ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.07 р.                                                                               Справа № 45/116а

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, , м.Маріуполь

до відповідача 1:  Закритого акціонерного товариства „Стальком”, , м.Донецьк

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-англійське підприємство з іноземними інвестиціями „Стоїк”, , м.Київ

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Владі і Со”, , м.Київ

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Інвест”, , м.Київ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Виконавчий комітет Донецької міської ради, , м.Донецьк в особі Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Донецької міської ради, м.Донецьк.

про визнання частково недійсними Установчого договору і Статуту Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Донецьк

Суддя  Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Колосовій О.О.

Представники:

Від позивача: Гартенко В.Ф. - ліквідаторВід відповідача 1: Шорис В.В. - довір., Анікєєв Я.О. - довір.Від відповідача 2: не з’явилисьВід відповідача 3: не з’явились

Від відповідача 4: не з’явились Від третьої особи: не з’явились В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Сталькон” м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1- Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Донецьк, відповідача 2 – Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією „Стоїк”, м.Київ, відповідача 3 – Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Владі і Со”, м.Київ, відповідача 4 – Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Інвест”, м.Київ про визнання недійсними Установчого договору від 25.02.2003р. з Додатком № 1 до нього і Статуту Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Донецьк, що зареєстровані виконавчим комітетом Донецької міської ради від 26.03.2003р. за реєстраційним номером 04052844Ю0100051, в частині участі Відкритого акціонерного товариства «Сталькон» в якості засновника (акціонера) та формування ним статутного фонду (оплати акцій) Закритого акціонерного товариства «Стальком», та про застосування наслідків визнання угод недійсними у вигляді зобов’язання Закритого акціонерного товариства „Стальком” повернути на користь Відкритого акціонерного товариства „Сталькон” майно, яке було раніше передане в якості формування статутного фонду Закритого акціонерного товариства „Стальком” (оплати акцій) за переліком, зазначеним в Акті приймання-передачі до статутного фонду Закритого акціонерного товариства „Стальком” від 25.03.2003р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на постанову господарського суду Донецької області №42/194Б від 22.01.2007р. про визнання боржника банкрутом, План санації відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, Доповнення до плану санації Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, протокол засідання комітету кредиторів від 03.02.2003р. по справі №24/112Б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, ухвалу господарського суду Донецької області по справі №24/112Б, якою затверджені доповнення та зміни до плану санації Відкритого акціонерного товариства Сталькон”, Статут Закритого акціонерного товариства „Стальком”, установчий договір про створення Закритого акціонерного товариства „Стальком”, акт приймання – передачі майна в статутний фонд Закритого акціонерного товариства „Стальком” від 25.03.2003р. та перелік майна.

Відповідач 1 – Закрите акціонерне товариство „Стальком”, м.Донецьк у відзиві на позов б/н від 24.04.2007р. позовні вимоги не визнає.

В обґрунтування своїх доводів відповідач 1 посилається на безпідставність заявлених вимог позивачем та просить суд відмовити позивачу в їх задоволенні.

Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-англійське підприємство з іноземними інвестиціями „Стоїк”, м.Київ в засідання суду не з’явився, позов не оскаржив, відзив та витребувані судом документи не представив. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку.

Відповідач 3 - Товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Владі і Со”, м.Київ в засідання суду не з’явився, позов не оскаржив, відзив та витребувані судом документи не представив. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку

Відповідач 4 - Товариство з обмеженою відповідальністю „Агро-Інвест”, м.Київ в засідання суду не з’явився, позов не оскаржив, відзив та витребувані судом документи не представив. Про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому порядку.

Згiдно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

У відповідності із ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 10.04.2007р. в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучений Виконавчий комітет Донецької міської ради, м.Донецьк в особі Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Донецької міської ради, м.Донецьк.

Представник третьої особи письмових пояснень по суті спору не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, господарським судом встановлено наступне:

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням положень Плану санації ВАТ „Сталькон” з Доповненнями, схваленими рішенням комітету кредиторів (Протокол від 03 лютого 2003 року) та затвердженими Господарським судом Донецької області згідно з Ухвалою від 10 лютого 2003 року у справі № 24/112Б при створенні ЗАТ „Стальком” в частині  участі Інвесторів (п.п.6, 9 Плану санації з урахуванням Доповнень), а також нездійсненням експертної оцінки майна ВАТ „Сталькон” до його внеску до статутного фонду ЗАТ „Стальком” у відповідності із положеннями п.п.8, 10 Плану санації з урахуванням Доповнень.

Позивач також зазначає, що заходи, які були здійснені з порушеннями затвердженого господарським  судом Донецької області Плану санації та Доповнень до нього при провадженні у справі № 24/112Б взагалі не призвели до позитивного результату у вигляді відновлення платоспроможності ВАТ „Сталькон”, зумовили непогашення у повному обсягу вимог його кредиторів, у тому числі і стосовно виплат по погашенню заборгованості з заробітної плати, що суттєво вплинули на виникнення підстав для порушення нової справи № 42/194Б про банкрутство ВАТ „Сталькон” та визнання цього підприємства банкрутом.

Нормативно свої вимоги ВАТ „Сталькон” обґрунтовує посиланнями на ч. 2 ст. 17, ч. 5 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 48, 59 Цивільного кодексу УРСР.

Відповідач 1, ЗАТ „Стальком”, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки:

- Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не встановлює обов’язковості додержання первісної форми Плану санації, а частка акцій, що фактично належать Позивачу – 24,1% - лише на 0,1 % відрізняється від вказаного в Плані санації;

- експертна оцінка майна – внеску ВАТ „Сталькон” до статутного фонду ЗАТ „Стальком” не  стосується створення останнього, і не може бути обмеженням волевиявлення сторін на укладання установчого договору відповідно до ст. 627 ЦК України;

- установчий договір не є договором купівлі-продажу, а сертифікат акцій є лише формою підтвердження наявності у власника певної кількості корпоративних прав у Підприємстві;

- припинення провадження у справі № 24/112 Б свідчить про позитивний ефект     від введення процедури санації та відновлення платоспроможності ВАТ „Сталькон”, а наявність нової справи № 42/194Б свідчить лише про невміле керівництво заводом на фоні складної економіко-політичної ситуації в країні;

- відповідно до п.8 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” захист порушеного права, що виникло у зв’язку з проведенням процедури санації, здійснюється в процедурі провадження у справі про банкрутство. За таких умов, відсутність відповідних звернень в межах справи № 24/112Б свідчить про те, що всі процедури, що відбулися в процесі № 24/112Б, були законними та жодним чином не порушували прав заінтересованих осіб;

- з моменту спливу позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, пройшло більше року, що згідно із ч. 4 зазначеної статті у разі заяви про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові;

- розділом 17 Додатку до Плану санації ВАТ ”Сталькон”  прямо передбачена можливість внесення в установчі документи ЗАТ „Стальком” змін та доповнень, в тому числі і в склад учасників;

- подібна справа вже розглядалася господарським судом Донецької області  за позовом прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя в інтересах держави (справа № 19/430а) до сторін справи № 45/116а про визнання недійсним установчого договору ЗАТ „Стальком”, за результатами якої 24.11.2003р. прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Отже, суд своїм рішенням встановив законність і дійсність установчого договору та статуту ЗАТ „Стальком”.

Відповідачі 2,3,4 заперечень проти позову не надали, в судові засідання не з’являлись, витребувані судом документи не представили. Про день та час розгляду справи були повідомлені в установленому порядку.

Третя особа письмових пояснень по суті спірних правовідносин не надала.

Позивачем надані пояснення, в яких містяться заперечення на відзив Відповідача 1, згідно із якими аргументи ЗАТ „Стальком” відхиляються з підстав, викладених у поясненнях.

Крім того, ВАТ „Сталькон”  подано заяву про відновлення пропущеного строку позовної давності, вмотивовану відсутністю всіх необхідних документів у керівництва ВАТ „Сталькон” та отримання можливості встановити невідповідність спірних установчих документів лише після призначення ліквідатора в межах справи № 42/194Б.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, господарський суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Протоколом комітету кредиторів ВАТ „Сталькон” у справі № 24/112Б від 03.02.2003р. схвалені Доповнення до Плану санації, затверджені у подальшому ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2003р.

Відповідно до п. 6 «Взаємні обов’язки інвестора та боржника в процедурі санації» зазначених Доповнень до Плану санації, для відновлення платоспроможності ВАТ „Сталькон” передбачалося здійснення санації із залученням інвесторів. Інвесторами були визначені ТОВ Комерційний банк «СТОЇК», ТОВ «ВЛАДІ і Со» та ТОВ «Українська паливно-енергетична компанія».

Згідно із п.9 «Реструктуризація підприємства-боржника» Доповнень до Плану санації вказані інвестори спільно з підприємством-боржником при здійсненні його реструктуризації повинні були виступити засновниками створюваних з цією метою нових підприємств, у тому числі, - Закритого акціонерного товариства «Стальком».

Як вбачається із Статуту та Установчого договору ЗАТ „Стальком”, що  зареєстровані виконавчим комітетом Донецької міської ради 26 березня 2003 року за реєстраційним номером 04052844Ю0100051, засновниками цього підприємства разом з Відкритим акціонерним товариством «Сталькон» виступили ТОВ Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією «СТОЇК», ТОВ „Агро-Інвест»  та ТОВ «Фірма «ВЛАДІ і Со».

В п. 1.1. Статуту та п. 1.2. Установчого договору ЗАТ „Стальком” вказано, що товариство створене згідно із законами України „Про господарські товариства”, „Про підприємства в Україні”, „Про підприємництво”, „Про власність”, „Про цінні папери та фондову біржу”, „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ті іншими нормативними актами чинного законодавства України, та у відповідності до Плану санації ВАТ „Сталькон” зі змінами та доповненнями, схваленими комітетом кредиторів ВАТ „Сталькон”  (протокол від 03.02.2003р.) та затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2003р. у справі № 24/112Б.

Відповідно до п. 8 «Оцінка майна боржника» та п. 10 «Створення ЗАТ «Стальком», формування статутного фонду та оплата акцій» Доповнень до Плану санації, встановлення  реальної вартості майна боржника здійснюється шляхом проведення експертної оцінки, яка і визначає  вартість внеску ВАТ „Сталькон” до статутного фонду ЗАТ „Стальком”.

Між тим, із змісту  п. 3.2. Розділу ІІІ. «Формування статутного фонду» Установчого договору створеного Закритого акціонерного товариства «Стальком» вбачається, що вартісна оцінка майна, яке вноситься до статутного фонду цього підприємства, визначається за домовленістю сторін.

ВАТ „Сталькон” згідно із п. 6.2. Статуту ЗАТ „Стальком”  та 3.2 Установчого договору у якості внеску до статутного фонду ВАТ „Сталькон” та на оплату своїх частки акцій згідно із актом приймання-передачі майна від 25.03.2003р. передав майно виробничо-технічного призначення  вартістю 13857500 гривень за переліком у 852 одиниці, визначеному у Додатку № 1 до Установчого договору від 25.02.2003р.

Позивач просить визнати недійсним Установчий договір 25.02.2003р. з Додатком № 1 до нього і Статут ЗАТ „Стальком”, в частині участі ВАТ «Сталькон» в якості засновника (акціонера) та формування ним статутного фонду (оплати акцій) ЗАТ  «Стальком», та застосувати наслідки такої недійсності, оскільки вважає, що ВАТ „Сталькон” виступило засновником ЗАТ „Стальком”  та здійснило свій внесок до статутного фонду останнього не у відповідності із положеннями Доповнення до Плану санації.

З огляду на наведені сторонами аргументи, надані докази та норми законодавства, що підлягають застосуванню до розглядуваних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ліквідатором зокрема здійснюються такі повноваження, як формування ліквідаційної маси, подання заяв про визнання недійсним угод боржника, вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо. Сукупний аналіз зазначених положень чинного законодавства дає підстави для висновку щодо наявності у Позивача  права у розумінні ст.ст. 1, 2 ГПК України ініціювати провадження за заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Зважаючи на бланкетний характер норми, заявленої Позивачем у якості підстави для визнання Установчого договору часткового недійсним (ст. 48 ЦК УРСР), та враховуючи вимоги абз. 4 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978р. № 3,  суд безпосередньо має визначити та вказати той нормативний акт, вимогам якого угода не відповідає.

Суд зауважує, що оцінка відповідності спірних Установчого договору та Статуту ЗАТ „Стальком” здійснюється відносно законодавства України, що діяло на момент їх укладання та реєстрації відповідно, що зумовлено приписами ст. 58 Конституції України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, абз. 3 п. 10 чинного Роз’яснення Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” від 12.03.1999р. № 02-5/111.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вибір інвесторів віднесений до компетенції комітету кредиторів. За таких обставин, юридичні особи – Відповідачі 2, 3, 4 – могли бути співзасновниками ЗАТ „Стальком” разом із ВАТ „Сталькон” як Інвестори останнього виключно у разі, якщо  такий статус їм було надано комітетом кредиторів, що діяв у межах справи про банкрутство ВАТ „Сталькон” № 24/112Б.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відносно ТОВ Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією «СТОЇК» та ТОВ „Агро-Інвест»  комітетом кредиторів ВАТ „Сталькон” не було прийнято рішення про надання їм статусу інвестора, сумісно з яким Позивач міг створювати ЗАТ „Стальком” в процесі своєї реструктуризації.

Крім того, найменування інвесторів - ТОВ Комерційний банк «СТОЇК», ТОВ «ВЛАДІ і Со» та ТОВ «Українська паливно-енергетична компанія» - безпосередньо визначені в  п. 6 Доповнень до Плану санації, затверджених ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2003р.  у справі № 24/112Б, що узгоджується із змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.  За таких умов, участь саме вказаних осіб у заснуванні ЗАТ „Стальком” сумісно із  Позивачем є обов’язковою тією мірою, якою є обов’язкові положення Доповнень до Плану санації.

За змістом ч. 5 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” План санації, а відтак – і Доповнення до нього, набувають чинності після їх затвердження ухвалою суду. Таким чином, обов’язковість положень плану санації ґрунтується на обов’язковості судової ухвали, яка згідно із ст. 4-5  ГПК України є видом судового рішення, обов’язкового до виконання на всій території України відповідно до ст. 124 Конституції України.

Відтак, заперечення ЗАТ „Стальком” щодо необов’язковості дотримання первісної форми плану санації є хибними і відхиляються судом як такі, що не ґрунтуються на праві.

Крім того, зважаючи на розмір здійсненого Позивачем на виконання зобов’язань за Установчим договором внеску до статутного фонду Відповідача 1, такий договір є значною угодою у розумінні абз. 26 ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки опосередковує розпорядження (перехід права власності) на майно ВАТ „Сталькон” до ЗАТ „Стальком”. Між тим, відповідно до ч. 9 ст. 17 згаданого Закону вчинення значної угоди потребує згоди комітету кредиторів, яка відносно Установчого договору із ТОВ Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією «СТОЇК» та ТОВ „Агро-Інвест»  відсутня.

За таких умов, укладання Установчого договору та затвердження Статуту Товариства, створеного в порядку відновлення платоспроможності боржника за планом санації, затвердженим судом, не у відповідності із таким планом (з урахуванням доповнень), має кваліфікуватися як порушення вказаних вище приписів законодавства щодо обов’язкового статусу судового рішення. Таким чином, суд погоджується із ствердженням Позивача відносно неприпустимості фактичної зміни умов плану санації, затвердженого судом, в процесі його реалізації.

Суд також знаходить прийнятними і доводи ВАТ „Сталькон” відносно здійснення внеску до статутного фонду ЗАТ „Стальком” відповідно до п.3.2  Установчого договору за вартістю, що була визначена засновниками Відповідача 1 без проведення її оцінки, як це передбачено положеннями розділів 8, 10 Доповнень до плану санації у справі №24/112Б. Встановлення у спірному Установчому договорі положень, які безпосередньо суперечать заходам відновлення платоспроможності, затверджених судом у вказаних Доповненнях до плану санації, не відповідає ч. 5 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. 4-5  ГПК України.

Заперечення Відповідача 1 відносно того, що процедура оцінки внеску не стосується створення ЗАТ „Стальком”,  відхиляються судом як такі, що не відповідають дійсності.

Зважаючи на встановлення необхідності проведення оцінки згідно до положень Доповнення до плану санації, обов’язковість яких зумовлена ухвалою господарського суду про їх затвердження, встановлення  спірним Установчим договором іншого порядку визначення вартості суперечить  ч. 2 ст. 7 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”, яка передбачає обов’язковість проведення оцінки майна за рішенням суду.

Судом відхиляються і інші доводи Відповідача 1, зокрема відносно виконання обов’язку із видачі Позивачеві сертифікатів акцій та досягнення позитивного ефекту від введення процедури санації ВАТ „Сталькон” в межах справи № 24/112 Б, як такі, що не мають значення для правильного вирішення цього спору, оскільки не стосуються підстав заявлених позовних вимог.

Відносно стверджень ЗАТ „Стальком” про можливість здійснення захисту порушеного права, що виникло у зв’язку з проведенням процедури санації, виключно в процедурі провадження у справі про банкрутство, суд погоджується з їх неприйнятністю з підстав, наведених Позивачем у поясненнях, та наголошує, що можливість реалізації права на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України та ст. 1 ГПК України, не поставлена у залежність від використання особою процедури, передбаченої ч. 8 ст. 18 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тим більше, що припинення провадження у справі № 24/112Б об’єктивно унеможливлює її дотримання, а предмет спору, який не пов’язаний із порушенням умов спірного Установчого договору, взагалі виключає можливість такого захисту порушеного права.

Посилання Відповідача 1 на можливість внесення змін до установчих документів ЗАТ „Стальком” згідно із розділу 17 Доповнень до Плану санації не приймаються до уваги, оскільки відповідні положення Доповнень стосуються подальших, запроваджуваних вже після державної реєстрації первісної редакції установчих документів, змін до останніх. Наразі, така первісна редакція має цілком відповідати вимогам положень Доповнень до Плану санації ВАТ „Сталькон”.

Вказівка на встановлення законності і дійсності спірних установчих документів рішенням господарського суду Донецької області в межах подібної, на думку Відповідача 1, справи № 19/430а відхиляється судом, зважаючи на те, що ні за суб’єктним складом, ні за підставами, ні, навіть, за предметом позовних вимог, розглядувана справа не є тотожною із справою № 19/430а. Вказана обставина не тільки підтверджує неможливість відмови у задоволенні позовних вимог ВАТ „Сталькон” з цих підстав, але й унеможливлює звільнення Відповідача 1 від доказування фактів, встановлених судом у справі № 19/430а, в порядку ч. 2 ст. 35 ГПК України.

Щодо зауваження ЗАТ „Стальком” про сплив строку позовної давності, суд, зважаючи на клопотання Позивача про відновлення строку позовної давності та надані на обґрунтування причин  пропущення строку докази, відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України знаходить такі причини поважними, а порушені права такими, що підлягають захисту, оскільки обґрунтування цього позову з боку ВАТ „Сталькон” було неможливим без отримання документів ліквідатором після його призначення в межах справи № 42/194Б.

Правомірність застосування ЦК України в редакції 2003р. до вирішення питання із поновленням строку позовної давності обумовлена приписами п. 6 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу.

Таким чином, Позивачем у відповідності до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України доведені належним чином у розумінні ст. 34 ГПК України обставини, з якими законодавство пов’язує недійсність установчих документів. В свою чергу, жодних доказів на спростування зазначених  обставин Відповідачами не надано.

Разом із тим, згідно із ст. 60 ЦК УРСР угода не може бути визнана недійсною, якщо не відповідають законові лише її окремі частини і обставини справи свідчать про те, що вона була б укладена і без включення до неї недійсної її частини. Враховуючи, що невідповідність установчих документів ЗАТ „Стальком” законодавству зумовлена неналежною участю Позивача, суд вважає за можливе визнати недійсними Установчий договір та Статут Відповідача 1 лише в частині участі ВАТ „Сталькон”.

Відповідно до ст. 59 ЦК УРСР за загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладання. Недійсна угода не породжує для сторін жодних прав та обов’язків, крім тих, що пов’язані із застосуванням наслідків її недійсністю. Відповідно до абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28.04.1978р. № 3 ці правила підлягають застосуванню і у випадку визнання недійсним лише частини угоди.

На виконання положень Установчого договору ЗАТ «Стальком» для формування його статутного фонду Відкритим акціонерним товариством «Сталькон» було передане майно згідно з Актом приймання-передачі майна в статутний фонд від 25.03.2003р. за переліком у 852 одиниці, визначеному у Додатку № 1 до Установчого договору від 25.02.2003р., загальною вартістю 13857500,00 гривень.

Таким чином, саме участь Позивача в Установчій угоді та факт виконання зобов’язань за нею в частині здійснення внеску з урахуванням положень ч. 1 ст. 26 Закону України „Про власність”, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства” були правовою підставою для набуття Відповідачем 1 права власності на майно, вказане в Акті приймання-передачі від 25.03.2003р.  за переліком у 852 одиниці, визначеному у Додатку № 1 до Установчого договору від 25.02.2003р.

Скасування дійсності цієї правової підстави з моменту її виникнення зважаючи на ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР зумовлюють відсутність права власності на таке майно у ЗАТ „Стальком” та  необхідність відновлення первісного стану шляхом повернення у власність ВАТ „Сталькон” майна, що було передано до статутного фонду ЗАТ „Стальком”. Враховуючи факт відсутності сертифікатів акцій ЗАТ „Стальком”, зазначені наслідки недійсності спірних установчих документів в частині участі Позивача є односторонніми.

Зважаючи на встановлені судом обставини, причиною виникнення спору є протиправне недотримання порядку  та умов участі ВАТ „Сталькон” як  підприємства -  боржника у створенні ЗАТ „Сталькон” в процедурі санації в межах справи № 24/112Б, які (порядок та умови) були визначені Планом санації ВАТ „Сталькон” зі змінами та доповненнями, схваленими комітетом кредиторів ВАТ „Сталькон”  (протокол від 03.02.2003р.) та затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2003р. у справі № 24/112Б.

Судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідачів 1, 2, 3, 4 пропорційно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати причини пропущення Відкритим акціонерним товариством „Сталькон”, м. Маріуполь () строку позовної давності поважними, а порушене право таким, що підлягає судовому захисту.

Відновити Відкритому акціонерному товариству „Сталькон”, м.Маріуполь () строк позовної давності.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, м.Маріуполь до відповідача 1- Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Донецьк, відповідача 2 – Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією „Стоїк”, м.Київ, відповідача 3 – Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Владі і Со”, м.Київ, відповідача 4 – Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Інвест”, м.Київ, задовольнити повністю.

Визнати недійсними Установчий договір від 25.02.2003р. з Додатком № 1 до нього і Статуту ЗАТ „Стальком”, що зареєстровані виконавчим комітетом Донецької міської ради від 26.03.2003р. за реєстраційним номером 04052844Ю0100051, в частині участі Відкритого акціонерного товариства «Сталькон» в якості засновника та формування ним статутного фонду  Закритого акціонерного товариства  «Стальком».

Зобов’язати Закрите акціонерне товариство „Стальком” () повернути Відкритому акціонерному товариству „Сталькон” () майно, вказане в Акті приймання-передачі від 25.03.2003р.  за переліком у 852 одиниці, визначеному у Додатку № 1 до Установчого договору від 25.02.2003р., зареєстрованому виконавчим комітетом Донецької міської ради від 26.03.2003р. за реєстраційним номером 04052844Ю0100051.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Донецьк на користь Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, м.Маріуполь витрати по сплаті державного мита у сумі 21 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 29 грн. 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-англійське підприємство з іноземною інвестицією „Стоїк”, м.Київ на користь Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, м.Маріуполь витрати по сплаті державного мита у сумі 21 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 29 грн. 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Владі і Со”, м.Київ на користь Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, м.Маріуполь витрати по сплаті державного мита у сумі 21 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 29 грн. 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Інвест”, м.Київ на користь Відкритого акціонерного товариства „Сталькон”, м.Маріуполь витрати по сплаті державного мита у сумі 21 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 29 грн. 50 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оголошений в судовому засіданні 29.05.2007р.

Суддя

І.О.А.