ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23.04.2007 року                                                Справа № 10/683ад(9/116)

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого судді            Іноземцевої Л.В.

суддів                                Бородіної Л.І.

Якушенко Р.Є.

Склад судової колегії змінено розпорядженням  першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 20.04.2007

При секретарі

судового засідання               Мартинцевій Н.М.

та за участю представників сторін:

від позивача –Шишкін О.В., дов. № 83 від 15.01.2007, юрисконсульт          ;

від І-го відповідача –не прибув;

від ІІ-го відповідача –Баранова С.О., дов. № 1 від 09.01.2007, в.о.начальника

юридичного відділу; Врембяк А.Ч., дов. № 10 від 09.01.2007,

головний державний податковий інспектор

Розглянув

апеляційну скаргу            Державної податкової інспекції у м.Свердловську

Луганської області

на постанову

господарського суду        Луганської області

від 12.02.2007

у справі                             № 10/683ад(9/116) (суддя Палей О.С.)

за позовом                        Спільного підприємства з іспанським інвестором

„Інтерсплав”, м.Свердловськ Луганської області

до І-го відповідача               Головного управління Державного казначейства

України у Луганській області, м.Луганськ

до ІІ-го відповідача               Державної податкової інспекції у м.Свердловську

Луганської області

про                                     стягнення 629586 грн. 43 коп.

Постановою господарського суду Луганської області від 12.02.2007 у справі            № 10/683ад(9/116) (суддя Палей О.С.) задоволений позов Спільного підприємства з іспанським інвестором (СП) „Інтерсплав”, м.Свердловськ Луганської області до  Головного управління Державного  казначейства  України у Луганській області та  Державної  податкової  інспекції  у м.Свердловську Луганської області, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 626251 грн. 00 коп. (бюджетне відшкодування) по декларації за грудень 2004 року та проценти в сумі                             3335 грн. 43 коп., що нараховано на суму бюджетної заборгованості за період з 01.03.2005 по 18.05.2005.

Постанова суду з посиланням на пункт 1.8 статті 1,  підпункт 7.4.1 пункту 7.4, підпункт 7.5.1 пункту 7.5, підпункти 7.7.1, 7.7.3 пункту 7.7 статті 7, пункт 8.4 статті 8 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі по тексту –Закон про ПДВ) мотивована доведеністю матеріалами справи правильності визначення позивачем суми бюджетного відшкодування по декларації за грудень 2004 року. Норма Закону про ПДВ в редакції, яка діяла у період виникнення спірних правовідносин, чітко й однозначно визначала одну умову для отримання бюджетного відшкодування –це тільки дані податкової декларації за звітний період та не вимагала від платника податку надання доказів щодо фактичних витрат по сплаті податку, як необхідну умову для бюджетного відшкодування. Відповідно до Закону про ПДВ до податкового кредиту звітного періоду включаються не лише ті суми ПДВ, які фактично сплачені постачальникам (продавцям) товарів (робіт, послуг), а й суми ПДВ, по яким отримані податкові накладні, що засвідчують факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Позивачем доведено сплату ПДВ в ціні товару (робіт, послуг) на загальну суму 3412987 грн. 00 коп. шляхом надання до суду платіжних доручень, вантажних митних декларацій, податкових векселів, фіскальних чеків, транспортних квитків, тощо. Суми ПДВ, що включені до складу податкового кредиту звітного місяця  відповідають даним книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) по СП „Інтерсплав” за грудень 2004 року. Посилання відповідача на положення пункту 1.8 статті 1 Закону про ПДВ, як на підставу своїх доводів, суд визнав некоректним, оскільки цим пунктом визначено термін „Бюджетне відшкодування”, тобто, положення цього пункту необхідно розглядати в контексті і в сукупності з нормами пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ.

Крім того, судом враховано, що позивачу повністю відшкодовано з бюджету суму бюджетної заборгованості в розмірі 3412987 грн. та проценти в сумі 26423 грн. 35 коп., що були стягнуті за рішенням суду від 05.04.2005, у зв’язку з чим виконавчий лист на суму 629586 грн. 43 коп., яка є складовою чистиною фактично отриманої суми, не видавався.

Державна податкова інспекція у м.Свердловську Луганської області (ДПІ у м. Свердловську) - ІІ-й відповідач у справі не погодилась з прийнятою постановою та подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Луганської області від 12.02.2007 у справі № 10/683ад(9/116) скасувати через неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що виходячи з приписів пункту 1.8 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ, законодавцем встановлений прямий взаємозв’язок між сплатою, надходженням до бюджету ПДВ та відшкодуванням такого податку, а також зазначені етапи нерозривно пов’язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з ПДВ та відшкодування ПДВ за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді цього податку.

ДПІ у м.Свердловську Луганської області зазначає, що нею було надано суду першої інстанції документальне підтвердження відсутності надмірної сплати до Державного бюджету сум ПДВ по спірній декларації за грудень 2004 року, а саме:

- відповідь МДПІ у Ленінському районі № 19526/23-3-304 від 08.08.2005, згідно якої по ПП „Легія” впроваджено справу про банкрутство;

- відповідь ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя № 18644/23-211, згідно якої ПП „Імекс Трейд” визнано банкрутом та ліквідовано;

- відповідь ДПІ у м. Полтава від 19.05.2005 № 5316/17-345, згідно якої ПП Степанов І.Д. знято з обліку 01.02.2005;

- відповідь Центральної МДПІ у м. Миколаєві від 02.09.2005, згідно якої за сновники ТОВ „Вєрона Миколаїв”, ТОВ „Адлер Миколаїв” мали тимчасові посвідчення громадян України, які не мали реєстрації у МВС України.

Зазначені документи свідчать про несплату в бюджет сум ПДВ цими контрагентами позивача по 2 –3 ланцюгу поставки, що в  порушення  пункту 3 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд не здійснив оцінку наданих доказів та не вказав з яких підстав ці докази відхилені.

За доводами податкової інспекції, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що відсутність факту сплати ПДВ у бюджет платником податків - постачальником не є підставою для зменшення у платника податків - покупця податкового кредиту, чим порушив пункт 1.8 статті 1, підпункт 7.4.1 пункту 7.4, підпункт 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ.

Спільне підприємство з іспанським інвестором  „Інтерсплав” (СП „Інтерсплав”) –позивач у справі заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, такими, що суперечать Закону України „Про податок на додану вартість”, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Головне управління Державного казначейства України у Луганській області –І-й відповідач у справі листом від 17.04.2007 № 350 повідомило, що Державним казначейством  України було в повному обсязі проведено відшкодування ПДВ по декларації СП „Інтерсплав” за грудень 2004 року.

Клопотанням від 18.04.2007 № 357 Головне управління державного казначейства України у Луганській області просить розглянути справу без участі його представника у зв’язку з неможливістю його направлення з причин напружного графіку роботи.

Заслухавши доводи і пояснення представників позивача та ІІ-го відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з’ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В :

Спільне підприємство з іспанським інвестором „Інтерсплав” –позивач у справі, зареєстрований платником податку на додану вартість в Державній податковій інспекції у м. Свердловську, про що 08.07.1997 отримано свідоцтво № 16573184 НВ № 840370, індивідуальний податковий номер 32 (а. с. 31 т. 1).

Позивач 20.01.2005 –у строк, встановлений Законом України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі по тексту –Закон 2181) представив у податкову інспекцію у м. Свердловську –ІІ-му відповідачу у справі декларацію з ПДВ за грудень 2004 рік, в якій відображене від’ємне значення податку в сумі 3412987 грн. 00 коп., у тому числі: 2786736 грн. –експортне відшкодування  і розрахунок експортного відшкодування на суму 2786736 грн. 00 коп. разом з документами, що підтверджують факт вивезення товарів за межі митної території України (а. с. 13 - 22 т. 1, а. с. 105 - 150 т. 1, а. с.1 - 150 т. 2, а. с. 1 - 83 т. 3).

За бажанням платника податків  від’ємне значення податку в сумі 3412987 грн. заявлено до перерахування на рахунок в установі банку, у тому числі: експортне відшкодування в сумі 2786736 грн. протягом 30 календарних днів від дня подання декларації, що відображено  в рядку 23.2 декларації, решта бюджетного відшкодування в сумі 626251 грн. протягом місяця відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, що відображено в додатковому рядку декларації. До декларації була подана з цього приводу пояснювальна записка (а. с. 23 т. 1).

04.03.2005 позивач подав позов до господарського суду про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість (ПДВ) за грудень 2004 року в сумі 3412987 грн. 00 коп.  та процентів за період з 19.02.2005 по 18.03.2005 включно в сумі 23087 грн. 92 коп., що нараховані на суму експортного відшкодування, та за період з 01.03.2005 по 18.03.2005 включно в сумі 3335 грн. 43 коп., що нараховані на решту бюджетного відшкодування з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.03.2005 (а. с. 82 - 87 т. 1).

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.04.2005, залишеним без змін  постановою  Луганського  апеляційного господарського  суду від 10.05.2005 позов було задоволено на користь  СП „Інтерсплав”, з Державного бюджету України стягнуто  бюджетну заборгованість з ПДВ за декларацією за грудень 2004 року в сумі 3412987 грн. та проценти, нараховані на бюджетну заборгованість за період з 19.02.2005 по 18.03.2005 в сумі 26423 грн. 35 коп. (а. с. 138 - 139, т. 3, а. с. 6 - 9, т. 4).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.09.2006 скасовані  постановлені судові рішення в частині стягнення бюджетної  заборгованості в сумі 626251 грн. 00 коп.; процентів, нарахованих на суму бюджетної заборгованості в сумі                  3335 грн. 43 коп. та справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Луганської області. В іншій частині постанову Луганського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 залишено без змін (а. с. 140 - 144, т. 4).

Постановою господарського суду Луганської області від 12.02.2007 позов задоволений з підстав, викладених вище (а. с. 127 - 128, т. 8).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова господарського суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального права і скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України про ПДВ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до абзацу першого підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має  від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після  подачі  декларації.

Підставою для отримання бюджетного відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника  податку сума бюджетного відшкодування може бути  повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку  відображається  в податковій декларації (абзац  другий підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ).

Таким чином, Законом про ПДВ в редакції, що діяла на момент спірних  правовідносин, чітко й однозначно визначено лише одну умову для отримання бюджетного відшкодування —це тільки дані податкової декларації за звітний період.

Згідно підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь - який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку що оскільки різниця між загальною сумою податкових зобов'язань позивача, що виникли у зв'язку з будь - якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду має від'ємне значення і складає 3412987 грн. 00 коп., у тому числі: 626251 грн.  бюджетних відшкодувань то зазначена сума податку на додану вартість підлягає відшкодуванню з бюджету за підсумками звітного періоду відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 та статті 8 Закону про ПДВ. Зазначена сума бюджетного відшкодування підтверджена матеріалами справи.

Розрахунок процентів в сумі 3335 грн. 43 коп. відповідає вимогам підпункту 7.7.3 пункту 7.3 статті 7 Закону про ПДВ.

Луганський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що норма Закону про ПДВ, яка регулювала правовідношення, з приводу реалізації прав та обов'язків в період  часу в якому виник спір, чітко й однозначно визначала одну умову для отримання бюджетного відшкодування  - це тільки дані податкової  декларації   за звітний період та не  вимагала від платника податку надання доказів щодо фактичних  витрат по сплаті податку як необхідну умову для бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному  періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких  відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону про ПДВ датою виникнення  права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, судом першої інстанції правомірно зроблений висновок, що з урахуванням вищезазначених норм Закону про ПДВ до податкового кредиту  звітного періоду включаються не лише ті суми ПДВ, які  фактично сплачені постачальникам (продавцям) товарів (робіт, послуг), а й суми ПДВ, по яким  отримані податкові  накладні, що засвідчують факт  придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції позивачем в перевіряємому періоді податковий кредит визначено правильно, відповідно до норм Закону про ПДВ, що  підтверджено  довідкою ДПІ у м.Свердловську від 08.02.2005               № 56/232/05820201, в якій податковим органом вказано, що з питань достовірності визначення сум податкового кредиту декларації з ПДВ за грудень 2004 року по СП „Інтерсплав” порушень не виявлено (стор.13 - 19 Довідки –а. с. 88 - 102, т. 1).

Усього податкового кредиту (рядок 17) за грудень 2004 року –                                         3605098 грн. 00 коп., що відповідає даним журналу обліку придбання товарів (робіт, послуг), даним журналів ордерів та зворотним відомостям по рахункам бухгалтерського обліку № 631/1, 631/2, 631/3, 631/5, 632/2, 644  та первинними документами до  них.    На

момент перевірки оплата  постачальникам за сировину та ТМЦ здійснена підприємством  у повному обсязі.

Первинні документи досліджені у судовому засіданні,  а саме: платіжні доручення, вантажні митні декларації, податкові векселя, фіскальні чеки, транспортні квитки, тощо свідчать про сплату ПДВ в ціні товару (робіт, послуг) на загальну суму 3605098 грн. 16 коп., а також таблиця даних в розрізі продавців товару із зазначенням даних  податкових накладних, отриманих СП „Інтерсплав” у грудні 2004 року та платіжних документів щодо фактичної сплати ПДВ продавцям в ціні товару (робіт, послуг), оглянуті судом та підтверджують правильність визначення позивачем суми податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування (а. с. 7 - 20, т. 8).

Суми ПДВ, що включені до складу податкового кредиту звітного місяця відповідають даним  книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) по СП „Інтерсплав” за  грудень 2004 року, та даним журналу обліку придбання товарів по СП „Інтерсплав” за грудень 2004 року, в колонці 27 якого зазначено дату фактичної сплати –дату проведення розрахунків за товари (роботи, послуги), які  співпадають з датою платіжних  документів, що надані до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції пункту 1.8 статті 1 Закону про ПДВ є необгрунтованими, оскільки виходячи з системного аналізу положень цієї норми та підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ вимога щодо наявності надмірної сплати ПДВ стосується того платника податку, яким сума ПДВ заявлена до відшкодування. Закон про ПДВ не пов’язує виникнення права покупця на отримання бюджетного відшкодування з обставиною підтвердження його контрагентами факту сплати ПДВ до бюджету. До того ж сплачений покупцем в ціні придбання ПДВ не перераховуєтсья продавцем безпосередньо до бюджету, а враховується в податкових зобов’язаннях останнього. Остаточна ж сума податкових зобов’язань, в тому числі наявність таких на кінець звітного податкового періоду, визначається продавцем за правилами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ.

Відповідно Закону  про ПДВ бюджетне відшкодування це сума, що підлягає  поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з  надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Для кожного окремого платника податку надміру сплачена ним сума визначається за правилами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону про ПДВ і зазначається у податковій декларації.

Враховуючи наведені норми Закону про ПДВ для прийняття рішення по даній справі  необхідно було дослідити податкові зобов’язання і податковий кредит позивача, операції з поставки товару між  позивачем і його контрагентами, що вплинули на податковий кредит звітного періоду, але  аж ніяк стосунки контрагентів позивача з їх постачальниками та бюджетом.

Більш того, перелічені податковою інспекцією в апеляційній скарзі суб”єкти господарювання, що нібито, не сплатили ПДВ в бюджет, взагалі не є контрагентами позивача, операції продажу товару ними з позивачем не укладались.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  позивачем сума бюджетного відшкодування в розмірі 626251 грн. 00 коп. по декларації за грудень 2004 року визначена правильно, у зв'язку з чим вона підлягає до стягнення з Державного бюджету України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та відхиляються апеляційною інстанцією за необґрунтованістю.

З огляду на викладене апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м.Свердловську Луганської області не підлягає до задоволення, постанова господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч. 5 ст. 254, п. 6 р. /ІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний  господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Свердловську Луганської області на постанову господарського суду Луганської області від 12.02.2007 у справі           № 10/683ад(9/116) залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського суду Луганської області від 12.02.2007 у справі                № 10/683ад(9/116) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку у місячний строк до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено 26.04.2007.

Головуючий суддя                                                            Л.В.Іноземцева

Суддя                                                                                      Л.І.Бородіна

Суддя                                                                                         Р.Є.Якушенко