ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.07 р.                                                                               Справа № 38/131

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засідання Тулаінової І.А.

розглянувши матеріали справи за позовом:   Маріупольської міжрайонної природоохоронної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача  1:  Маріупольської міської ради Донецької області,

позивача 2: Комунального підприємства “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області

про стягнення збитків, завданих наднормативним скидом забруднюючих речовин у розмірі              7 387грн.60коп.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Ушкалов Є.В. представник за посвідченням № 1565

від позивача 1: не з”явився

від позивача 2: Левада Ю.М. юрисконсульт 1 кат. юр служби за дов. № 2126 від 07.08.2005р.

від відповідача : Стариков А.В. юрисконсульт за дов. № 09-18/1129 від 25.12.2006р.

У судовому засіданні оголошувалася

перерва з 10-30 14.06.2007р. до 10-45

14.06.2007р.згідно вимог ст. 77 ГПК

України

Суть справи:

Маріупольська міжрайонна природоохоронна прокуратура в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, Комунального підприємства “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ м. Маріуполь Донецької області, звернулась до господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача, Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області збитків, завданих наднормативним скидом забруднюючих речовин у розмірі   7 387грн.60коп.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на встановлений внаслідок перевірки факт скиду до каналізаційної мережі міськводоканалу стічних вод з перевищенням встановлених нормативів гранично допустимої концентрації забруднюючої речовини-заліза Відкритим акціонерним товариством “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області та порушення ст. 44 Водного кодексу України, п.п. 3.4.1, 3.4.4. “Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Маріуполя”, затверджених рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.02.2004р., ст.51  Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”.

Відповідач надав до суду відзив № 09-10/74 від 23.04.2007р., який судом розглянутий та залучений до матеріалів справи.

У відзиві відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступне:

-          між МКП “Міськводоканал” та ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” був укладений договір на відпуск питної води, прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод в систему міської каналізації №880/11207 від 03.12.2001р.;

-          п.2.3.2 вказаного договору встановлений обов’язок використовування питної води суворо за призначенням і скидання стоків з забрудненням в межах припущених норм та якості в міські мережі каналізації;

-          актом відбору і аналізу стічних вод (КНС№16) встановлена завищена фактична концентрація заліза в стічних водах підприємства;

-          при цьому договором не передбачений обов’язок сплачувати наднормативний  викид речовин вище  межі концентрації.

Крім того, відповідач зазначив, що плата за перевищення концентрації заліза в стічних водах за своєю правовою природою не є збитком.

Позивачем 2 надані до суду уточнення до позовної заяви щодо повного найменування підприємства позивача, а саме: Комунальне підприємство “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства “ м. Маріуполь Донецької області, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

15.05.2007р. у судовому засіданні Маріупольська міжрайонна природоохоронна прокуратура надала суду письмові пояснення щодо представлення інтересів держави по даній справі, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

15.05.2007р. позивач 2, КП “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ надав суду заперечення на відзив відповідача №865 від 11.05.2007р., які судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

У запереченнях позивач  посилається на наступне:

-          за період з 18.05.2004р. по 16.06.2004р. відповідачем був здійснений викид забруднених стоків в міську каналізацію з перевищенням гранично допустимих концентрацій заліза в розмірі 5,77мг/дмі при концентрації 2,5мг/дмі, встановленої договором.  Даний факт був зафіксований актом відбору і аналізу стічних вод від 16.06.2004р., що є порушенням “Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Маріуполя від 30.01.1994р.”;

-          відповідно до вищевказаних Правил був проведений розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень, який склав 7 387,60грн.;

-          рахунок №880 від 30.07.2004р. на вказану суму був отриманий відповідачем та підлягає оплаті.

Сторони звернулися до суду з клопотанням від 15.05.2007р., в якому просили суд продовжити строк розгляду справи на один місяць, яке судом розглянуте, залучене до матеріалів справи та задоволено.

29.05.2007р. від позивача 2 до суду надійшли пояснення № 977 від 23.05.2007р., які судом розглянуті та залучені до матеріалів справи, в яких позивач  висловлює наступне:

-          рахунок №880 від 30.07.2004р. виписаний на підставі акту відбору та аналізу стічних вод і розрахунку плати за викид понаднормативних забруднень. У відбірній  пробі на підставі результатів аналізу №13 від 16.04.2004р. показник заліза перевищує показники, припустимі правилами концентрації забруднюючих речовин. Згідно розрахунку об’єм скинутих стічних вод з понаднормативних забруднень складає 9107 м3. В розрахунку також вказана плата за викид стічних вод з понаднормативним забрудненням в розмірі 7 387,60грн. (з ПДВ) та відповідно рахунок №880 від 30.07.2004р. – плата за викид понаднормативних забруднень від ВАТ “МК Азовсталь”.

Пояснення судом розглянуті та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні прокурор надав суду  заяву про зміну позовних вимог від 10.06.2007р. № 442 вих-2007, в якій  просить суд стягнути з ВАТ “МК “Азовсталь” на користь Маріупольського міськводоканалу 7 387 грн. 60 коп. -  плату за скид понаднормативних стоків, яка судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Позивач 2 підтримав у судовому засіданні заяву прокурора про зміну позовних вимог.

Позивач 1  до судового засідання 14.06.2007р. не з’явився, але надіслав суду листа від 13.06.2007р. № 372, в якому просить суд розглянути справу без участі його представника та повідомив, що змінені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач надіслав суду доповнення до відзиву від 08.06.2007р. № 09-10/74, в яких, зокрема зазначив, що між сторонами договору склалися договірні відносини, отже позовні вимоги прокурора не можуть бути втручанням в господарські відносини двох учасників господарських відносин та відповідно провадження у справі повинно бути припинено на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Перед початком розгляду справи представники сторін були ознайомлені з правами та обов’язками відповідно до вимог ст. 22 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні сторони  надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийнято до розгляду та задоволено.

Судове засідання відкладалося у зв’язку з необхідністю представлення сторонами витребуваних судом документів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

03.12. 2001р. між Відкритим акціонерним товариством (ВАТ) “Металургійний комбінат “Азовсталь” ( по справі – відповідач, за договором – абонент) та Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства  м. Маріуполь (по справі – позивач 2), за договором – постачальник)  було укладено договір №880/11207 на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2002р.

З пункту 6.1 Договору вбачається, що договір укладений терміном до 31.12.2001р., вступає в силу після його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору або його перегляду.

Предметом договору визначено, що постачальник зобов’язується подавати питну воду до об’єктів Абонента та приймати стоки ( п.1.1 Договору ).

Користування питною водою і скидання каналізації в міську мережу допускається лише на основі договору між Постачальником та Абонентом за обов’язкового взаємного виконання умов договору, а також суворого додержання Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України від 22.06.1994р. № 165/374, Правил прийому стічних вод у систему каналізації м. Маріуполя від 30.01.1994р., положень, рішень, постанов відповідних державних органів, що стосується водопостачання й водовідведення ( п.1.2 Договору).

Згідно п.1.5. Договору припускається концентрація заліза у стічних водах комбінату у розмірі 2,5мг/дмі.

Пунктом 2.3.2 Договору передбачено, що Абонент зобов’язаний використовувати питну воду суворо за призначенням і скидати стоки з забрудненням у межах допустимих норм і якості в міські мережі каналізації.

Порядок розрахунків згідно Договору передбачає, що Абонент за споживану воду і скидання стоків в міську каналізацію здійснює оплату зі свого розрахункового рахунку на рахунок Постачальника в п’ятиденний термін із моменту отримання рахунку в повному обсязі ( п.3.2 Договору).

Відповідальність сторін регламентується Правилами користування комунальним водопроводом і каналізацією в містах і селищах України, Правилами прийому виробничих стічних вод у систему каналізації м. Маріуполя, рішеннями і постановами органів влади та іншими нормативними документами з питань водопостачання й каналізації. ( п. 4.1 Договору).

16.06.2004р. позивачем 2 було зафіксовано факт скиду до каналізаційної мережі міськводоканалу стічних вод з перевищенням встановлених нормативів гранично допустимої концентрації забруднюючої речовини-заліза та встановлено, що фактична концентрація складає 5,77 мг/дм3 заліза замість 2,5, як передбачено Договором.

Це зафіксовано в акті відбору та аналізу стічних вод підприємства від 16.06.2004р. З результатами аналізу був ознайомлений представник підприємства 23.06.2004р.

Відповідно до п.5 Правил прийому стічних вод підприємств в систему  міської каналізації м. Маріуполя 2004р. позивачем 2 зроблено розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень, загальна сума якого становить      7 387грн.60коп.

Рахунок №880 від 30.07.2004р. на теперішній час залишений без оплати.

Вважаючи, що порушені інтереси держави по спірним правовідносинам,  прокурор звернувся до суду про стягнення з відповідача  збитків, завданих наднормативним скидом забруднюючих речовин у розмірі  7 387грн.60коп.

У судовому засіданні прокурор змінив предмет позову та просить суд стягнути з відповідача  7387 грн. 60 коп. - плату за скид понаднормативних стоків.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач 1 в обґрунтування позовних вимог посилається на правовстановлюючі документи тощо.

Позивач 2 в обґрунтування позовних вимог посилається на акт від 16.04.2004р., додаток до акту аналізу №13 від 16.06.2004р., розрахунок від 30.07.2004р., службову записку від 23.06.2004р., рахунок №880 від 30.07.2004р., договір №880/11207 від 03.12.2001р., договір №880 від 04.01.2005р., уточнення до позовної заяви від 24.04.2007р., заперечення на відзив від 11.05.2007р., клопотання від 15.05.2007р., пояснення №977 від 23.05.2007р.,  правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив №09-10/74 від 23.04.2007р., доповнення до відзиву від 08.06.2007р. № 09-10/74,  правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частина 2 ст. 2 ГПК України зобов’язує прокурора самостійно визначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту, а також визначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Інтереси держави є відмінними від інтересів інших учасників суспільних відносин і даючи офіційне тлумачення положень ст. 2 ГПК України Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначив, що підставою для порушення справи у суді є заява, у якій прокурор обґрунтовує порушення чи загрозу порушення інтересів держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, під яким відповідно до ст.ст.6, 7 та 143 Конституції України потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, а не підприємства, установи і організації, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

По даній справі прокурор ініціював позов в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради  та Комунального підприємства “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ м. Маріуполь.

За приписами ст.15 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991р. № 1264-Х11 місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема,  забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян          ( п.п. “а”); здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища ( п.п. “Ї”).

В той же час предметом спору в даній справі є стягнення плати за скид понаднормативних стоків на підставі укладеного між сторонами договору, а не відповідальність за стан навколишнього природного середовища  з  боку відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що прокурор неправильно визначився стосовно  інтересів держави в особі позивача 1 – Маріупольської міської ради.

Заявляючи позов в інтересах Комунального підприємства “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ м. Маріуполь – самостійного суб’єкта господарювання, прокурор необґрунтовано визначив його як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки в даному випадку, юридична особа - сторона по справі, не є органом державної влади чи місцевого самоврядування,  а держава не є учасником спірних правовідносин.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на договір № 880/11207 від 03.12.2001р. на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових виробничих стічних вод у систему міської каналізації, пунктом 2.3.2 якого передбачено, що Абонент зобов’язаний використовувати питну воду суворо за призначенням і скидати стоки з забрудненням у межах допустимих норм і якості в міські мережі каналізації.

Відповідальність сторін регламентується Правилами користування комунальним водопроводом і каналізацією в містах і селищах України, Правилами прийому виробничих стічних вод у систему каналізації м. Маріуполя, рішеннями і постановами органів влади та іншими нормативними документами з питань водопостачання й каналізації. ( п. 4.1 Договору).

Користування питною водою і скидання    каналізації в міську мережу допускається лише на основі договору між Постачальником та Абонентом за обов’язкового взаємного виконання умов договору, а також суворого додержання Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України від 22.06.1994р. № 165/374, Правил прийому стічних вод у систему каналізації м. Маріуполя від 30.01.1994р., положень, рішень, постанов відповідних державних органів, що стосується водопостачання й водовідведення ( п.1.2 Договору).

При цьому,  прокурор та позивач 2 посилаються на Правила приймання стічних вод, скидаємих у мережі міськканалізації м. Маріуполя, затверджених рішенням виконкому Маріупольської міської ради 18.02.2004р. № 48.

Змін до договору № 880/11207 від 03.12.2001р.  у зв’язку із прийняттям вказаних Правил суду сторонами надано не було.

Отже, посилання прокурора та позивача 2 на вказані Правила слід вважати необґрунтованими.

Порядок розрахунків згідно Договору передбачає, що Абонент за споживану воду і скидання стоків в міську каналізацію здійснює оплату зі свого розрахункового рахунку на рахунок Постачальника в п’ятиденний термін із моменту отримання рахунку в повному обсязі ( п.3.2 Договору).

Отже, договором не передбачено, що відповідач повинен здійснити плату за скид понаднормативних стоків.

Крім того, виставлений рахунок № 880 від 20.07.2004р. стосується оплати стоків холодної води, а згідно розшифровки до нього - понаднормативного її споживання. Отже, пояснення позивача 2 стосовно того, що вказаний рахунок виписаний на підставі акта відбору та аналізу стічних вод та є розрахунком за викид понаднормативних забруднень, суд не може прийняти до уваг

Крім того, позивачем 2 не доведено, що виставлений рахунок був отриманий підприємством відповідача.

Між тим, прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Маріупольського міськводоканалу 7387 грн. 60 коп. - плати за скид понаднормативних стоків.

Такого відповідача, як Маріупольський міськводоканал у справі немає.

На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є безпідставними та недоведеними, а відтак підстав для задоволення позову немає.

З твердженням відповідача щодо припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору суд погодитися не може з наступного.

Припинення провадження у справі – це форма завершення  справи, яке зумовлено передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмета спору ( п. 1-1 ст. 80 ГПК), зокрема, у таких випадках:

- припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв’язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що припинення провадження  у справі в даному випадку неможливо.

Господарські витрати розподіляються згідно вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Маріупольської міжрайонної природоохоронної прокуратури в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, Комунального підприємства “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства“ м. Маріуполь Донецької області  до Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області про стягнення   7387 грн. 60 коп. - плати за скид понаднормативних стоків, відмовити у зв’язку з безпідставністю та недоведеністю.

Рішення оголошено у судовому засіданні 14.06.2007р. та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 6 примірників:

1 – до справи

3 – сторонам у справі

2-прокурорам