ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 р.
№ 13/315-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                          Чернова Є.В.,

суддів                                              Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        Чернова О.А.

від відповідача:    не з’явився

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р.

у справі № 13/315-05 Господарського суду Харківської області

за позовом Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова

до Закритого акціонерного товариства “Харківдерев”

до Приватного підприємства “Мейкер”

про визнання угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2005р. Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі м. Харкова  звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Харківдерев” та Приватного підприємства “Мейкер” про визнання угоди від 04.06.2002р. №38 недійсною.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.12.2005р. (суддя Н.С.Водолажська) позовні вимоги задоволено, визнано зобов’язання за договором від 04.06.2002р. №38 укладеним між Закритим акціонерним товариством “Харківдерев” та Приватним підприємством “Мейкер” недійсним.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Харківської області від 09.12.2005р., Закрите акціонерне товариство “Харківдерев” подало апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р. (судді: Л.Д.Лащенко, Т.В.Гончар, В.Я.Погребняк), апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Харківдерев” задоволено частково, рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2005р. скасовано, прийнято нове рішення, позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсним договір від 04.06.2002р. №32 підписаний Закритим акціонерним товариством “Харківдерев” та іншою особою, яка позначена як ПП "Мейкер".

Не погодившись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р., Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі м. Харкова подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р. та залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2005р., мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова підлягає задоволенню частково.

Як встановлено господарським судом, між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу № 38 від 04.06.2002р., відповідно до умов якого ПП "Мейкер" зобов’язалось поставити Закритому акціонерному товариству “Харківдерев” меблеву тканину, а Закрите акціонерне товариство “Харківдерев” - оплатити цю продукцію.

Як вже було зазначено, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів про визнання недійсною угоди, що укладена між відповідачами.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України “Про державну податкову службу в Україні”.  Як випливає з ст. 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, завданнями органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що органи державної податкової служби є суб’єктом  владних повноважень.

Відповідно до п. 11 ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції, зокрема, виконують такі функції: подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна. Отже, як випливає з приписів даної правової норми, на державні податкові інспекції вищенаведеною правовою нормою покладено функцію щодо подачі до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 17  Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що позивач є суб’єктом владних повноважень і Законом “Про державну податкову службу в Україні” на нього покладено функцію подачі до судів позовів про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, то відповідно до приписів ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір є компетенцією суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України  господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Повноваження касаційної інстанції визначені ст. 111-9 ГПК України, згідно якої касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги (подання) має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково.

Враховуючи, що даний спір не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, то порушене у цій справі господарське провадження підлягає припиненню.

Згідно ч. 2 ст. 111-10 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо, зокрема, рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 17 цього Кодексу. Оскільки місцевим та апеляційним господарськими судами прийнято судові рішення з порушенням правил предметної підсудності, то прийняті у даній справі судові рішення підлягають скасуванню а справа передачі на розгляд до суду першої інстанції за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2005р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2006р.  у справі № 13/315-05 скасувати, господарське провадження припинити, справу передати на розгляд господарського суду першої інстанції зі стадії порушення провадження у справі.

Головуючий - суддя                                                     Чернов Є.В.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.