ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2007                                                                                        Справа № А37/371(38/399)-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.,

суддів: Швеця В.В. (доповідача), Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Гайдук Ю.А.

за участю представників:

позивача: Косоротов Д.Г., протокол №12  від 11.03.07,  директор;

відповідача: Швець К.В., довіреність №10494/К/235  від 18.05.07,  головний державний податковий інспектор;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2007 року у справі №А37/371(38/399)-06;

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Квант”, місто Кривий Ріг, Дніпропетровської області;

до Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області;

про скасування податкових повідомлень-рішень та накладення податкової застави

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-Квант”, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень до позовної заяви скасувати податкові повідомлення - рішення:

№/0 від 23.07.2004 року;

№/1 від 05.10.2004року;

№/2/2 від 15.11.2004року про накладення на позивача штрафних санкцій у сумі 12341 гривень, списати з особистого рахунку невірно розрахованої податковою інспекцією суми отриманого відшкодування з бюджету та скасувати накладання податкової застави (арешту) на активи позивача, прийнятих відповідачем Центральною міжрайонною державною податковою інспекцією міста Кривого Рогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що

Відповідач неправомірно зробив висновок про незаконне завищення та отримання бюджетного відшкодування позивачем.

Крім того, позивач посилається на те, що на його активи незаконно накладено податкову заставу.

Постановою господарського суду у справі №А37/371(38/399)-06 від 29 січня 2007 року (суддя Кеся Н.Б.) позовні вимоги задоволені частково.

Скасовано частково податкове повідомлення-рішення відповідача в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 12354,5 гривень.

В решті позову відмовлено.

Приймаючи спірну постанову господарський суд виходив з того, що з моменту добровільної реєстрації до податкового періоду, в якому досягається визначений Законом України “Про податок на додану вартість”, обсяг оподатковуваних операцій, платник податку на додану вартість не повинен сплачувати податок в Державний бюджет України та не має права на відшкодування суми податку з бюджету.

В цей період від’ємне значення податку, зокрема, зменшує податкові зобов’язання наступних податкових періодів протягом періоду добровільної реєстрації платника податку на додану вартість.

У судовому засіданні господарський суд встановив, що позивач в порушення встановленого порядку декларування подавав податкові декларації з податку на додану вартість загальної форми, в якій декларував суму від’ємного значення податку як суму, що підлягає відшкодуванню з бюджету, але позивач не звертався із заявою про перерахування суми податку і не отримував коштів з Державного бюджету.

Тому, господарський суд вважає, що дії позивача не призвели до негативних наслідків для бюджету, позивач не може вважатися таким, що ухиляється від оподаткування, тому застосування до нього фінансових санкцій суд визнав не обгрунтованими.

Відповідач не погодившись з постановою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні постанови неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідач просить спірну постанову скасувати та у позовних вимогах відмовити посилаючись на те, що порушення порядку ведення податкового обліку за скороченою формою привело до неправомірного заявлення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що суперечить вимогами статті 14 Указу Президента України №857/98 “Про деякі зміни в оподаткуванні” від 7 серпня 1998 року.

Відповідач вважає, що господарським судом неправомірно було скасовано штрафні санкції.

Оскільки, це суперечить статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та пункт 9 Інструкції №110 “Про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби”, де зазначено, якщо внаслідок такого завищення отримано бюджетне відшкодування, платник податку визнається таким, що ухиляється від оподаткування, і до нього застосовуються санкції відповідно до законодавства, 50%.

На апеляційну скаргу позивач заперечення не надав.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2002 року позивач отримав свідоцтво платника податку на додану вартість №04786851, видане ДПІ у Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У січні, березні та квітні 2003 року позивачем було задекларовано до відшкодування з бюджету податок на додану вартість на загальну суму 84503 гривень.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що задовольняючи частково позовні вимоги суд послався на статтю 2 Закону України “Про податок на додану вартість” відповідно до якої визначений повний і вичерпний перелік платників податку на додану вартість, тобто осіб, зобов’язаних здійснювати утримання і внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Зокрема, суб’єкт підприємницької діяльності, вважається платником податку на додану вартість, якщо він протягом якого-небудь періоду за останні дванадцять календарних місяців досяг об’єму оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) 3600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач добровільно зареєстрований як платник податку на додану вартість, зобов’язаний нараховувати податок на додану вартість, видавати покупцям податкові накладні та щомісячно представляти в податковий орган податкову декларацію по скороченій формі відповідно до Порядку заповнення і представлення податкової декларації по податку на додану вартість №166, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року.

Крім того, відповідно до пункту 14 Указу Президента України №857/98 “Про деякі зміни в оподаткуванні” від 7 серпня 1998 року встановлено, що починаючи з податкового періоду, протягом якого проведено добровільну реєстрацію, і до податкового періоду, в якому досягається зазначений обсяг оподатковуваних операцій, різниця між загальною сумою податкових зобов’язань звітного періоду та сумою податкового кредиту такого платника податку має від’ємне значення, сума податку на додану вартість зараховується у зменшення податкових зобов’язань наступних податкових періодів.

Якщо протягом такого строку суми від’ємного значення податку залишаються не погашеними сумами податкових зобов’язань, вони враховуються під час визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, або суми бюджетного відшкодування за наслідками податкового періоду, в якому були досягнуті зазначені обсяги оподатковуваних операцій.

На підставі вказаних норм в період з моменту добровільної реєстрації до податкового періоду, в якому досягається визначений Законом обсяг оподатковуваних операцій, позивач не повинен сплачувати податок в Державний бюджет України та не має права на відшкодування суми податку з бюджету.

Але в цей період від’ємне значення податку, зокрема, зменшує податкові зобов’язання наступних податкових періодів протягом періоду добровільної реєстрації платника податку на додану вартість.

Як встановлено господарським судом, за оперативним обліком сплати податку на додану вартість, який ведеться відповідачем, за позивачем рахувалися суми переплати податку на додану вартість, за рахунок якої зменшувалися податкові зобов’язання позивача в період добровільної реєстрації його як платника податку на додану вартість.

Позивач не звертався із заявою про перерахування суми податку і не отримував коштів з Державного бюджету.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що дії позивача не призвели до негативних наслідків для бюджету, позивач не може вважатися таким, що ухиляється від оподаткування, тому застосування до нього фінансових санкцій господарський суд визнав не обгрунтованими.

Стосовно заповнення декларації то судова колегія вважає, що відповідно до пункту 7.4 “Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, податкова інспекція повинна була у тридцятиденний термін з моменту отримання податкової декларації актувати помилку та надати платнику податку можливість виправити її шляхом надання корегуючої (уточнюючої) податкової декларації.

За фактом отримання від платника податку податкової декларації, податкова інспекція повинна заповнити розділ IV податкової декларації та, при наявності помилок, направити платнику податку повідомлення про виявлені помилки.

Але ніяких дій з боку відповідача не було.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 167, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у місті Кривому Розі Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2007 року у справі №А37/371(38/399)-06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                  І.Л. Кузнецова

Судді:                                                                                          В.В. Швець

Л.О. Чимбар