ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.07 р.                                                                               Справа № 17/291

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В. Ломовцевої

При секретарі Бєліковій Н.А.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача 1: не з’явився

Від відповідача 2: не з’явився

Від відповідача 3: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка

до відповідачів:

1. Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Родинське;

2. Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк;

3. Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк.

про стягнення майнової шкоди у вигляді збитків в сумі 1216 грн. 32коп.

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 21.02.2007р. по 12.03.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс”, м. Макіївка   звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Родинське (далі – перший відповідач) про стягнення майнової шкоди в сумі 1216грн. 32коп.

Заявою від 03.11.2006р. № 07-3690 позивач уточнив позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з першого відповідача майнову шкоду у вигляді збитків від нестачі вугільної продукції в сумі 1216грн. 32коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на нестачу вантажу –вугільного концентрату марки „Ж” при прийманні від вантажовідправника - першого відповідача за залізничною накладною № 51277167 і вважає, що відповідальність випливає саме з цих підстав.

Враховуючи пояснення позивача, ухвалою від 07.11.2006р. господарський суд за своєю ініціативою залучив до участі у справі у якості іншого відповідача Відкрите акціонерне товариство „САВІ” (далі – другий відповідач) та ухвалою від 26.12.200р. –  Державне підприємство „Донецька залізниця” (далі - третій відповідач).

Перший відповідач - Державне підприємство „Вугільна компанія „Краснолиманська” позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість, відсутність з позивачем договірних відносин та пропущення встановленого ч.3 ст.925 Цивільного кодексу України строку позовної давності.

Другий відповідач -  Відкрите акціонерне товариство „САВІ” в письмовому поясненні б/н від 28.11.2006р. зазначив, що не мав прямого доступу до вугільного концентрату марки „Ж” на всьому шляху прямування вантажу від вантажовідправника до вантажоодержувача. Тому вважає, що майнова шкода у вигляді нестачі коксового горішку виникла з вини вантажовідправника у результаті недостатнього наповнення вагонів та внесення до залізної накладної недостовірних відомостей про масу вантажу.

Третій відповідач - Державне підприємство „Донецька залізниця”  у відзиві на позов проти позовних вимог заперечував, посилаючись на ст.ст.134,136 Статуту залізниць України (далі – Статут).

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 27.11.2006р. справу призначено до розгляду судді Ломовцевій Н.В.

Строк розгляду справи продовжений відповідно до ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2003р. між позивачем та другим відповідачем був укладений договір № 1678/3, відповідно до умов якого другий відповідач  узяв на себе зобов’язання передати, а позивач –прийняти та оплатити вугільну продукцію.

16.03.05р. на адресу позивача зі станції „Родинська” Донецької залізниці  надійшов вантаж – вугільний концентрат марки „Ж” у вагоні №65742363 за залізничною накладною №51277167.

Вантажовідправником зазначеного вантажу був перший відповідач у справі.

Вартість відправленого вантажу оплачена позивачем повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 1474 від 28.03.05р.

За накладною маса вантажу у вагонах при відправлені визначена за результатами перевірки на 200 тн вагонних вагах.

У зв’язку з відсутністю ознак втрати, на підставі ст. 52 Статуту,  вантаж був виданий залізницею одержувачу без перевірки маси вантажу у вагоні, про що працівниками ст. Ясинувата Донецької залізниці зроблений відповідний припис у графі 2 „Відмітки про видачу вантажу” залізничної накладної №51277167.

Згідно пункту 4.2 договору, позивач та другим відповідачем передбачили, що вантаж вважається прийнятим одержувачем за кількістю відповідно до Інструкції „Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю”, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6 (далі – „Інструкція”).

При прийомі вантажу позивачем була виявлена недостача продукції, вартість якої  з урахуванням норм природної втрати склала 1216 грн. 32коп. з ПДВ, що підтверджено складеними актами прийому продукції по кількості №№397 а/п від 16.03.05р. , № 397а від 17.03.2005р. Зазначені акти складені у повній відповідності до вимог Інструкції.

Згідно пункту 27 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.  Як вбачається з матеріалів справи понаднормативна недостача складає 2170 кг вугільного концентрату вартістю 1216 грн. 32коп. з ПДВ.

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст.1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.37 Статуту, у накладній зазначається маса вантажу, яка визначається відправником. При цьому, відповідно до ст.24 Статуту, саме вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній.

Як встановлено судом, вантажовідправником, на якого покладено обов’язок щодо заповнення залізничної накладної, є перший відповідач.

Таким чином особою, за виною якої виникла недостача, може бути лише перший відповідач,  як особа, яка неправильно зазначила відомості про масу вантажу в залізничній накладній.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позивачем факт виявлення недостачі повністю підтверджено відповідними засобами доказування, суд дійшов висновку, що недостача вантажу утворилася внаслідок недовантаження продукції постачальником – першим відповідачем.

Внаслідок невірного визначення маси вантажу першим відповідачем, що є неправомірною дією, позивачеві заподіяно шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Розмір збитків у вигляді вартості недостачі вугільної продукції за розрахунком позивача складає 1216 грн. 32коп.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем, відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, вимоги Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська”  про стягнення майнової шкоди в сумі 1216 грн. 32коп.  підлягають задоволенню в повній сумі.

В задоволенні позову відносно другого відповідача - Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк та третього відповідача - Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на Державне підприємство „Вугільна компанія „Краснолиманська”.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 509, 526, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК  України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м. Макіївка до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м. Красний Лиман про стягнення майнової шкоди в сумі 1216 грн. 32коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” (85310, м. Ординське Донецької області, ) на користь Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” (86106, м. Макіївка Донецької області, вул. Горького, 1, код ЄДРПОУ 2598706) майнову шкоду у вигляді збитків від нестачі вугільної продукції в сумі 1216 грн. 32коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

У задоволенні позову відносно Відкритого акціонерного товариства „САВІ”  м. Донецьк  та Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк відмовити за недоведеністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя                                                                         Ломовцева Н.В.