє джерелом підвищеної безпеки, збитків у розмірі п’ятдесяти відсотків від суми виплаченого страхового відшкодування, що дорівнює 30424,17 грн.

Виходячи з принципу повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача неправомірними, такими, що не відповідають законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, враховуючи наступне:

За приписом ст. ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну його робітником, у повному обсязі.

У відповідності зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як встановлено ст. 27 Закону України „Про страхування”, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Проте, обов’язковою умовою відшкодування шкоди (виплати страховикові сплачених коштів в якості регресу)  за вищезазначеними нормами чинного законодавства (п. 2 ст. 1166, п. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України), є вина учасника ДТП.

Одночасно чинне законодавство не передбачає обов’язок відшкодування страхової виплати при обоспільній вині обох учасників ДТП, розподіл чого здійснив позивач.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позивач не надав суду доказів вини водія відповідача у вчиненні Дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, господарський суд за встановленою підсудністю, не наділений повноваженнями щодо встановлення адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Проте, за довідкою Першотравневого відділу ВС УМВС України в Донецькій області № 6421 від 30.06.2004р., Постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.07.2004р., вина водія відповідача в порушенні Правил дорожнього руху, а відтак й у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, не встановлена за належними особами.

Крім того, як випливає з листа Першотравневого районного суду Донецької області від 19.03.2007р., адміністративні справи відносно водіїв Швачко В.В. та Під’яблонського О.Є. до суду не надходили, тобто вина водія відповідача не встановлена й компетентним судом.

За таких обставин, враховуючи відсутність визначеної компетентними особами вини працівника відповідача у здійснені ДТП, у задоволенні позову Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА” м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Агро-Азов” с. Горлівське про стягнення в порядку регресу суми сплаченого відшкодування у розмірі 30424,17 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача згідно з приписами ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позові відмовлено.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „ПРОВІДНА” м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Агро-Азов” с. Горлівське про стягнення в порядку регресу суми сплаченого відшкодування у розмірі 30424,17 грн. відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 02.04.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя                                                                         Зубченко І.В.