СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

11 квітня 2007 року

Справа № 2-27/17665-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 19.12.2006 по справі № 2-27/17665-2006А

за позовом           Джанкойського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Совєтська, 15-а, місто Джанкой,96100)

до           Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Дзержинського, 30, місто Джанкой,96100)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Джанкойське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим №1549/15-3 від 06.07.2006 і №1550/15-3 від 06.07.2006 про застосування штрафних санкцій в сумі 68637,42 грн. за порушення статті 5 пункт 5.3 підпункт 5.3.1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 19.12.2006 року у справі № 2-27/17665-2006А позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем своєчасно були сплачені суми узгоджених податкових зобов’язань з податку на додану вартість, проте, відповідачем неправомірно було змінено призначення платежів, здійснених позивачем на сплату сум поточних зобов’язань, на погашення податкового боргу, що виник раніше.

Не погодившись з постановою суду, Джанкойська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пунктом 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, тому податкова інспекція вважає правомірним зарахування коштів, сплачених позивачем за поточні податкові зобов’язання, у рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

Розпорядженням Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 склад судової колегії змінено, суддю Черткову І.В. замінено на суддю Дугаренко О.В.

Сторони надали в суд клопотання про розгляд справи у відсутність своїх представників. Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність представників сторін, що не з'явились.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

19.06.2006 року Джанкойською об'єднаною податковою інспекцією було проведено невиїздну документальну перевірку з питання оплати Джанкойським ВП ВКГ збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок держбюджету, по термінах сплати 19.02.2003 року, 20.05.2003 року, і збору за спеціальне використання водних ресурсів по термінах сплати 19.11.2003 року, 19.02.2004 року, 20.05.2004 року, 19.11.2004 року, 21.02.2005 року, 20.05.2005 року.

За результатами перевірки було складено акт № 1328/15-3/03348100.

В ході проведення перевірки було встановлено порушення з боку позивача вимог пп. 5.3.1 ст. 5 Закону України № 2181, а саме затримка на 981 календарних днів граничного терміну сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок держбюджету, і затримка на 467 календарних днів граничного терміну сплати податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів за перевіряємий період. Відповідальність за вказане порушення передбачена пп. 17.1.7 ст. 17 Закону № 2181.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 06.07.2006 року № 1549/15-3 у сумі 49429,85 грн. та № 1550/15-3 у сумі 19207,57 грн., всього на суму 68637,42 грн.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Підпунктом 17.17 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.

З акту перевірки вбачається, що позивачем були порушені терміни сплати податкового зобов’язання збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету (а.с.18-19 акту) та збору за спеціальне використання водних ресурсів (а.с.19 акту).

Як вбачається із матеріалів справи, надані особові рахунки по розрахункам штрафних санкцій і платіжні доручення, а також розшифровки сум штрафних санкцій по спірним податковим повідомленням –рішенням з вказанням номеру, дати, суми платежу, призначенням платежу, судова колегія згідна із висновком суду першої інстанції, що в багатьох випадках відповідач, ігноруючи призначення платежу, вказане в платіжних дорученнях, зараховував суми збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок держбюджету, і збору за спеціальне використання водних ресурсів не в рахунок погашення поточних платежів, а в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше.

Таким чином, відповідач, збільшив суму штрафних санкцій, так як вони, у відповідності до пп.17.1.7 п.17.1 статті 17 Закону України №2181 нараховуються на погашену суму податкового боргу, і штучно створив нову податкову заборгованість, на яку при ії погашенні будуть також нараховані штрафні санкції.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на пункт 7.7 статті 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до якого податковий  борг  погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань,  які  не  є податковим боргом,  у порядку календарної черговості його виникнення,  а в разі одночасного його  виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. У зв’язку з зазначеним податкова інспекція вважає правомірним зарахування коштів, сплачених за поточними податковими зобов’язаннями, на погашення податкового боргу, що виник раніше.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Закону України „Про державну податкову службу України” посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

З аналізу норм Закону України „Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що діючим законодавством не передбачено право податкового органу самостійно без згоди платника податків  або відповідного рішення суду визначати призначення платежу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації №37 від 12.05.1994 року, облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять  до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи.

Пунктом 5.3 зазначеної Інструкції встановлено, що при обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використанням даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідачем безпідставно не враховувалось призначення платежів, визначене позивачем у платіжних документах, та неправомірно перераховувались кошті, сплачені позивачем, на погашення податкової заборгованості, яка виникла раніше. Більш того нормами Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачені повноваження органів державної податкової служби щодо застосування засобів примусового погашення податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія вважає недоведеним факт несвоєчасності сплати позивачем сум узгодженого податкового зобов’язання, тому безпідставним є застосування до Джанкойського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим та вважає постанову суду першої інстанції такою, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Джанкойської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.12.2006 року у справі № 2-27/17665-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        Т.П. Фенько

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко