СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

11
квітня 2007 року

м. Севастополь         Справа № 2-25/186-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової
І.В.,

суддів                                                                      Фенько
Т.П.,

Волкова К.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивач:
не з'явився,  суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

відповідача: Бисикало
Тетяна Анатоліївна, довіреність №
4574/5   від 06.10.06,  Державна податкова інспекція у місті Алушті
Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Маргарітов М.В.) від 27.11.2006 у справі №
2-25/186-2006А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті
Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, місто Алушта, Автономна
Республіка Крим, 98500)

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 у справі № 2-25/186-2006А позов
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнані нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 1,70 грн. судового збору. У решті позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої
інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що у процесі розгляду матеріалів справи судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права, а саме податкового законодавства, яке
регулює порядок розрахунку та сплати податку з найманих працівників, збору на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, податку з доходів фізичних
осіб, що потягло за собою прийняття неправильного рішення, а також у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених в постанові, дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач
підтримав свої вимоги.

Відповідно до статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України позивач належним чином повідомлен про час
і місце засідання суду, проте позивач не реалізував своє процесуальне право на
участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає
за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Переглянувши постанову суду відповідно
до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія
встановила наступне.

Державна податкова інспекція у місті
Алушта в Автономній Республіці Крим провела перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового і валютного законодавства за період з 01.01.2001
по 30.09.2004, про що складено акт НОМЕР_4 (т.1 а.с. 9).

На підставі зазначеного
акту Державна податкова інспекція у місті Алушта в Автономній Республіці Крим
16.12.2004 прийняла та надіслала на адресу позивача податкові повідомлення -
рішення НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 (т.2 а.с. 34, т. 1 а.с. 8, т.2 а.с.
35, 36).

Податковим
повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Алушта в
Автономній Республіці Крим від НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 34) позивачеві на підставі
пункту 7.1 статті 7 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”  донараховано податок з доходів найманих
працівників у сумі 208,60 грн. та на підставі підпункту 17.1.9 пункту 17.1
статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовані фінансові санкції
у сумі 417,20 грн. При цьому донарахування податку здійснено із розрахунку
мінімальної заробітної плати, що була чинною у відповідні періоди, та з
урахуванням використання позивачем праці найманих працівників впродовж строку
загальною тривалістю 6 місяців.

Висновок про те, що позивач
використовував найману працю ОСОБА_2 зроблений на підставі того, що 24.03.2004
позивачеві було видано довідку про трудові відносини (т.1 а.с. 71). 07.07.2004
ця довідка була повернута позивачем відповідачу, що підтверджується листом (т.
1 а.с. 70). У зв'язку з цим відповідач вважає, що трудові відносини тривали з
01.04.2004 по 01.07.2004. Але в листі позивача (т.1 а.с. 70) зазначається на
закінчення трудових відносин з 01.04.2004. Отже, довідка (т.1 а.с. 71) і лист
(т. 1 а.с. 70) не є достатніми доказами існування трудових відносин між
позивачем та ОСОБА_2 впродовж квітня-червня 2004 року. Інших доказів існування
трудових відносин сторони не надали. За таких умов слід зробити висновок про
те, що факт існування трудових відносин між позивачем і ОСОБА_2 матеріалами
справи не підтверджується. Отже, донарахування прибуткового податку на
заробітну плату ОСОБА_2 правових підстав не мало. Застосування фінансових
санкцій у цій частині також є безпідставним.

Прибутковий податок донарахований
відповідачем на заробітну плату реалізаторів ОСОБА_3, ОСОБА_4 і продавця
ОСОБА_5 із розрахунку мінімальної заробітної плати за 1 місяць. Доказами
використання позивачем найманої праці зазначених осіб відповідач визнав акти
оперативних перевірок, а також підписання ОСОБА_5 інвентаризаційної відомості.
Але ці докази свідчать про використання позивачем праці зазначених осіб в моменти
оперативних перевірок та при інвентаризації майна. Доказів того, що праця
названих  осіб  використовувалась  впродовж
місяця,  у  зв'язку
з  чим  була виплачена заробітна плата в розмірі, не
нижче мінімальної, відповідач не надав.

Викладене дає підстави висновку про
те, що донарахування прибуткового податку на заробітну плату ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 не мало  правових  підстав.
Тому  безпідставним  є
і  застосування   фінансових санкцій.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від НОМЕР_1 підлягає визнанню нечинним.

Податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній Республіці Крим від
16.12.2004 НОМЕР_3 (т. 2 а.с. 37) позивачеві на підставі статті 13, 19 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” донараховано
податок з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності, у
сумі 5974, 65 грн.

Підставою донарахування податку з
доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності, стало
неповне відображення позивачем в податкових деклараціях доходів від
підприємницької діяльності за період з 01.07.2003по 01.10.2003. Але висновком
судово-бухгалтерської експертизи № 3 від 28.04.2006 (т. 1 а.с. 113)
підтверджується відсутність підстав для донарахування податку у цій сумі. При
цьому у висновку експертизи (т. 1 а.с. 109) зазначається на те, що при
визначенні  податкового зобов'язання за
непрямими методами відповідач зробив такі висновки, які суперечать документам,
що були надані позивачем на вимогу експерта.

Отже, донарахування податку у сумі
5974, 65 грн. здійснено відповідачем за відсутності фактичних підстав.
Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в
Автономній Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_3 про донарахування податку з
доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності, у сумі 5974,
65 грн. підлягає визнанню нечинним.

Податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній Республіці Крим від
16.12.2004 НОМЕР_6 (т. 2 а.с. 35)
позивачеві на підставі пункту 2.3 статті 2, підпункту 3.1.1 пункту 3.1
статті 3, підпункту 6.1.1 пункту 6.1статті 6, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті
7 Закону України „Про податок на додану вартість”, пункту 15 Указу Президента
України „Про деякі зміни в оподаткуванні” донараховано податок на додану
вартість у сумі 55, 16 грн. та на підставі підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті
17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” застосовані фінансові санкції у сумі
7499,29 грн.

Підставою для донарахування податку
на додану вартість та  застосування
фінансових санкцій стали наступні обставини.

Позивач здійснював операції, що
оподатковуються податком на додану вартість і при цьому не сплачував податок на
додану вартість і не подавав відповідні декларації.

Висновком судово-бухгалтерської
експертизи № 3 від 28.04.2006 (т. 1 а.с. 116-117) підтверджується відсутність
оподатковуваних операцій, а також зроблено висновок про безпідставне
донарахування податку на додану вартість у сумі 55,16 грн. Але висновок
судово-бухгалтерської експертизи не вповні відповідає матеріалам справи. Як
встановлено актом перевірки і не оспорюється позивачем, в період з 01.07.2003
по 30.09.2003 позивач реалізував товари на суму 24968, 04 грн. (т.1 а.с. 13).
Відповідно до пункту 2.3 статті 2  Закону
України „Про податок на додану вартість”, в чинній на той час редакції,
платниками податку на додану вартість є особи, які здійснюють торгівлю за
готівкові кошти незалежно від обсягів поставки. Оскільки позивач зобов'язаний
був сплачувати податок на додану вартість, відповідач на підставі статті 15
Указу Президента України „Про деякі зміни в оподаткуванні” застосував до нього
фінансові санкції у сумі 7499,29 грн. Але матеріалами справи підтверджується
реалізація товарів без сплати податку на додану вартість тільки на суму 24 968,
04 грн. (т.1 а.с. 13) Сума  податку на
додану вартість при цьому має  складати
4993,61 грн. (24968,04 Х 20%). Отже сума фінансових санкцій також має складати
4993,61 грн.

Відповідач визначив суму фінансових
санкцій у зв'язку з здійсненням операцій, що оподатковуються податком на додану
вартість, без реєстрації позивача як платника податку на додану вартість із
застосуванням непрямих методів. Але при цьому була допущена невідповідність
визначених непрямими методами обсягів оподатковуваних операцій документам, які
були надані для проведення експертизи, на що зазначається в висновку
судово-бухгалтерської експертизи. Тому застосування фінансових санкцій за цим
епізодом є правомірним тільки у сумі 4993,61 грн. Застосування фінансових
санкцій у сумі 1995,68 грн. не мало правових підстав.

Правомірним також є донарахування
податку на додану вартість у сумі 55, 16 грн. Відповідно до абзацу 2 пункту
9.3. статті 9 Закону України „Про податок на додану вартість” особа, яка не
зобов'язана реєструватися як платник податку на додану вартість, має право
зареєструватися як платник податку на додану вартість. Позивач 23.03.2004
зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Свідоцтво платника податку на
додану вартість було анульоване 07.05.2004. Отже, в період з 01.04.2004 по
07.05.2004 позивач повинен був сплачувати
податок на додану вартість. За цей період позивач мав оподатковувані
обороти у сумі 331 грн., що стало підставою для донарахування податку на додану
вартість у сумі 55, 16 грн. Крім того, позивач не надав декларації з податку на
додану вартість за березень 2004 року і другий квартал 2004 року, а також
припустився заниження податкового зобов'язання на суму 55,16 грн. У зв'язку з
цим відповідач правомірно застосував фінансові санкції у сумі 170 грн. за кожне
із названих порушень на підставі підпункту 17.1.3 і підпункту 17.1.1 пункту
17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (всього за три
порушення сума фінансових санкцій складає 510,00 грн.).

Отже, правомірним є донарахування
податку на додану вартість у сумі 55,16 грн. і застосування фінансових санкцій
у сумі 5503,61 грн. (510 + 4993,61). В решті у сумі 1995,68 грн. податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_6 підлягає визнанню нечинним.

Податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній Республіці Крим від
16.12.2004 НОМЕР_7 (т. 2 а.с. 36)
позивачеві на підставі статей 1, 2, 3 Закону України „Про збір на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства” донараховано збір на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у сумі 130,99 грн. та на
підставі підпунктів 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” застосовані фінансові санкції у сумі 1870,00 грн.

Підставою для донарахування збору на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у сумі 130,99 грн. стало заниження
позивачем об'єкта оподаткування цим збором. Але висновком судово-бухгалтерської
експертизи № 3 від 28.04.2006 (т. 1 а.с. 115-116) факт заниження позивачем
оподатковуваних оборотів не підтверджується. Відповідач не надав будь-яких
доказів, які б спростовували висновок експертизи у цій частині. Тому податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_7 підлягає в цій частині визнанню
нечинним.

Підлягає визнанню нечинним зазначене
податкове повідомлення-рішення і в частині застосування фінансових санкцій у
сумі 680,00 грн за заниження  об'єкта
оподаткування збором на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства,
оскільки факт заниження не підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим немає підстав для визнання нечинним  податкового повідомлення-рішення від
16.12.2004 НОМЕР_7 в частині застосування фінансових санкцій у загальній сумі
1190 грн. за прострочення подання розрахунків збору на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства за червень-вересень 2003 року і за неподання
зазначених розрахунків за червень-вересень 2002 року і лютий 2003 року. Факт
прострочення і неподання розрахунків цього податку належне встановлено актом
перевірки (т.1 а.с. 19). Зазначені санкції правомірно застосовані на підставі
підпункту 17.1.1. пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”.

З огляду на викладене, постанова
господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтею 195, пунктом 3
частини 1 статті 198, пунктом 3 частини 1 статті 202, частиною 2 статті 205,
статтями 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим від
28.12.2006 задовольнити частково.

2. Постанову господарського
суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 у справі № 2-25/186-2006А
скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Позов задовольнити
частково.

5. Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від НОМЕР_1 про донарахування податку з доходів найманих
працівників у сумі 208,60 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 417,20
грн.

6. Визнати нечинним
податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в
Автономній Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_3 про донарахування податку з
доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності у сумі 5974,
65 грн.

7. Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_6 в частині застосування фінансових
санкцій у сумі 1995,68 грн.

8. Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній
Республіці Крим від 16.12.2004 НОМЕР_7 в частині донарахування збору на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у сумі 130,99 грн. та застосування
фінансових санкцій у сумі 680,00 грн.

9. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Черткова

Судді
К.В. Волков

Т.П. Фенько