ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.
№ 18/549пн

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді:
Кочерової Н.О.,

суддів:
Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –
не з’явилися;

від відповідача –
не з’явилися;

розглянувши  матеріали
касаційної  скарги

ТОВ "Донбаспромпоставка"

на рішення
господарського суду Луганської області від 19.12.2006р.

у справі
№18/549пн

за позовом
ТОВ "Донбаспромпоставка"

до
ВАТ "Луганське автотранспортне підприємство 10964"

третя особа
ДП "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт"

про
припинення зобов’язання

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Донбаспромпоставка” м.Луганськ звернулось з позовом до ВАТ “Луганське автотранспортне підприємство 10964” м.Луганськ, третя особа, яка незаявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –ДП “Донбаснафтопродукт” м.Луганськ про припинення зобов’язань.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.12.06 у справі № 18/549пн позивачу в позові відмовлено в зв’язку з незаконністю та безпідставністю заявлених позовних вимог.

Витрати по держмиту покладено на позивача.

У поданій касаційній скарзі позивач –ТОВ “Донбаспромпоставка” м.Луганськ просить скасувати це судове рішення та задовольнити його позов. В обгрунтування цих вимог скаржник посилається на порушення господарським судом норм процесуального законодавства, зокрема п.4-2 ГПК України та ст.1 ЦК України з підстав, які викладені в скарзі.

Судова колегія розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши юридичну оцінку судом обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку про відсутність правових для задоволення касаційної скарги.

Матеріалами справи, що було також предметом дослідження господарським судом першої інстанції, підтверджується наступне.

Рішенням господарського суду Луганської області від 08.08.06 у справі № 14/209пд, яке набрало законної сили, був розірваний укладений між сторонами договір оренди від 14.01.02№ 14/01-00/4 на користування нежитловими приміщеннями загальною площею 150м2 по вул.Таллінській 62 в м.Луганську;  позивач був зобов’язаний звільнити вказане нежитлове приміщення та передати його відповідачу (орендодавцю).

Позивач вважає, що на підставі цього судового рішення у нього виникло цивільно-правове зобов’язання, яке він не може виконати через те, що 25.12.03 р. (тобто після судового рішення) він передав зазначене нежитло приміщення в суборенду третій особі –ДП “Донбаснафтопродукт”.

В зв’язку з цим, з посиланням на ст. ст. 11, 607 ЦК України, заявив вимогу про припинення в судовому порядку дії цього зобов’язання, пов’язаного з виконанням судового рішення.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про хибність підстав заявленого позову та помилковістю висновків позивача при його обгрунтуванні, оскільки засновані на примусовому виконанні судового рішення відносини не є такими, що регулюються нормами цивільного закону, т.я. принципи юридичної рівності та вільного волевиявлення в цьому випадку вже не діють.

При таких обставинах, боржник за будь - яких підстав повинен виконати судове рішення.

З урахуванням зазначеного рішення господарського суду від 19.12.06 у справі № 18/549пн є таким, що відповідає обставинам справи та чинному законодавству.

Викладене також спростовує доводи касаційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 19.12.06 у справі № 18/549пн – без зміни.

Головуючий, суддя                                                        Н.Кочерова

Суддя                                                                                В.Рибак

М.Черкащенко