ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.05.2007
Справа №2-2/5039-2007А

За позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця», (м. Дніпропетровськ, вул. К.Маркса, 108)

До  відповідача Державної інспекції з контролю за цінами в АРК, (м. Сімферополь, вул. Павленко, 20)

Про визнання недійсним рішення.

Суддя  Толпиго В.І.

при секретарі Калініної О.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача: Самошкіна – ю/к, сімф. будівельно-монтажного експлуатаціонного управління Придніпровської залізниці, дор. у справі, Усенкова – заступник гол. буг., дор. у справі.

Від відповідача: Сідоров, нач. від., дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач  звернувся до господарського суду АР Крим з  позовом, відповідно до якого просить визнати недійсним рішення Державної інспекції по контролю за цінами в АРК №60 від 01.4.2005р.

Вимоги мотивовані тим, що спірне рішення прийняте на підставі Акту перевірки №03111 від 28.3.2005р., однак, відповідно до Інструкції про порядок проведення ревізій і перевірок державною контрольно-ревізійною службою України»  при наявності заперечень або зауважень по акту перевірки керівник, головний бухгалтер при  підписанні акту роблять про це застереження перед своїми підписами, та протягом 5 днів подають письмові заперечення до органу перевірки що й було зроблено, однак вже 01.4.2005р., тобто через 2 дні після складення Акту перевірки було винесено рішення про застосування економічних санкцій.

Крім того, в акті перевірки вказано на завищення тарифу на послуги водопостачання у вересні 2004р. на 0,22грн, розрахунок тарифу перевіряючий робив на підставі Порядку визначення відпускних цін на послуги водопостачання та водовідведення №НЗЕ – 6/848 від 09.9.2004р., однак Сімферопольська дистанція громадянських споруд та водопостачання не застосовувалася у вересні вищенаведеним порядком при визначенні тарифів, а нею був здійснений розрахунок тарифів на послуги водопостачання та водовідведення на підставі постанови АРК №277 від 22.8.2000р. Тобто, тариф, що застосовувався у вересні, було розраховано та затверджено на квартал з перекладом збитків від реалізації послуг населенню, на залізничні та сторонні підприємства. У вересні 2004р. тариф для залізничних споживачів був переглянутий у бік збільшення з метою недопущення збитків від реалізації послуг водопостачання та водовідведення по структурному підрозділу згідно з очікуваними показниками за вересень 2004р. у зв’язку з тим, що фактична собівартість склалась вище за планової. При цьому тариф для сторонніх споживачів не був переглянутий. Отже на думку позивача сторонні споживачі не постраждали, як це стверджує перевіряючий, та підприємство не отримало необґрунтовану суму виручки.  На 4 квартал 2004р. тариф на послуги водопостачання та водовідведення для сторонніх споживачів було розраховано та затверджено начальником служби на підставі Постанови НЗЕ – 6/848 від 09.9.2004р. У акті перевірки вказано, що Сімферопольською дистанцією громадянських споруд та водопостачання завищений тариф на послуги водопостачання у жовтні 2004р. склало для сторонніх споживачів 0,04грн. за 1м3. Однак позивач вважає, що за звітний період підприємство не обґрунтовану суму виручки за послуги водопостачання не отримало, а навпаки недоотримало коштів від сторонніх споживачів. В акті перевірки також вказано, що тариф також був завищений у жовтні, листопаді  та  грудні 2004р., разом за квартал надлишкове отримано доходів від водовідведення стороннім споживачам 200грн., однак на думку позивача перевіряючий припустив помилки та  порушення діючого законодавства не тільки при складенні акта (тобто порядок оформлення результатів перевірки та стосовно його суті), а й при прийманні рішення та застосуванні економічних санкцій.

У зв’язку із тим, що на думку позивача акт перевірки не відповідає нормам процесуальним та матеріальним позивач просить суд визнати рішення Державної інспекції по контролю за цінами в АРК №60 від 01.4.2005р. недійсним.

У засіданні суду, що відбулося 21.3.2006р., була оголошена перерва на 21.3.2006р., після перерви засідання було продовжене.

У засіданні суду, що відбулося 21.3.2006р, представник відповідача надав до суду заперечення за позовом від 17.3.2006р. №277 у якому пояснює суду, що позов не визнає, за наступними підставами:

По перше - посилання позивача на те, що при проведенні перевірки відповідач повинен був користуватися Інструкцією про порядок проведення ревізій та перевірок Державної Контрольно-ревізійної служби України» є неспроможним, крім цього Акти перевірок на думку відповідача не повинні були бути оформлені відповідно цієї інструкції. (Перелік нормативно – правових документів якими застосовувався відповідач при проведенні перевірки вказаний у п.1 заперечення за позовом від 17.3.2006р. №277).

По друге – керівництво Сімферопольської дистанції громадянських споруд та водопостачання відмовилось від підпису, про що у акті перевірки від 28.3.2005р. №0311 зроблена запис та один екземпляр акту був  залишений у канцелярії підприємства.

По третє – що стосується строків прийняття рішення, то відповідач пояснив, що керувався ст.250 ГК України, у зв’язку із чим вважає посилання позивача на  порушення відповідачем п.4.7 Інструкції КРУ у частині 5-ти денного строку для подачі письмового заперечення,  неспроможним.

У четвертих – у позові позивач посилається на те, що Сімферопольська дистанція громадянських споруд та водопостачання діяла на підставі Постанови СМ АРК від 22.8.2000р. №277 «Про тарифі на житлово-комунальні послуги», однак відповідач вважає, що дія цієї постанови не поширюється на Сімферопольську дистанцію громадянських споруд та водопостачання, тому що поширюється тільки юридичні особи з комунальною формою власності, тоді як  Сімферопольська ДГСВ має державну форму власності та при формуванні тарифів повинна користуватися  ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Порядком визначення відпускних цін за послуги з водопостачання та відведення, затвердженим розпорядженням від 09.9.2004р. №НЗЕ-6/848 Придніпровської залізниці.

У п’ятих – відповідач вважає, що збитки отримані від населення за 4 квартал 2004р., на які посилається позивач,  склалися не з вини несплати водокористування населенням.

У шостих – відповідач вважає, що Сімферопольська дистанція громадянських споруд та водопостачання визнала висновки Акту перевірки,  у частині  завищення тарифів на послуги водопостачання та водовідведення  для інших  споживачів у період вересень-грудень 2004р., та провела перерахунок цім споживачам.|виведення|

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекція з контролю за цінами в АРК  із 21.3.2005р. по 28.3.2005р. проводила перевірку фінансово – господарської діяльності «Сімферопольської   дистанції громадянських споруд та водопостачання» ДП Придніпровська залізниця, на підставі Розпорядження  КМУ від 12.03.2005р. №64-р. Перевірка проводилася сумісно з контролюючими та правоохоронними органами АРК.

За результатам перевірки був складений Акт  перевірки №03111 від 28.03.2005р. відповідно до якого Державною інспекцією з контролю за цінами в АРК був встановлений факт завищення тарифу на послуги водопостачання,  необґрунтовано отримана виручка одержана Сімферопольською дистанцією громадянських споруд та водопостачання склала 2581,00грн., та у зв’язку із цим на підставі ст. 14 ЗУ «Про ціни та ціноутворення» нарахований штраф у розмірі 5162,00грн.

Однак, керівництво Сімферопольської дистанції громадянських споруд та водопостачання відмовилось від підпису Акт  перевірки №03111 від 28.03.2005р., про що у акті перевірки від 28.3.2005р. №0311 зроблена запис та один екземпляр акту був залишений у канцелярії підприємства, про що свідчить підпис керівника підприємства та штамп з вхідним №383 від 28.3.2005р.

Рішенням Державної інспекції з контролю за цінами в АРК від 01.4.2005р. №60  у ДП  «придніпровська залізниця» було вилучено на користь держбюджету України  2581грн., та 5162нгрн. штрафу.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   протии адміністративного позову.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» , порядок формування цін (тарифів) на кожний від житлово-комунальних послуг першої та другої групи  визначає КМ України.

Однак, відповідач не довів суду обов’язковість застосування позивачем при визначенні тарифів на водопостачання Порядку визначення відпускних цін на послуги водопостачання та водовідведення №НЗЕ – 6/848 від 09.9.2004р., тому суд вважає посилання відповідача на обов’язковість використання позивачем Порядку визначення відпускних цін на послуги водопостачання та водовідведення №НЗЕ – 6/848 від 09.9.2004р. неспроможним.

Таким чином, суд вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

У засіданні суду були проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена та підписана 24.3.2006р.

Керуючись ст.ст. 94,158, 160-163,167,186 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення Державної інспекції по контролю за цінами в Автономної Республіки Крим від 01.4.2005р. №60.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.