КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18.04.07 р.          № 25/789-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:            Зубець Л.П.

Лосєва  А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Глізнуца Г.М., дов. № 265/26 від 15.01.2007р.

відповідача:                        Лугинець І.І., дов. № 16/9/10-209 від 08.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона"

на постанову Господарського суду м.Києва від 01.02.2007

у справі № 25/789-А  (Морозов С.М.)

за позовом           ЗАТ "Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона"

до           Державна податкова інспекція у Печерському районі м.Києва

про          визнання недійсним рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. у справі № 25/789-А в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ЗАТ “Дослідницький завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.. Є.О.Патона” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. у справі № 25/789-А, визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 09.06.2006р. № /0, № /0, № /0, № /0, про визначення сум податкового зобов’язання ЗАТ “Дослідницький завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.. Є.О.Патона” за платежем: (код 13050100) податок на землю та застосування штрафних санкцій.

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва надала заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. у справі № 25/789-А без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує та вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просить суд постанову місцевого суду залишити в силі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ „Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Патона" за період з 01.01.2004 по 01.01.2006р.. За результатами перевірки складено акт № 323/1-23-01-05417733 від 31.05.2006 року.

На підставі зазначеного акту ДПІ у Печерському районі м. Києва було прийняті повідомлення-рішення №/0, №/0, №/0 та № /0 від 09.06.2006р., в яких визначено позивачеві податкове зобов'язання з земельного податку у сумі 394 821,60 грн. (в тому числі основний платіж - 263 214,40 грн., штрафні санкції - 131607,20грн.).

Як вбачається з акту перевірки, нарахування податкових зобов'язань здійснено на підставі того, що в податкових розрахунках по земельному податку позивач неправомірно застосував 100% пільгу по сплаті земельного податку, чим позивачем було порушено ст.. 2 Закону України „Про плату за землю".

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про плату за землю" (надалі - Закон) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Статтею 14 Закону визначено, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом, за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

У відповідності до п. 4 ст. 12 Закону від земельного податку звільняються вітчизняні заклади культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, спортивні споруди, що використовуються ними за цільовим призначенням.

Згідно ст. 75 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" № 1344-IV від 27.11.2003 визначено, що у 2004 році пільги по платі за землю, визначені пунктами 3 і 4 частини першої статті 12 Закону України "Про плату за землю", застосовуються до вітчизняних закладів культури, науки, освіти, охорони здоров’я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, ...у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 70 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік" № 2285-IV від 23.12.2004 встановлено, що у 2005 році пільги по платі за землю, визначені пунктами 3 і 4 частини першої статті 12 Закону України "Про плату за землю" застосовуються до бюджетних установ, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до установчих документів позивача, позивач є науково-технічною установою (закладом науки). Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач утримується за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві № 10180/02 від 21.06.2002р. позивач зареєстрований в державному реєстрі підприємств, установ та організацій України, як закрите акціонерне товариство засноване на колективній власності з госпрозрахунковою формою фінансування. Відповідно до розділу 4 Статуту товариство має власне майно, самостійний баланс, діє на засадах повного самофінансування та самоокупності, основна мета спрямована на одержання прибутку (п. 2.1 розділу 2 Статуту).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у 2004 та 2005 роках позивач не підпадав під дію п. 4 ст. 12 Закону України „Про плату за землю" з урахуванням Законів України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" та „Про Державний бюджет України на 2005 рік", оскільки не є закладом науки (бюджетною установою), яка б утримувалася за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно частини 5 ст. 75 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік" № 1344-ГУ від 27.11.2003 встановлено, що в 2004 році звільнення від земельного податку, передбачене в пунктах 5-1 (в частині госпрозрахункових установ, організацій та підприємств) частини першої статті 12 Закону України „Про плату за землю" здійснюється на рівні 50 відсотків діючих ставок на відповідних територіях.

Враховуючи те, що позивач включений до вищевказаного переліку, тому в акті перевірки вірно встановлено, що підприємство має право на пільгу зі сплати земельного податку у 2004р. на рівні 50% діючих ставок.

Відповідно до п. 51 ст. 12 Закону (в редакції від 03.07.1992 із змінами внесеними законом № 3065-ІП від 07.02.2002) від земельного податку звільняються установи, організації та підприємства, що віднесені до відання Національної академії наук України та галузевих академій наук.

Згідно Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік" N 2505-ІV від 25.03.2005, пункт 5-1 частини першої статті 12 Закону України „Про плату за землю" виключено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є госпрозрахунковим підприємством, що не відноситься до наукових установ, тому за таких обставин у нього не було правових підстав для використання у І кварталі 2005р. пільги при нарахуванні та сплаті земельного податку, встановленої п. 5-1 ч. 1 ст. 12 Закону України “Про плату за землю”.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ЗАТ “Дослідницький завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона” задоволенню не підлягає, а постанова Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. у справі № 25/789-А не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 198, п.4 ст. 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ЗАТ “Дослідницький завод зварювального устаткуванняІнституту електрозварювання ім.. Є.О.Патона” залишити без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 01.02.2007р. № 25/789-А залишити без змін.

2. Матеріали справи № 25/789-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Мартюк А.І.

Судді

Зубець Л.П.

Лосєв  А.М.