ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"28" лютого 2007 р.
Справа  № 25/458-06-12279А

За позовом:   Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області

До відповідача:   Товариства з обмеженою відповідальністю „Альянс”

Про стягнення 113690,40 грн.

Суддя:  Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Позивача: Кравченко О.А., довір. № 13-239 від 06.02.06 р., Костенко Н.Д., довір. № 13-85 від 15.01.07 р.

Відповідача: Хлєбніков М.П., довір. № 4 від 11.11.06 р.

В судовому засіданні 28.02.07 р. приймали участь представники:

Позивача: Кравченко О.А., довір. № 13-239 від 06.02.06 р., Костенко Н.Д., довір. № 13-85 від 15.01.07 р.

Відповідача: Хлєбніков М.П., довір. № 4 від 11.11.06 р.

Суть спору: про стягнення 113690,40 грн., де 37896,80 грн. сума необґрунтовано отриманої виручки згідно акту перевірки від 13.10.06 р. № 000996, 75793,60 грн. сума штрафу згідно ст.14 Закону України „Про ціни і ціноутворення”.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає,  надав суду супровідним листом від 21.12.06 р. вх. № 29035 витребувані документи, пояснення від 25.12.06 р. вх.№ 29318, від 11.01.07 р. вх.№ 278, де  навів пояснення щодо розрахунку необґрунтовано отриманої ТОВ „Альянс” виручки, відповідно до яких розрахунок  здійснювався згідно з вимогами п.2.1. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції та Міністерства фінансів України від 30.12.01 р. № 298/519 і розпорядження облдержадміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003 „Про регулювання цін на основні продовольчі товари”.

Так, позивач відмічає, що при перевірці ТОВ „Альянс” в порушення вимог розпорядження облдержадміністрації від 02.10.03 р. „Про регулювання цін на основні продовольчі товари” в період з 01.10.05 р. по 01.10.06 р. встановлена реалізація молочної продукції, а саме молока, масла вершкового, сира, виробництва Київського ММЗ № 3, ВАТ „Житомирський маслозавод” за оптовими цінами, сформованими із застосуванням оптових надбавок у розмірах вище ніж передбачено вказаним розпорядженням –5 % до оптово-відпускних цін виробників з урахуванням міжміських транспортних витрат з доставки продукції. Дані висновки позивачем були зроблені із аналізу даних первинного бухгалтерського обліку (товаротранспортних накладних), а також договорів постачання від 27.02.04 р. № 198 з Київським ММЗ № 3 та від 08.12.04 р. № 97 з Житомирським маслозаводом, накладних на отримання  молочної продукції, договорів на перевезення.

Відповідач заявлений позивачем позов не визнає, надав суду заперечення від 22.01.07 р. вх. № 1273, доповнення до заперечення на позовну заяву від 31.01.07 р. вх. № 2410, пояснення від 09.02.07 р. вх. № 3144, де зазначає, що висновок позивача про застосування в порушення розпорядження облдержадміністрації № 790/А-2003 від 02.10.03 р. оптових надбавок в розмірі від 21,9 % до 37,5% , замість встановленого граничного рівня –5 % до оптово-відпускних цін виробників з урахуванням міжміських транспортних витрат з доставки продукції зроблений без врахування ст.ст. 4, 6, 7, 8 Закону України „Про ціни і ціноутворення”. Нормативне ж визначення оптової ціни виробника у законодавстві взагалі відсутнє. Позивачем в позовній заяві також не вказано з чого саме він виходив при обрахуванні надбавок.

Так, в позовній заяві позивачем, в обґрунтування факту порушення відповідачем граничного рівня торговельної надбавки  покладено закупівельну ціну товарів, що підтверджується накладними на одержання товару від продавця. Відповідачем же нарахована торгівельна націнка від ціни, зазначеної в прайс-листах продавця  і яка відрізняється від відпускної ціни на процент особистої знижки, яка встановлюється та надається відповідачеві продавцем. Знижка надана відповідачеві продавцем встановлюється особисто та не є постійною величиною, що підтверджено інформаційними листами ВАТ „Житомирський маслозавод” та ВАТ „Київський міський молочний завод № 3”, в яких наведена єдина ціна по якій продукція відпускалася покупцем в період з 01.10.05 р. по 01.10.06 р.

Також, відповідачем було самостійно здійснено розрахунок суми необґрунтовано отриманої виручки ТОВ „Альянс”, де наряду з розрахунком проведеним держінспекцією з контролю за цінами в Одеській області наведено розрахунок ТОВ „Альянс”, в якому торгівельна націнка  нараховується на ціну, зазначену в прайс-листах заводу-виробника і яка відрізняється від відпускної ціни на процент особистої знижки, яка  встановлюється та надається ТОВ „Альянс”  особисто заводом-виробником та не є постійною величиною.

При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що п. 6.1. договору про надання представницьких послуг № 97 від 08.12.04 р., укладеного між ВАТ „Житомирський маслозавод” та ТОВ „Альянс”, визначено, що ціни на продукцію встановлюються договірні, узгоджуються між сторонами та визначаються відповідними прайс-листами. Договір поставки (дистриб’юторський)   № 198 від 27.02.04 р., укладений з ВАТ „Київський міський молочний завод № 3” та ТОВ „Альянс” регулює ціни, де визначено, що найменування, вартість, асортимент продукції визначається сторонами в день звернення ТОВ „Альянс” з заявкою, погодженою сторонами, по цінам вказаним в прайс-листах  ВАТ „Київський міський молочний завод № 3”, які є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до вищевикладеного, відповідач робить висновок про те, що встановлення граничного рівня торгової надбавки у процентному відношенні саме до оптової ціни виробника є правильним, оскільки інших граничних тарифів та порядку їх визначення законодавством не встановлено, тому не вбачає порушень дисципліни цін стосовно нарахування граничного рівня –5 % до оптово-відпускної ціни виробників з урахуванням міжміських транспортних витрат з доставки продукції на ціну виробника зазначену в прайс-листах продавця на суму 37896,80 грн., а розрахував надмірно отриману виручку в сумі 1504грн.

Судом задоволено клопотання відповідача від 24.01.07 р. вх. № 1690 про продовження строку розгляду справи, відповідно до чого винесено ухвалу в порядку ч.1 ст.102 КАС України про продовження строку вирішення спору.

Задоволені судом клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та про ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчать відповідні судові ухвали та відмітки представника відповідача на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

В судових засіданнях відповідно до ст.150 КАС України оголошувались перерви з 07.02.07 р. по 20.02.07 р., з 20.02.07 р. по 27.02.07 р. об 10 год. 00 хв., з 27.02.07 р. об 10 год. 00 хв. по 27.02.07 р. об 17 год. 30 хв., з 27.02.07 р. об 17 год. 30 хв. по 28.02.07 р. об 12 год.30хв.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області проведено вибіркову перевірку ТОВ „Альянс” стосовно формування і застосування  цін, які підлягають державному регулюванню в період з 01.10.05 р. по 01.10.06 р., результати якої викладені в акті перевірки від 13.10.2006 р. № 000996.

Зазначеним актом перевірки встановлено, що при проведені  перевірки  правильності формування та застосування цін, які підлягають державному регулюванню відповідачем в порушення розпорядження облдержадміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003 „Про регулювання цін на основні продовольчі товари” в перевіряємий період з 01.08.05 р. по 01.08.06 р. ТОВ „Альянс” реалізувало молочну продукцію: молоко, масло вершкове, сир, виробництва Київського ММЗ № 3, ВАТ „Житомирський маслозавод” підприємствам роздрібної торгівлі для наступного продажу кінцевому споживачу, а також для виробничого споживання по оптовим цінам, сформованим з перевищенням встановленого граничного рівня оптової торгової надбавки 5% по оптово-відпускним цінам виробника, зафіксованим бухгалтерським обліком ТОВ „Альянс”. Загальна сума необґрунтовано  отриманої виручки, розрахована в додатках №№ 1-3 до акту на 36 аркушах склала 37896,80 грн.

Звідси, Державною інспекцією по контролю за цінами  встановлено реалізацію ТОВ „Альянс” за завищеними оптовими цінами молока, масла вершкового, сиру,  у зв’язку з чим нараховано необґрунтовано отриману виручку в сумі 37896,80 грн., яка відповідно до рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 26.10.2006 р. № 651 підлягає вилученню до бюджету згідно ст.14 Закону України „Про ціни і ціноутворення” від 03.12.1990 р. № 507-ХІІ із застосуванням штрафу в подвійному розмірі в сумі 75793,60 грн.

В обґрунтування наявності завищення відповідачем оптових цін Державна інспекція по контролю за цінами надала суду розрахунок суми необґрунтовано отриманої виручки від оптової торгівлі молочними виробами по ТОВ „Альянс”, розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003, товарно-транспортні накладні, реєстри накладних, засвідченні представниками підприємства, договір поставки (дистриб’юторський) № 198 від 27.02.04 р., договір № 97 про надання представницьких послуг від 08.12.04 р..

Проаналізувавши вищенаведені матеріали справи, вимоги чинного законодавства  в їх сукупності суд дійшов висновку про неправомірність заявлених позивачем позовних вимог з огляду на наступне.

Основні принципи встановлення   і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на території України визначає Закон України „Про ціни і ціноутворення” від  03.12.1990 р. № 507-ХІІ ст. 2 якого встановлено, що сфера застосування закону поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Так в ст.4 Закон України „Про ціни і ціноутворення” законодавцем встановлені повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення а саме: забезпечення  здійснення  в республіці державної політики цін; визначення переліку продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані  ціни і тарифи, на які затверджуються відповідними органами державного управління; визначення повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

В народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. Вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів (ст.ст. 6, 7, 8 Закону України „Про ціни та ціноутворення”).

Згідно ст.9 зазначеного закону державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне становище на ринку.

Повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг визначені Постановою КМУ від 25 грудня 1996 р. N 1548 „Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)”.

Абзацом 29 п.12 Постанови КМУ від 25 грудня 1996 р. N 1548 „Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють): граничні торговельні надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості) на борошно, хліб і хлібобулочні вироби, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину, свинину і м'ясо птиці, ковбаси варені, молоко, сир, масло тваринне та олію.

Так, 02.10.03 р. Одеською обласною державною адміністрацією відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.96 р. № 1548 „Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” із змінами, внесеними  Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.03 р. № 1150, з метою стабілізації ринку основних продовольчих товарів було прийнято розпорядження  № 790/А-2003, п.1 якого визначено: встановити для підприємств і організацій усіх форм власності граничні торговельні надбавки до оптово-відпускних цін товаровиробників (митної вартості) на основні продовольчі товари (додається).

Граничні торговельні надбавки до оптово-відпускних цін товаровиробників (митної вартості) на основні продовольчі товари, затверджені розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003, викладені у вигляді таблиці, де в  п.п. 9, 10, 11 зазначено найменування продовольчих товарів: молоко, сир, масло вершкове до яких граничні торговельні  надбавки до оптово-відпускних цін виробників (митної вартості)   визначені в розмірі 20%.

Крім того, розпорядження містить примітки із змісту яких вбачається, що у торгівельних набавках враховані оптова надбавка та податок на додану вартість (єдиний податок); понад рівень торговельних надбавок можуть включатися витрати суб’єктів підприємницької діяльності з розфасування та пакування товарів, а також транспортні витрати за винятком внутрішньо міських перевезень; перерозподіл торговельних надбавок між оптовими і роздрібними підприємствами торгівлі здійснюється за умови, що граничний рівень оптової надбавки становить 5 відсотків.

Позивач при розрахунку необґрунтовано отриманої виручки ТОВ „Альянс” з підстав порушення останнім граничного рівня торговельної надбавки реалізованого в період з 01.08.05 р. по 01.08.06 р. молока, масла вершкового, сиру, виробництва Київського ММЗ № 3, ВАТ „Житомирський маслозавод”, враховував закупівельну ціну товару згідно товарно-транспортних накладних, копії яких подані до матеріалів справи та дані за якими зведенні в реєстри, правильність складання яких  завірена уповноваженими посадовими особами підприємства.

ТОВ „Альянс” в обґрунтуваннях  заперечень  на позов нараховував  торгівельну націнку на ціну товару, що існувала за період з 01.10.05 р. по 01.10.06 р., зазначену в прайс-листах  Київського ММЗ № 3, ВАТ „Житомирський маслозавод”, яка відрізняється від відпускної ціни на процент знижки, що надавався ТОВ „Альянс” заводами-виробниками і не є постійною величиною. Дану позицію відповідач доводить з посиланням на умови договору про надання представницьких послуг № 97 від 08.12.04 р., договору № 198 поставки (дистриб’юторський) від 27.02.04 р., додаткових угод до них, якими визначено надання знижок та бонусів ТОВ „Альянс” за надані дістрибуторські послуги.

Однак, за умови не надання відповідачем суду первинних документів, які би підтверджували за якими цінами заводами-виробниками було реалізовано підприємству молочну продукцію, бухгалтерський облік підприємством цих господарських операцій, реалізацію продукції, суд не в змозі дати належну оцінку викладеній ТОВ „Альянс” правовій позиції в заперечення заявлених позивачем позовних вимог, у зв’язку з чим дані заперечення відповідача  до уваги судом не приймаються.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, якою передбачено, що  обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих  обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, судом проаналізовано подані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог документи, а саме акт перевірки № 000996 від 13.10.06 р., розрахунки  суми необґрунтовано отриманої виручки, рішення про застосування економічної санкції за порушення державної дисципліни цін № 651 від 26.10.06 р., які виступають як докази у справі та підлягають оцінці  судом і не мають для суду заздалегідь встановленої сили, в результаті чого встановлено наступне.

Подані в підтвердження заявленої до стягнення ціни позову розрахунки необґрунтовано отриманої ТОВ „Альянс” виручки, які є додатками до акту перевірки, на думку суду є необґрунтованим, оскільки, як вбачається із змісту акту, в основу зробленого розрахунку покладено первинні бухгалтерські документи щодо отримання продукції, а саме товарно-транспортні накладні та накладні, зведені в реєстри, засвідчені посадовими особами підприємства, які містять відомості стосовно  покупців молочної продукції у ТОВ „Альянс”, з вказанням  номеру, дати накладної, ціни реалізації, ціни заводу, торгової надбавки, правильної ціни різниці та суми необґрунтовано отриманої ціни. Розрахунок суми необґрунтовано отриманої підприємством виручки від оптової торгівлі  викладено у вигляді зазначення найменування товару, району реалізації, номеру, дати накладної, оптової ціни виробника, граничної торгової надбавки, транспортних витрат, ціни розрахованої, фактичної ціни, кількості товару, різниці, необґрунтованої виручки. Із співставлення наведених розрахунків,  реєстрів первинних документів по даним операціям та наявним в матеріалах справи товарно-транспортних накладних, які не містять ні ціни реалізації за одиницю товару, ні оптово-відпускної ціни, а містять тільки відомості стосовно ціни з ПДВ за продукцію визначену одиницею виміру в кілограмах, суд не в змозі визначити  правомірність встановленої суми безпідставно отриманої виручки, оскільки документи, які свідчать про господарські операції відповідача по купівлі-продажу молочної продукції, на яких базується розрахунок позивача, не містять тих даних які наведені останнім в самому розрахунку. Докази здійснення платежів відповідачем за господарськими операціями, які були предметом  перевірки інспекції, в матеріалах справи відсутні, а із змісту акту перевірки даний факт також не вбачається.

З огляду на зазначене, проаналізувавши наявний в матеріалах справи акт перевірки від 13.10.2006р. № 000996 та рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 26.10.2006 р. № 651, суд, дійшов висновку про невідповідність даних документів вимогам Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.01 р. № 298/519, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.01 р. за № 1047/6238, а саме п.п. 3.1., 3.2. Інструкції, якими визначено, що підставою для прийняття державними інспекціями з контролю за цінами рішень про застосування економічних санкцій є саме акт перевірки, складений посадовими особами інспекції, в якому повинні бути зазначені нормативні акти, вимоги яких порушено, з конкретним обґрунтуванням цього порушення, детально відображений механізм скоєння порушення, визначена   сума необґрунтовано одержаної виручки з доданням розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми та з посиланням на відповідні документи первинного бухгалтерського обліку. При цьому, копії документів бухгалтерського обліку, які можуть додаватись до акту, завіряються підписом посадової особи суб’єкта господарювання та його печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, при складанні посадовими особами державної інспекції акту перевірки   від 13.10.2006р. № 000996  вищенаведені вимоги законодавства не дотримані, розрахунок необґрунтовано одержаної виручки, на якому ґрунтується обчислення зазначеної суми, детально не відображає механізм споєння ТОВ „Альянс” порушення, так як співставлення даних  наведених в розрахунку суми необґрунтовано отриманої виручки від оптової торгівлі молочної продукції по ТОВ „Альянс” з реєстрами первинних документів та копіями наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних містять різні відомості стосовно господарських операцій підприємства, у зв’язку з чим суд невзмозі встановити правомірність нарахування інспекцією необґрунтовано отриманої підприємством виручки, що дає підстави суду, відповідно до положень ст.70 КАС України оцінювати дані документи, які покладенні позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, не належними та недопустимими доказами.

Враховуючи наведене, так як акт перевірки не доводить порушення відповідачем державної дисципліни цін, то він не може бути підставою для прийняття відповідного рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, у зв’язку з чим рішення від 26.10.06 р. № 651, є таким, що прийняте державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області без належних підстав. Даний висновок судом зроблено ще й з огляду на те, що перелік порушень, за які накладаються економічні санкції, встановлений п.1.4. Інструкції не містить положень щодо накладення економічних санкцій за порушення вимог розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003, як це безпосередньо зазначено позивачем в рішенні від 26.10.06 р. № 651. Встановлене дає підстави суду зробити висновок щодо прийняття  позивачем рішення без дотримання п. 1.5 Інструкції, якою визначено, що  підставою для застосування фінансових (штрафних) санкцій є порушення суб'єктами господарювання вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення, якими запроваджено регулювання цін (тарифів), зокрема формування, установлення та застосування цін (тарифів), нижчих від установлених мінімальних.  При цьому акт перевірки також не містить, як на підставу встановлення неправомірного застосування ТОВ „Альянс” торговельної надбавки до оптово-відпускних цін виробників, вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення, оскільки розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 02.10.03 р. № 790/А-2003 не є нормативним актом.

Крім того, на думку суду, перевірка правильності формування і застосування цін, які підлягають державному регулюванню ТОВ „Альянс”, проводилась Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області з порушенням порядку проведення Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області таких перевірок, що вбачається із вимог ч.3 ст. 13 Закону України „Про ціни і ціноутворення” від  3 грудня 1990 року 507-XII, якою визначено, що державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадові особи мають права, виконують обов'язки і несуть відповідальність, передбачені Законом України "Про державну податкову службу в Україні", крім повноважень, передбачених пунктами 6 - 9 статті 11 вказаного Закону.

Положеннями п.1) ч.1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-ХІІ від 04.12.1990 р., передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки, а також планові та позапланові виїзні перевірки суб’єктів господарювання.

Порядок проведення перевірок та компетенція Державної інспекції з контролю за цінами, як органу виконавчої влади, уповноваженого від імені держави здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності суб’єкта підприємницької діяльності, яку саме  проводять державні органи, що здійснюють контроль за цінами, оскільки встановлення і застосування державних фіксованих та регульованих цін і тарифів суб’єктами господарювання можливо лише за умови здійснення перевірки фінансово-господарської діяльності такого суб’єкта, врегульовані Указом Президента України „Про деякі заходи з делегування підприємницької діяльності” від 23.07.98р. № 817/98, яким передбачено проведення контролюючими органами планової та позапланової виїзної перевірки.

Так, із змісту акту перевірки № 00996 від 13.10.06 р. вбачається проведення Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області вибіркової перевірки ТОВ „Альянс”, проведення якої вище наведеними  нормами законодавства до компетенції державних органів, які здійснюють контроль за цінами не віднесено та не врегульовано.

Наданий позивачем до матеріалів справи план роботи відділу контролю цін на ринках продовольства на ІІІ квартал  2006 р., затверджений начальником Державної інспекції по контролю  за цінами в Одеській області Немодрук Н.П. не містить плану відділу на проведення перевірки правильності формування та застосування цін, які не підлягають державному регулюванню ТОВ „Альянс”, а містить план щодо проведення моніторингу цін на соціально значущі продукти харчування відповідно до вимог Постанови КМУ від 13.06.02 р. № 803. Доказів повідомлення відповідача за десять календарних днів до дня проведення планової перевірки про таку перевірку, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при проведенні перевірки ТОВ „Альянс” щодо правильності формування та застосування цін, які підлягають державному регулюванню, Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області було порушено вимоги .3 ст. 13 Закону України „Про ціни і ціноутворення”, п.1) ч.1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", Указ Президента України „Про деякі заходи з делегування підприємницької діяльності”.

Пунктом 1 ст.69 КАС України визначено, що  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування... Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (п.п.1, 2 ст.70 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу (п.1 ст.71 КАС України).

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, суд вважає  заявлені позовні вимоги Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області щодо стягнення з ТОВ „Альянс” 113690,40 грн. суми економічних санкцій необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, наявним в матеріалах справи документам, що є підставою для суду  відмовити в їх задоволенні в повній мірі.

Керуючись ст.ст. 94, 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Відмовити в позові повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                 Малярчук І.А.