СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.05.07                                                                                 Справа № 15/137н-ад.

Суддя: Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.

розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Луганськтеплокомуненерго», м. Луганськ

Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області, м. Луганськ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Степівська сільська рада Слов`яносербського району,

Хорошенська сільська рада Слов`яносербського району,

Слов`яносербська селищна рада.

про визнання недійсним рішення

За участю представників сторін:

від позивача –  Саковський А.Г. - юрист, довіреність № 15/42-17-97 від 16.02.07;від відповідача –Євсєєва Ю.С. - заст. нач. від., довіреність № 34-03/1279 від 03.04.07 ,  представник Сердюков О.О., довіреність № 34-03/1279 від 03.04.07 від третьої особи - Степівської сільської ради: Пасічник О.В. - голова згідно протоколу від 26.03.06,

від третьої особи - Хорошенської сільської ради: Козлова О.К. - юрист, довіреність № б/н від 10.05.07,  від третьої особи - Слов`яносербської селищної ради: Белобабов В.А., довіреність № 288 від 02.04.07.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області від 19.02.2007р. № 24 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни у сумі 19899 грн. 96 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та зокрема надав наступні пояснення.

24 жовтня 2006 року Хорошенська сільська рада Слов'яносербського району Луганської області своїм рішенням № 6/1 погодила тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення. Дане рішення , згідно п.2 рішення, набрало чинності з 01.11.2006 року.

09.11.2006 року Степівська сільська рада Слов'яносербського району Луганської області своїм рішенням № 3 погодила тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення. Дане рішення було введено в дію з 10.11.06р.

26.10.2006 року Слов'яносербська селищна рада Слов'яносербського району Луганської області своїм рішенням № 137 затвердила   тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення. Дане рішення, згідно п.2 рішення, набрало чинності з 11.2006року.

Вищезазначені   рішення були оприлюднені шляхом їх розміщення на дошках об'яв по всьому районі, районного радіо  та у місцевій газеті    «Славяносербские вести»   за № 46 від 18.11.2006 року.

Представники відповідача проти позову заперечують з підстав, наведених у відзиві по справі від 03.04.2007р. зазначаючи, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим з наступних підстав. Перевіркою Слов'яносербської експлуатаційної дільниці ЛОКСТП „Луганськтеплокомуненерго" встановлено, що підприємством передчасно були застосовані підвищені тарифи на послуги з теплопостачання у розмірах 7,47грн/м2 - для населення та 255,15грн/Гкал. - для бюджетних установ та інших підприємств, які затверджені рішеннями Слов'яносербської селищної ради від 26.10.2006р. №137, Степівської сільської ради від 09.11.2006р. №3, Хорошенської сільської ради від 24.10.2006р. у зв'язку з тим, що вказані рішення не набрали чинності відповідно до вимог п.5 ст.59 Закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР „Про місцеве самоврядування в Україні":

В результаті передчасного застосування підвищених тарифів на послуги з теплопостачання в період з 01.11.2006р. по 18.11.2006р. загальна надлишково нарахована сума склала 35319,10грн. З урахуванням відсотку проплати сума додатково одержаної виручки склала 6633,32грн.

В ході судового розгляду справи судом досліджено всі надані до матеріалів справи пояснення та документи як докази.

Сторони не досягли примирення.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про те, що пред’явлений до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області позов не підлягає задоволенню виходячи з нижченаведених підстав.

Рішенням Хорошенської сільської ради Слов'яносербського району Луганської області від 24 жовтня 2006 року № 6/1 погоджено тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення. Згідно п.2 рішення, воно набирає чинності з 01.11.2006 року.

Рішенням Степівської сільської ради Слов'яносербського району Луганської області від 09.11.2006 року № 3 погоджено тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення.

Рішенням Слов'яносербської селищної ради Луганської області від 26.10.2006 року своїм № 137 затверджено тарифи для ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»на послуги централізованого опалення. У п.2  даного рішення вказано, що воно набирає чинності з 06.11.2006року.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Луганській області з 06.02.07р. по 09.02.07р. проведено перевірку додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на послуги з теплопостачання на Слов'яносербській експлуатаційній дільниці ЛОКСТП „Луганськтеплокомуненерго". За результатами перевірки складено акт перевірки від 09.02.2007р. №01506.

Перевіркою встановлено, що підприємством передчасно були застосовані підвищені тарифи на послуги з теплопостачання у розмірах 7,47грн/м2 - для населення та 255,15грн/Гкал. - для бюджетних установ та інших підприємств, які затверджені рішеннями Слов'яносербської селищної ради від 26.10.2006р. №137, Степівської сільської ради від 09.11.2006р. №3, Хорошенської сільської ради від 24.10.2006р. у зв'язку з тим, що вказані рішення не набрали чинності відповідно до вимог п.5 ст.59 Закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР „Про місцеве самоврядування в Україні".

Так відповідачем встановлено, що позивачем передчасно були застосовані підвищені тарифи на послуги з теплопостачання:

- в період з 1.11.06р. по 18.11.06р. для споживачів с.Хороше та с.Лотикове, з 10.11.06р. по 18.11.06р. для споживачів с.Степове застосовано тарифи 7,47грн/м2 (населення) та 255,15грн/Гкал. (бюджетні установи та інші підприємства) замість обгрунтованих - 2,38грн/м2 (населення) та 221,78грн/Гкал. (бюджетні установи та інші підприємства), які затверджені рішеннями Степівської сільської ради від 24.12.2005р. №4, Хорошенської сільської ради від 24.11.2005р. №22/1, Лотиківської селищної ради від 08.09.2006р. №5/1. Необгрунтовано нарахована сума для споживачів с.Хороше склала 4338,41грн., для споживачів с.Степове -1435,13грн., для споживачів с.Лотикове - 3843,93грн.

- в період з 6.11.2006р. по 18.11.2006р. для споживачів смт.Слов'яносербськ застосовано тарифи 7,47грн/м2 (населення) та 255,15грн/Гкал. (бюджетні установи та інші підприємства) замість обґрунтованих - 1,26грн/м2 (населення) та 131,76грн/Гкал. (бюджетні установи та інші підприємства), які затверджені Декларацією Головного управління економіки Луганської облдержадміністрації від 1.01.2004р. №16. Необгрунтовано нарахована сума для споживачів смт. Слов’яносербськ склала 25701,63грн.

В результаті передчасного застосування підвищених тарифів на послуги з теплопостачання в період з 01.11.2006р. по 18.11.2006р. загальна зайво нарахована сума склала 35319,10грн. Сума додатково одержаної виручки при цьому склала 6633,32грн.

За вказаних обставин Державною інспекцією з контролю за цінами в Луганській області прийнято оскаржуване у даній справі рішення, яким вирішено вилучити у позивача в дохід Державного бюджету 6633 грн. 32 коп. та стягнути штраф у сумі 13266 грн. 64 коп.

Суд дійшов висновку про те, що висновки перевірки та як наслідок оскаржуване рішення є обґрунтованими.

Дійсно, в період за які визначено суму необґрунтовано одержаної виручки не вступили в силу рішення органів місцевого самоврядування на які посилається позивач.

Відповідно до п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Рішення органів місцевого самоврядування щодо погодження нових тарифів на послуги теплопостачання за своїми ознаками є актами нормативно-правового характеру і відповідно регуляторними актами. Зокрема, така ж позиція, про те, що рішення органу місцевого самоврядування є регуляторними актами, наведена у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2005р.

Проте, в період за який відповідачем визначено додаткову виручку та нараховані штрафні санкції, наведені рішення сільських та селищної ради не були оприлюднені у встановленому вказаними нормами порядку.

Таким чином, оскаржуване у даній справі рішення відповідача є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Доводи позивача та надані ним докази про те, що вказані рішення були оприлюднені шляхом розміщення їх на дошках оголошень, що нібито є належним оприлюдненням регуляторного акту, судом відхиляються з наступних підстав. В обґрунтування таких доводів позивач посилається на ст. 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»та на надані третіми особами рішення ради та повідомлення, в яких вказується на необхідність оприлюднення проектів регуляторних актів.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»на яку посилається позивач, якщо в межах адміністративно-територіальної одиниці чи в населеному пункті не розповсюджуються друковані засоби масової інформації, а місцеві органи виконавчої влади, територіальні органи центральних органів виконавчої влади, органи та посадові особи місцевого самоврядування не мають своїх офіційних сторінок у мережі Інтернет, документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті, можуть оприлюднюватися у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади.

В частинах першій-третій зазначеної статті йдеться про такі документи: план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів; повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій; проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу; звіт про відстеження результативності регуляторного акта.

Так, норми ст. 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»не передбачають можливості оприлюднення в будь який інший спосіб, ніж встановлений ст. 12 Закону, саме вже прийнятих регуляторних актів, а надають таку можливість лише стосовно визначених в частинах першій-третій ст. 13 Закону документів, зокрема проектів актів, але не вже прийнятих актів.

Крім того, надані третіми особами рішення, які лише визначають необхідність оприлюднення проектів актів шляхом розміщення їх на дошках оголошень, не є доказом того що проекти актів дійсно були розміщені на дошках оголошень. Надані ж фотографії, з яких до того ж не видно текстів документів, не є належними доказами, оскільки також не підтверджують, що фото було здійснено саме у спірний період, а не пізніше зокрема при розгляді справи в суді.

Таким чином, відсутні підстави скасування оскаржуваного у даній справі рішення відповідача.

Крім того, додатково, слід відзначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання»тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Так, вирішення питання щодо затвердження тарифів на вказані рішеннях третіх осіб послуги належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

При цьому, слід обов’язково враховувати, що органи місцевого самоврядування поділяються на ради та виконавчі органи рад.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:

- районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст; загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону; склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

- виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», серед положень, що регламентують повноваження сільських, селищних, міських рад, не містить норм про наділення такого органу місцевого самоврядування як рада повноваженнями по затвердженню (встановленню) тарифів.

Відповідно ж до п.п. 2 п. «а», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження по встановленню в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Дані повноваження визначені п. «а»ч. 1 ст. 28 вказаного Закону як власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів рад, а не безпосередньо рад.

Таким чином, рішення щодо встановлення тарифів прийнято Радами, де крім рад є ще їх виконавчі органи, як не уповноваженим органом, оскільки вирішення таких питань належить до виключної компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, а не самих рад.

Згідно ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення органу прийняте поза межами його повноважень є протиправним та не підлягає виконанню.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у складі 3 грн. 40 коп. відповідно до ст. ст. 87, 89, 94 Кодексу адміністративного судочинства України  покладаються на нього.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено осіб, які брали участь у справі про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати сплачені при подачі позову у складі 3 грн. 40 коп. покладаються на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.05.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко