ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2007                                                                                             Справа № А9/365-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя  Білецька Л.М. (доповідача)

судді Голяшкін О.В., Науменко І.М.

при секретарі судового засідання Клименко Ю.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Зіма Вікторія Борисівна, посвідчення №167  від 09.08.02,  прокурор відділу прокуратури області;

від позивача: Бичкова Світлана Іванівна, довіреність №03-06/0021  від 10.01.07,  заступник начальника відділу;

від відповідача: Маринюк Наталія Миколаївна, довіреність №85-31 юр  від 02.01.07,  начальник бюро з претензійної роботи відділу з претензійно-позовної роботи юридичної служби;

від відповідача: Шатохін Вадим Вікторович, довіреність №85-61 юр  від 23.01.07,  начальник відділу комплектації робочих управління;

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну  скаргу (подання) Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  12 жовтня 2006 року у справі №А9/365-06

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства “Мітал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення  27 503 761 грн. 74 коп.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2006 року  у справі № А9/365-06  ( суддя Подобєд І.М. ) відмовлено в задоволенні адміністративного позову прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Дніпропетровськ до відкритого акціонерного товариства “Мітал Стіл Кривий Ріг” м.Кривий Ріг  про стягнення  27 503 761 грн. 74 коп.

Постанова мотивована тим, що відповідач вжив заходи щодо працевлаштування інвалідів, зокрема,  у звітах форми  3-ПН він повідомляв про наявність потреби у інвалідах. Проте інваліди  спеціально уповноваженими органами не направлялись до відповідача, що  позбавило  можливості останнього працевлаштувати інвалідів, а відтак і ввести в дію робочі місця. Тому недотримання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів сталося не з вини відповідача.

Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу звернувся з апеляційною скаргою (поданням). Посилається на те, що  відповідач  порушив вимоги Закону України  “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, не в повному обсязі  повідомляв про свою потребу в інвалідах, яка насправді склала 1506 осіб. Просить скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні апеляційного подання.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2006 року призначено розгляд клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на 25 грудня 2006 року.

Ухвалою від 25 грудня 2006 року відновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрите апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 25 січня 2007 року.

Відкрите акціонерне товариство “Мітал Стіл Кривий Ріг”, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області  у запереченні на апеляційну скаргу (подання) просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від  12 жовтня 2006 року у справі № А9/365-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу (подання) прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  без задоволення, оскільки господарським судом Дніпропетровської області правомірно було зроблено висновок щодо  необґрунтованості позовних вимог прокурора, оскільки обов’язки по працевлаштуванню інвалідів нормами законодавства покладені на уповноважені органи і відповідач не може нести відповідальність за невиконання цими органами покладених на них обов’язків по працевлаштуванню інвалідів.

У судовому засіданні представник прокурора та позивача наполягали за задоволенні апеляційної скарги (подання) та скасуванні постанови.  Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги (подання) заперечували, так як вважають постанову законною та обґрунтованою.

Вислухавши представників прокурора, позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга (подання) не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця.

Як встановлено ч.1 ст.20 Закону, підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Робоче місце інваліда, у відповідності з п.3 Положення, вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

11 травня 2004 року відповідачем виданий наказ за №341 про проведення атестації робочих місць інвалідів які працюють на підприємстві з метою визначення відповідності умов  їх праці рекомендаціям МСЕК та ВКК /а.с. 118-120/.

На підприємстві також розроблено типове положення про організацію праці на робочому місці інваліда, затверджене головою правління відповідача 06 липня 2004 року, яке повністю відповідає Положенню про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів.

В матеріалах справи міститься довідка Центрально –Міського районного центру зайнятості від 05 вересня 2006 року за №1410 якою підтверджується, що у 2005 році саме до цього центру зайнятості звернулось 233 інваліди, з яких 175 були працевлаштовані на підприємства міста, зокрема, 3 інваліда на підприємство відповідача. Це також підтверджує, що відповідачем вжито всіх заходів по додержанню Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Також, за зведеними  даними Криворізького міського центру зайнятості ВАТ “КГМК “Криворіжсталь” заявляло протягом року по звітам форми № 3-ПН вакансії для інвалідів, по яким було направлено всього 4 особи, які й були працевлаштовані.

В матеріалах справи міститься довідка Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної ради від 06.09.2006р. № 3896, якою підтверджуються, що підприємство відповідача протягом звітного року своєчасно надавало інформацію про наявність вільних робочих місць для інвалідів.

Матеріалами справи підтверджено, що всі, інваліди, які звернулись до ВАТ “КГМК “Криворіжсталь”  були працевлаштовані /а.с.85-117/.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, обов’язок працевлаштування інвалідів покладений на центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів.

Отже, обов’язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, а створення робочих місць має відбуватися з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними ст.18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Крім того, згідно п.10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Отже, орган працевлаштування мав можливість направляти на підприємство інвалідів для працевлаштування, оскільки йому було відомо про вакансії, а підприємство в даному випадку повинно вирішувати, виходячи з особи інваліда, ступеню його інвалідності зможе чи ні його працевлаштувати шляхом введення робочого місця інваліда в дію.

Відповідно до пунктів 1,2,3 “Положення  про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів”, робоче місце інваліда –це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві(об’єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

Із змісту вищенаведених норм “Положення  про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” випливає, що робоче місце для працевлаштування інваліда  підприємство може створити лише за наявності конкретного інваліда (який звернувся для працевлаштування за власною ініціативою або був направлений для працевлаштування уповноваженими органами) залежно від анатомічних дефектів чи нозологічних форм захворювання та з урахуванням рекомендації медико-соціальної експертної комісії(МСЕК), професійних навичок і знань конкретного інваліда, тобто лише після того, як певний інвалід звернеться до підприємства для працевлаштування.

Посилання скаржника на Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 03.05.1995р., не приймаються судом в силу п.4 цього ж Положення, оскільки робоче місце інваліда вважається створеним і введеним в дію лише шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті, оскільки фактично, як свідчать матеріали, обставини справи, відповідачем було вжито конкретних заходів щодо працевлаштування інвалідів в 2005 році.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За цих обставин господарським судом зроблено правильний висновок щодо відсутності правових підстав для притягнення відповідача до майнової відповідальності, передбаченої ст.20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Вищенаведеним спростовуються доводи, викладені Прокурором  Дзержинського району м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області в апеляційній скарзі (поданні).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів підстав для задоволення  апеляційної скарги (подання)  Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з відповідача штрафних санкцій за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів не знаходить.

Керуючись  ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства   України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Дніпропетровської області   від  12.10.06р.   у справі № А9/365-06 –залишити без змін.

Апеляційну скаргу (подання)  Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ  - без задоволення.

Постанова може бути оскаржена у місячний строк до Вищого господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                                           Л.М.Білецька

Суддя                                                                                          І.М.Науменко

Суддя                                                                                          О.В.Голяшкін