ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

12.02.07                                                                                           Справа  № 02/94-2А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 28.12.06р. №5231/10/10-011

на постанову господарського суду Волинської області від 11.12.2006р.

у справі          №02/94-2А

за позовом           Повного товариства (далі ПТ) «Луцьк-Кредит (Ващук і  Компанія)», м.Луцьк

до                    Луцької ОДПІ, м.Луцьк

про          визнання нечинними рішень Луцької ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0, №/0

за участю представників

від  позивача – Ващук В.М. - голова правління (паспорт серії АС 001041, виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області від 18.08.95р.), Білоус В.С. - представник (дов. у справі);

від  відповідача – не з’явився.

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суду.

Права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази цього містяться в матеріалах справи.

Технічна  фіксація  судового  процесу  здійснювалась з  допомогою  програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Постановою господарського суду Волинської області від 11.12.2006р. у цій справі (суддя Костюк С.В.) задоволено позов ПТ «Луцьк-Кредит (Ващук і Компанія)»до Луцької ОДПІ та визнано нечинним рішення відповідача від 14.09.06р. №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 783719,70 грн. та №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2400 грн.

Постанова суду мотивована п.4.12 Інструкції про організацію роботи з готівкового обігу установами банків України №69 від 19.02.01р. (яка діяла до 14.02.05р.), п.5.3, абз.2 п.5.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою КМУ від 15.12.04р. №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.05р. за №40/10320 (далі Положення №637), п.2.13, п.5.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.12.01р. №72 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 15.03.01р. за №237/5428 (далі Положення №72), ст.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", п.п.1 п.1 ст.1, ст.ст.7, 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.01р. №2664-Ш, п.п.1, 2 ст.3-1, ст.8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", Переліком послуг, що належать до побутових і підлягають патентуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.98р. №576, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки останній будучи небанківською фінансовою установою самостійно визначав порядок розрахунку ліміту готівки в касі та надавав фінансові, а не побутові, послуги фізичним особам, що не потребує придбання патентів.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, Луцька ОДПІ оскаржує судове рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, наполягаючи на тому, що самостійно встановлений позивачем з 02.01.05р. ліміт_готівки в касі в сумі 5000 грн. перевищує граничні розміри, визначені п.5.4 Положенням №637, що призвело до переліміту каси останнього в сумі 387859,85 грн.; також позивачем в третьому кварталі 2004 року неправомірно використано не за цільовим призначенням готівкові кошти в сумі 8000 грн., одержані в установі банку для оплати послуг, а фактично використанні ним на видачу фінансових позик фізичним особам.

Крім того, апелянт вважає, що ПП «Луцьк-Кредит (Ващук і Компанія)»всупереч вимогам ст.3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" в період з 01.01.05р. по 31.12.05р. здійснювало діяльність з надання послуг без придбання торгового патенту.

Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

У заперечені на апеляційну скаргу ПТ «Луцьк-Кредит (Ващук і Компанія)»не погоджується з доводами апелянта, стверджуючи, що воно, як небанківська фінансова установа (ломбард), діяло згідно вимог чинного законодавства України, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін.

Заслухавши представників позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

актом  перевірки  №01482  від 10.05.06р. «Про результати невиїзної  планової перевірки ПТ «Луцьк-Кредит»(Ващук і Компанія) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 19.04.04р. по 31.12.05р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.5.3, 5.4 Положення №637, що призвело до переліміту каси на суму 387859,85грн.; п.2.3 Положення №72 за використання одержаних в Ш кв.2004 року в установі банку готівкових коштів не за цільовим призначенням в сумі 8000 грн.; ст.3-1 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" №98/96-ВР від 23.03.1996р., із змінами та доповненнями (далі Закон №98/96-ВР), в частині не придбання товариством торгового патенту на здійснення діяльності з надання побутових послуг з 01.01.05р. по 31.12.05р.

На підставі вказаного вище акту перевірки Луцька ОДПІ 18.05.06р. прийняла рішення №/2/10/7947/2200 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 786119,70 грн.

В результаті адміністративного оскарження позивачем вищевказаного рішення відповідача, останній 10.07.06р. прийняв два рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за формою «С»:

- №/0, яким згідно ст.3, п.1 ст.8 Закону №98/96-ВР, п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2400 грн.;

-  №000462200/2, яким відповідно до п.п.5.3, 5.4 Положення №637, п.2.13

Положення №72, п.11 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», п.1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.95р. №436/95 (далі Указ №436/95) до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 783719,70 грн.

Вищевказані рішення, позивач також оскаржив до ДПА України, рішенням якого від 14.09.06р. №10272/16/25-0415 останні залишені без змін, а скарга позивача без задоволення, в результаті чого прийняті відповідачем 14.09.06р. аналогічні за формою і змістом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/3 та /3, які є предметом судового розгляду.

З акту перевірки вбачається. що згідно заявки розрахунку позивача філією «Волинське центральне відділення Промінвестбанк»йому встановлено ліміт каси з 01.07.04р. в сумі 5000 грн., що відповідало п.4.15 Інструкції про організацію роботи з готівкового обігу установами банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України №69 від 19.02.2001р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.03.01р. за №216/5407, яка діяла до 14.02.2005р. (далі Інструкція №69), а згідно наказу позивача №1-П від 02.01.2005р. останній на 2005 рік самостійно встановив ліміт каси в сумі 5000грн., чим порушив п.п.5.3, 5.4 Положення №637.

Апелянт стверджує, що на 2005р. ліміт каси позивача повинен становити 1335,79грн.

Також, представниками податкового органу стверджується, що позивач кошти в сумі 8000 грн., отримані в філії Волинського центрального відділення Промінвестбанку по чековій книжці 01.07.04р. в сумі 2000 грн., 23.07.04р. - 3000 грн. та 28.07.04р. - 3000 грн., згідно банківських виписок призначення платежу вказане як оплата послуг, використав на видачу фінансових позик фізичним особам, що підтверджується даними касової книги, тобто не за цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, 24.03.2004р. зареєстрований як повне товариство розпорядженням №279 виконавчого комітету Луцької міської ради, діяв на підставі Засновницького договору, затвердженого загальними зборами учасників згідно протоколу №1 від 16.03.04р. зареєстрованого виконкомом Луцької міської ради, та в період, що перевірявся, надавав фінансові позики фізичним особам під заставу золотих виробів та побутової техніки.

Крім того, 03.02.05р. розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України ПТ «Луцьк-Кредит (Ващук і Компанія)»зареєстровано як фінансова установа (ломбард).

Приписами Положенням №637 встановлено, що до небанківських фінансових установ відносяться юридичні особи, які відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.01р. №2664-Ш, зі змінами та доповненнями (далі Закон №2664-111), надають одну чи кілька фінансових послуг та які внесені до Державного реєстру фінансових установ в установленому законодавством порядку. До небанківських фінансових установ належать кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом яких є надання фінансових послуг.

Ліміт каси підприємства встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси, за рішенням керівника підприємства або уповноваженої ним особи (п.5.3 Положення №637).

Кожне підприємство визначає ліміт каси з урахуванням режиму і специфіки його роботи, віддаленості від банку, обсягу касових оборотів (надходжень і видатків) за всіма рахунками, установлених строків здавання готівки, тривалості операційного часу, наявності домовленості підприємств з банком на інкасацію (п.5.4 цього ж Положення).

Пунктом 4.12 Інструкції №69 передбачено, що фінансовим установам (у тому числі ломбардам) ліміт каси установою банку не встановлюється. Такі установи визначають його самостійно з відповідним повідомленням банкам, які здійснюють їх касове обслуговування.

Відповідно до п.2.13 Положення №72 підприємства, що мають поточні розрахунки в установах банків, одержують готівку з цих рахунків за грошовим чеком (з чітким формуванням суми операцій, що буде здійснюватися) у межах наявних коштів і витрачають її виключно на цілі, які визначені в грошовому чеку та не суперечать чинному законодавству України. Контроль за цільовим використанням готівки, одержаної в установі банку здійснюється відповідно до п.5.5 цього ж Положення та за використання готівкових коштів не за цільовим призначенням до підприємств застосовуються штрафні санкції згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, судом першої інстанції підставно зроблено висновок, що у позивача, як небанківської фінансової установи, у спірний період не було переліміту каси на суму 387859,85грн. та правомірно надавались фінансові послуги фізичним особам на суму 8000 грн., тому податковим органом незаконно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 783719,70 грн.

Щодо виявленого в акті перевірки порушення позивачем ст.3-1 Закону №98/96-ВР, а саме здійснення ним діяльності з надання побутових послуг в період з 01.01.05р. по 31.12.05р. без придбання торгового патенту на послуги ломбардів, вартість якого визначена розпорядженням Луцької міської ради народних депутатів від 20.05.98р. №188-рр в сумі 100 грн. на місяць, місцевий господарський суд вважає таке твердження відповідача безпідставним, оскільки згідно вимог Закону №2664-Ш ломбарди надають фінансові, а не побутові, послуги, а відповідно до ст.ст.7, 34 даного Закону також визначається обов'язковість ліцензування певних фінансових послуг, зокрема, діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Матеріалами справи встановлено, що у позивача наявна ліцензія серії АА №765781, видана Міністерством фінансів України, на право виготовлення виробів з дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння (торгівля скупленими в населення та прийнятими під заставу ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння).

Відповідно до п.п.1,2 ст.3-1 Закону №98/96-ВР патентуванню підлягає діяльність з надання побутових послуг, яка здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або, їх структурними (відокремленими) підрозділами як в окремих приміщеннях, будівлях, їх частинах, так і за їх межами. Під побутовими послугами за визначенням цього Закону слід розуміти діяльність, пов'язану з наданням платних послуг для задоволення особистих потреб замовника за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків, включаючи кредитні картки.

Згідно Переліку послуг, що належать до побутових і підлягають патентуванню, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.98р. №576, зазначені і послуги ломбардів.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону «2664-Ш передбачено, що до приведення законодавства у відповідність до цього Закону, інші закони та нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом.

З огляду на зазначені норми права, суд апеляційної інстанції погоджується і з цим висновком суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія оскаржувану постанову місцевого господарського суду, якою підставно задоволено позовні вимоги, залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, ч.5 ст.254 КАС України –

Львівський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову господарського суду Волинської області від 11.12.06р. у цій справі - без змін.

2.          Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець