ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
У Х В А Л А

30.05.2007
Справа № 2-997/06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів: головуючого судді
Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів:
Головка В.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання: Ревковій
Г.О.

від позивача:
ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1,  підприємець;
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_2,
представник;

від відповідача: ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_3,  підприємець;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.11.2006р.
у справі № 2-997/06

за позовом
ОСОБА_1, АДРЕСА_1)

до ОСОБА_3,
АДРЕСА_2)

про визнання
недійсним договору про спільну діяльність

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року фізична особа
ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з
позовом до фізичної особи ОСОБА_3 про виділ частки учасника договору простого
товариства, про стягнення частки прибутку.

Під час розгляду справи позивачка у
порядку ст. 31 ЦПК України змінила позовні вимоги і просила суд визнати
недійсним договір про спільну діяльність
від 07.04.2000р., стягнути з відповідача на користь позивача 60090,00
грн., одержані на виконання недійсного правочину, витребувати від відповідача
офісні меблі, у разі відсутності меблів -стягнути з відповідача 2317,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська по справі № 2-997/06 від 06.11.2006р. (суддя
Софронова С.В.) уточнені позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а саме
договір про спільну діяльність від 07.04.2000р., укладений між позивачем і
відповідачем, було визнано недійсним, на користь позивача з відповідача були
стягнуті отримані останнім на виконання недійсного правочину грошові кошти у
розмірі 60090,00 грн., відповідача було зобов'язано повернути позивачеві офісні
меблі загальною вартістю 2317,00 грн.

Рішення обґрунтоване тим, що
відповідач, укладаючи з позивачем договір про спільну діяльність, не мав наміру
створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, тому цей
правочин є недійсним відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України (в редакції 1963р.).
Також суд посилається на те, що відповідно до ст. 430 ЦК України (в редакції
1963р.), укладання громадянами договорів про спільну діяльність можливе лише
для задоволення їх особистих потреб.

Не погодившись з рішенням,
відповідач звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною
скаргою, у якій просив суд скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного суду від 28.02.2007р. по справі №22-8303 (головуючий Петренко
І.О., судді Болтунова Л.М., Лаченкова О.В.), у подальшому -ухвала, справа
№22-8303 за апеляційної скаргою відповідача на рішення була знята з розгляду в
апеляційній інстанції і передана до господарського апеляційного суду
Дніпропетровської області для розгляду за правилами Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що вказана
справа підпадає під визначення корпоративного спору і тому має розглядатись у
порядку господарського судочинства.

Ухвалою від 28.03.2007р.
Дніпропетровський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу до
розгляду, розгляд справи призначив у судовому засіданні на 25.04.2007р.

В судовому засіданні 25.04.2007р.
оголошено перерву до 15 год. 30 хв. 21.05.2007р. та до 9 год. 40 хв.
30.05.2007р. відповідно.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів
приходить до висновку про те, що апеляційне провадження по справі має бути
припинено внаслідок наступного.

У відповідності з Законом України
«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів»від 15.12.2006р.
№ 483-V, що набрав чинності з 29.12.2006р. ст. 12 ГПК України доповнено п. 4 та
ст. 16 п. 5, а саме справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів підвідомчі
господарським судам і розглядаються господарським судом за місцезнаходженням
господарського товариства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців.

Чинним законодавством, а саме ст. 1
Законом України «Про господарські товариства»від 19.09.1991р. № 1576-ХІІ та ст.
113 ЦК України, передбачений вичерпний перелік видів господарських товариств:
акціонерне товариство, товариство з обмеженою відповідальністю, командитне
товариство, повне товариство і товариство з додатковою відповідальністю. Всі ці
види господарських товариств передбачають реєстрацію господарського товариства
у якості юридичної особи з відповідним внесенням до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Матеріали справи свідчать, що позивачем
і відповідачем не створювалось і не реєструвалось у якості юридичної особи
господарське товариство у розумінні чинного законодавства і законодавства, що
діяло на час укладення спірного договору про спільну діяльність.

Таким чином, позивач і відповідач
не є учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства і,
відповідно, не можуть бути стороною корпоративного спору.

З наведеного вбачається, що справа
за позовом однієї фізичної особи до приватного підприємця про визнання
недійсним договору не підпадає під визначення корпоративного спору, а тому не
підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Стаття 12 ГПК України містить
вичерпний перелік справ, підвідомчих господарським судам.

У відповідності зі ст. 1 ГПК
України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Чинним законодавством не
передбачено, що позов фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької
діяльності, про визнання договору про спільну діяльність недійсним підлягає
розгляду у порядку господарського судочинства.

Згідно з п. ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вказане, судова колегія
приходить до висновку про необхідність припинення провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 80, 86, 99
Господарського процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження по
апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.11.2006р. у справі №
2-997/06 припинити.

Ухвалу апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суд України
протягом одного місяця з дня набрання ухвалою апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий суддя                                                                                     Т.
Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
Л. В. Чоха