ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.07 р.                                                                               Справа № 39/57

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіної Н.С.

при секретарі  судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства “Агрофірма “Шахтар” Орендного підприємства “Шахта ім. А.Ф. Засядько” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк

про: стягнення 4 855 454, 43 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сулейман М.О, - представник за довіреністю;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство “Агрофірма “Шахтар” Орендного підприємства “Шахта ім. А.Ф. Засядько” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк,  про стягнення боргу в сумі 4 855 454, 43 грн., з урахуванням інфляційних сум в розмірі 1 131 245, 30 грн. та 3% річних в розмірі 248 801, 13 грн.

В ході розгляду справи позивач, в порядку ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги, змінив предмет позову та просив суд стягнути з відповідача суму передоплати в розмірі 3 457 408, 00 грн., з урахуванням інфляційних сум в розмірі 1 131 245, 30 грн. та 3% річних в розмірі 248 801, 13 грн.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 15/01-СА від 15.01.2004 р., графік поставки від 15.01.2004 р., додаткову угоду № від 06.02.2004 р., графік поставки від 06.02.2004 р., накладну № 7 від 31.01.2004 р., накладну № 8 від 29.02.2004 р., накладну № 9 від 29.02.2004 р., платіжне доручення № 10 від 15.01.2004 р., платіжне доручення № 63 від 12.02.2004 р., претензію № 1128 від 09.09.2004 р.,

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, що підтверджується  реєстром рекомендованої кореспонденції, відправленої господарським судом від 02.03.2007 р. та від 16.03.2007 р.

Проте суд, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України,  вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

15.01.2004 р., між Товариством з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк, та позивачем, Дочірнім підприємством “Агрофірма “Шахтар” Орендного підприємства “Шахта ім. А.Ф. Засядько” м. Донецьк, був укладений договір № 15/01-СА, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно згаданого Договору Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк зобов’язалося поставити аміачну селітру у кількості, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 06.02.2004 р. (підписаної та скріпленої печатками обох підприємств без зауважень та заперечень) 12 500 т., а позивач, в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити поставлену продукцію.

Відповідно до п.п. 5.1 Договору поставка Продукції здійснюється на умовах  попередньої оплати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк.

На виконання умов Договору, позивач, згідно платіжних доручених № 10 від 15.01.2004 р., № 63 від 12.02.2004 р.,  здійснив попередню оплату продукції на суму 5 585 000 грн.

Відповідач взяті на себе за Договором зобов’язання виконав частково, поставив позивачеві аміачну селітру, згідно накладної № 7 від 31.01.2004 р. у кількості 1 788, 160 т., ціна за тону 441, 67 грн., накладної № 8 від 29.02.2004 р. у кількості 211, 840 т., ціна за тону 441, 67 грн., накладної № 9 від 29.02.2004 р. у кількості 999, 320 т., ціна за тону 500 грн., всього на суму 1 659 592 грн.

Згідно платіжних доручень  № 50 від 16.04.2004 р. та № 60 від 16.04.2004 р. відповідачем повернуто попередню оплату в сумі 400 000, 00 грн. та 50 000, 00 грн. відповідно.

Зобов’язання відповідача перед позивачем щодо поставки продукції або повернення попередньої оплати на суму 3 475 408, 00 грн. на момент прийняття рішення суду –не виконане, на порушення норм статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

10.09.2004 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1128 з вимогою повернути попередню оплату у повному обсязі, з огляду на порушення відповідачем своїх зобов’язань за Договором та  мінування потреби в подальшій поставці товару.

Враховуючи, що таке право позивача передбачено ст. 693 ЦК України, беручи до уваги той факт, що відповідачем не представлено доказів повернення попередньої оплати або виконання обов’язку з поставки товару,  позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за користування чужими коштами позивачем заявлено до стягнення інфляцію та 3% річних.

Право на нарахування процентів на суму попередньої оплати, в разі невиконання продавцем своїх зобов’язань, передбачено п. 3 ст. 693 ЦК України, при цьому розмір таких процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи, що сторонами в Договорі відповідних умов не передбачено, при визначені розміру процентів слід  виходити з положень ст. 625 ЦК України.

Згідно представленого позивачем розрахунку, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з жовтня 2004 р. по січень 2007 р. складають 248 801, 13 грн., даний розрахунок перевірений судом, є арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, ст. 693 ЦК України не передбачає можливості нарахування інфляції на суму неповернутої попередньої оплати, у зв’язку з чим в задоволенні вимог щодо стягнення інфляційної складової в сумі 1 131 245, 30 грн. слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.509, 525, 526, 614,625,759-786 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства “Агрофірма “Шахтар” Орендного підприємства “Шахта ім. А.Ф. Засядько” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк,  про стягнення передоплати в сумі 4 855 454, 43 грн., з урахуванням інфляційних сум в розмірі 1 131 245, 30 грн. та 3% річних в розмірі 248 801, 13 грн. - задовольнити частково.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю “Веста” м. Донецьк на користь  Дочірнього підприємства “Агрофірма “Шахтар” Орендного підприємства “Шахта ім. А.Ф. Засядько” м. Донецьк передоплату в сумі 3 457 408, 00 грн., та 3% річних в сумі 248 801, 13 грн., витрати за державним митом в сумі 19 558, 90 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 90, 51 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя