Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05»березня 2007 року
справа №35/550-06

Колегія суддів у складі:                           головуючого судді
В.В.Афанасьєва,

судді А.І.Бухана,

судді О.В.Шевель

при секретарі Парасочці Н.В.,

за участю представників:

позивача
-          Сечкарьової Г.І.,
Крикунової І.А.

відповідача
-          ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового
засідання № 9 Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу
позивача            (вхідний
НОМЕР_1) на рішення господарського суду Харківської області від                15 січня 2007 року по справі
№35/550-06

за позовом             Державної інспекції з карантину
рослин по Харківській області (місто Харків)

до            Суб'єкту підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 (місто Харків)

про            стягнення 99890,19 грн

встановила:

Рішенням господарського суду
Харківської  області від 15 січня
2007 року по справі №35/550-06 (суддя Швед Е.Ю.) в задоволенні позову
відмовлено та припинено провадження в частині стягнення пені в сумі 1632,44
грн.

Позивач - Державна інспекція з карантину рослин по Харківській
області, з рішенням господарського суду Харківської області не погодився і у
своїй  апеляційній скарзі просить його
скасувати повністю, посилаючись при цьому на порушення  судом
норм  процесуального права.

Відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу вважає рішення суду
першої інстанції законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу позивача
залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі
доводи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши
правильність застосування господарським судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської
області виходив з результатів встановлення та дослідження документально
підтверджених обставин спору, за якими встановив що :

відповідно до умов договору купівлі-продажу НОМЕР_2, укладеного
між сторонами 05 червня 2006 року, відповідач зобов'язався передати у власність
позивача стаціонарний вагончик (мобільний офіс), площею 27 кв.м., а позивач -
прийняти та оплатити його вартість. Вартість продукції складає 98000,00 грн..
Термін поставки продукції встановлений сторонами протягом 30 календарних днів з
моменту оплати за спірним Договором. Вищезазначений Договір укладений на
підставі тендеру, проведеного відповідно до вимог Закону України «Про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні кошти».

Відповідач повідомив позивача листом від 07 вересня 2006 року про
неможливість своєчасної поставки станційного вагончика (мобільного офісу) з
проханням перенести термін поставки. Відповідно до пункту 5 статті 34 Закону
України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»передбачено
право замовника в односторонньому порядку розірвати договір і провести нову
процедуру закупівлі за умови, якщо учасник-переможець процедури закупівлі
відмовиться від виконання договору. З огляду на надані докази, суд першої
інстанції дійшов висновку, що відповідач не відмовлявся від поставки продукції,
а навпаки, повідомив позивача про прострочку його поставки листом, та 01 листопада
2006 року повідомив позивача про готовність передати його, позивач не надав
документальних доказів повідомлення відповідача про одностороннє розірвання
договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.620 ЦК України, в разі невиконання боржником
свого зобов'язання з передачі товару, кредитор має право витребувати цю річ у
боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу з
урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Дана позовна вимога не задоволена
судом, оскільки відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного Кодексу України
передбачена сплата суми основного боргу з урахуванням інфляційних та 3% річних
у разі прострочення грошового зобов'язання, тоді як відповідач, згідно до умов
спірного Договору зобов'язався поставити товар, а не здійснити його оплату.

Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою
користь пеню в розмірі 1632,44 грн., але відповідач надав копію платіжного
доручення НОМЕР_3 від 28 грудня 2006 року про оплату пені за несвоєчасну
поставку товару згідно з пунктом 5.2 договору в сумі 3860,56 грн..

Враховуючи вищевикладене, суд провадження у справі в цій частині
припинив за відсутністю предмета спору.

Представник позивача заявив клопотання про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, однак не довів
суду, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання
рішення суду, в зв'язку з чим в задоволенні клопотання суд першої інстанції
відмовив.

На підставі викладеного, позовні вимоги суд визнав
необґрунтованими, не доведеними документально матеріалами справи та відмовив у
задоволенні позову.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу віднесені на позивача.

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії
суддів в основному  відповідають
фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна  правова оцінка, через що відсутні підстави
для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового
рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Харківської
області  забезпечив додержання вимог
статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та
об'єктивно дослідив  фактичні обставини
справи та оцінив наявні у ній докази в їх сукупності, керуючись при цьому
чинним законодавством України.

Наведені позивачем у обґрунтування
своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені матеріалами справи та
доданими   під час  розгляду апеляційної скарги документами.
Останні свідчать, що позивач:

- фактично погодився з
пропозицією відповідача про зміну
строку передачі  майна, яке було
предметом  укладеного по результатам  тендеру договору купівлі - продажу  від 5 червня 2006 року ;

- всупереч цьому договору
ним  не  були виконані умови стосовно повідомлення
відповідача  про  конкретне місце  передачі
предмету договору (стаціонарного вагончика);

-  своєчасно  не здійснив заходи по повідомленню
відповідача про свій намір в односторонньому порядку розірвати  зазначений вище договір купівлі-продажу  та ревізії результатів тендеру  з наступним
призначенням нових торгів.

Разом з тим відповідач документально підтвердив  свою можливість  повного виконання  умов укладеного ним з позивачем договору, про
що  свідчить лист позивача від 14 грудня
2006 року НОМЕР_4, відповідно до якого
останній  відмовився від
прийняття  предмету   договору ( стаціонарного  вагончика) за мотивами, наведеними ним у
цьому листі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України
статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду
Харківської  області від 15 січня
2007 року по  справі №35/550-06 залишити
без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Головуючий суддя                                 В.В.Афанасьєв

суддя
А.І.Бухан

суддя                                        О.В.Шевель