Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2007 р.                                                           Справа № 40/85-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача –не з‘явився

відповідача -  не з‘явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 981Х/3-9) на ухвалу господарського суду Харківської області від 12 лютого 2007 року по справі № 40/85-07

за позовом Закритого акціонерного товариства «Шебелинське», с. Шебелинка Балаклійського району Харківської області

до  Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», м. Київ в особі Балаклійського відділення, м. Балаклія Харківської області

про  визнання недійсними договорів

встановила:

Позивач, ЗАТ «Шебелинське», звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсними укладених між сторонами по даній справі кредитного договору № 29 від 20.12.2000 р. та договору застави від 28.12.2000 р. Також, у позовній заяві позивач просив суд вирішити питання щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на передачу прав за кредитним договором № 29 та договором про заставу іншим особам.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 лютого 2007 року у справі № 40/85-07 (суддя Хотенець П.В.) позовна заява позивача була призначена до розгляду на 06 березня 2007 року. Цією ж ухвалою місцевий господарський суд задовольнив клопотання позивача про вжиття заходів щодо забезпечення позову та з метою забезпечення позову заборонив АКАПБ «Україна» в особі Балаклійського територіального відокремленого безбалансового відділення Харківської дирекції вчиняти будь-які дії, направлені на передачу прав та обов‘язків, у тому числі уступки вимоги, за кредитним договором № 29 від 20 грудня 2000 р., а також за договором про заставу від 28 грудня 2000 р., посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. 28.12.2000 р. за реєстровим № 1912, що укладені між ЗАТ «Шебелинське» та АКАБ «Україна» в особі Балаклійського територіального відокремленого безбалансового відділення.

Відповідач, АКАПБ «Україна», з даною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 12 лютого 2007 року по справі  40/85-07 в частині вжиття заходів по забезпеченю позову та заборони відповідачу вчиняти дії, направлені на передачу прав та обов‘язків за кредитним договором № 29 від 20.12.2000 р. та договором застави від 28.12.2000 р., в тому числі уступкою вимог. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні ухвали в оскаржуваній її частині та неповного з‘ясування обставин справи. Як вказує відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства місцевим господарським судом не вказані мотиви та не надана оцінка обставинам, за яких задоволено клопотання позивача, а позивачем взагалі не було обгрунтовано наявності будь-яких обставин, які б могли бути підставою для задоволення його клопотання. Відповідач зазначає, що в справі відсутня окремо складена заява позивача про забезпечення позову. Також відповідач вказує на те, що заборонені судом дії – уступка вимоги передбачає заміну кредитора у зобов‘язанні без згоди боржника, та не тягне за собою зникнення майна, зменшення його кількості або погіршення якості. Відповідач також зазначає, що судом не було враховано того факту, що позовна заява стосується визнання недійсним договорів, які укладені у 2000 р., та щодо яких за заявою відповідача може застосовуватись строк позовної давності.

Позивач, ЗАТ «Шебелинське», відзиву на апеляційну скаргу не надав. В судове засідання апеляційного господарського суду представник позивача не з‘явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце засідання суду позивач був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм  процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

згідно зі статтею 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд  за  заявою  сторони,  прокурора  чи  його заступника, який подав позов, або зі  своєї  ініціативи  має  право вжити  заходів  до  забезпечення   позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень.   Наведене стосується й вимоги про забезпечення позову.

Таким чином, застосовуючи заходи до забезпеченя позову, господарський суд повинен виходити з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення того, що майно (грошові кошти, ін.), яке є у відповідача на момент пред‘явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, вимога про забезпечення позову заявлена позивачем пунктом 5 позовної заяви. При цьому, ні у позовній заяві, ні окремим клопотанням про забезпечення  позову (відповідне клопотання взагалі відсутнє у матеріалах справи) позивач жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття заходів по забезпеченню позову та не надав будь-яких доказів в обґрунтування необхідності вжиття таких заходів.

Задовольняючи клопотання позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд також не навів жодних підстав для заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на передачу прав іншим особам по спірним договорам  та не зазначив обставин, які б могли свідчити про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заява позивача про забезпечення позову та ухвала суду у цій частині не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, оскільки, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, позивач не довів обґрунтованості підстав вжиття заходів по забезпеченню позову, а місцевий господарський суд, всупереч вимогам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, не дослідив повно, всебічно та об‘єктивно фактичні обставини справи та передчасно дійшов висновку про необхідність вжиття заходів по забезпеченню позову.

За вказаних обставин, заходи по забезпеченню позову вжиті місцевим господарським судом без наявності на те відповідних підстав та доказів, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а ухвала від 12 лютого 2007 року в оскаржуваній її частині - скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.  99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 4 ст. 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Ухвалу господарськогосуду Харківської області від 12 лютого 2007 року по справі № 40/85-07 в частині задоволення клопотання позивача про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

Справу направити до господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя

Судді