ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

11.05.07                                                                                           Справа  № 2/1198-30/388

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання           Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Гірхімпром», м. Львів, вих. № 01/735 від 19.12.2006 року

на постанову Господарського суду Львівської області від 20.11.2006 року

у справі № 2/1198-30/388, суддя Судова-Хомюк Н.,

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова

до Відповідача Відкритого акціонерного товариства «Гірхімпром», м. Львів

про  стягнення 318 199 грн. 99 коп.,

за участю представників

від Позивача: Страхоцька О.Я. - представник;

від Відповідача: не з’явились.

Постановою Господарського Львівської області від 20.11.2006 року позов Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова задоволено. З рахунку Відкритого акціонерного товариства «Гірхімпром», м. Львів на користь Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова стягнуто 318 199 грн. 99 коп. заборгованості.

Постанова місцевого господарського суду мотивована підставністю та обґрунтованістю вимог Позивача, зокрема, тим, що в силу Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»Відповідач зобов’язаний здійснити компенсацію Позивачу різниці між сумою виплачених наукових пенсій та сумою пенсій на загальних підставах, призначених працівникам Відкритого акціонерного товариства «Гірхімпром».

Не погоджуючись з даною постановою місцевого господарського суду, ВАТ «Гірхімпром»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з  апеляційною скаргою, в якій просить постанову Господарського суду Львівської області від 20.11.2006 року у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова –відмовити. Свої доводи скаржник мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, крім того, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач –Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова заперечення на апеляційну скаргу не подав, однак його представник в судовому засіданні просить оскаржувану постанову місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін,  апеляційну скаргу –без задоволення.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що розгляд справи неодноразово відкладався, а відтак, сторони не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла  висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, постанову Господарського суду Львівської області від 20.11.2006 року у справі № 2/1198-30/388 -  залишити без змін виходячи з наступного.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що ВАТ «Гірхімпром» є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування і має заборгованість по платежах до Пенсійного фонду, а саме: відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність»і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Згідно повідомлень Позивача про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів за період з 01.01.2002 року по 01.04.2005 року відшкодуванню підлягає 318 199 грн. 99 коп. (а.с. 109, том І).

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Тією ж статтею Закону встановлено, що різниця між сумою призначеної пенсії за цим законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право дана особа, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а для наукових (науково-педагогічних) працівників інших підприємств і організацій - за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1826.

Пунктами 2 і 3 цього Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1826 визначено, що фінансування витрат на виплату різниці у розмірі пенсії працівникам державних бюджетних установ і організацій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що передаються до Пенсійного фонду на фінансування пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, а фінансування витрат на виплату різниці у розмірі пенсії працівникам державних небюджетних підприємств і організацій здійснюється за рахунок коштів цих підприємств і організацій, які сплачують Пенсійному фонду кошти на виплату зазначеної різниці.

При цьому, пунктом 8 цього ж Порядку встановлено, що повідомлення про розмір витрат на виплату різниці у розмірі пенсії, який визначений органами Пенсійного фонду в розрахунку на рік до 20 січня поточного року, протягом 10 днів після призначення пенсій згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність»надсилається державним небюджетним підприємствам і організаціям, які щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду кошти для виплати різниці у розмірі пенсії, призначеної в минулих та поточному роках.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку у разі зміни або ліквідації власника підприємства, установи, організації, фінансування різниці у розмірі пенсій здійснюється за рахунок правонаступників. В даному випадку, Відповідач у справі є правонаступником державного підприємства.

Господарським судом при розгляді справи було встановлено, що Відповідач не довів, у чому саме полягає протиправна поведінка Позивача, яка призвела до призначення пільгових пенсій відповідним категоріям працівників, оскільки належними засобами доказування не спростував відомості, вказані ним у відповідних довідках, які підтверджували фактичний трудовий стаж наукової та науково-технічної діяльності осіб, зазначених в цих довідках, що в свою чергу призвело б до завищення розміру відшкодувань таких пенсій чи призначення цих пенсій взагалі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті затверджується Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік був визначений постановами Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 року № 1570 «Про реалізацію частини другої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»та № 1571 «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Оскільки, у зазначеному вище переліку були наведені посади, на яких працювали працівники ВАТ «Гірхімпром», про що свідчили і записи в їх трудових книжках, то на підставі цього і були видані відповідні довідки.

Дані довідки, як зазначає Скаржник в своїй касаційній скарзі, видані ним правомірно, проте не дають права більшості особам на призначення наукової пенсії.

Так, листом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.07.2002 року за № 03-3/3534-02-06 надано Рекомендації щодо порядку обрахування стажу наукової роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а також стажу наукової роботи, що зараховується до стажу державної служби. В пункті 1.2 цих Рекомендацій зазначено те, що основним документом для визначення стажу наукової роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж наукової роботи. У разі ліквідації державного підприємства, державної установи, організації довідки про стаж наукової роботи надаються правонаступником, якщо він є державним підприємством, державною установою, організацією.

При відсутності такого правонаступника або за інших обставин, що унеможливлюють отримання особою необхідних довідок у зазначений у цьому розділі спосіб, висновок щодо можливості зарахування часу роботи особи до її стажу наукової роботи згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 року № 1570 та № 1571 надає орган державної влади або президія державної академії наук, до сфери управління яких належали державне підприємство, державна установа, організація або до сфери компетенції яких належать відповідні напрямки наукової (науково-технічної) діяльності.

Листом від 05.12.2002 року № 03-3/6146-02-6 Міністерство праці та соціальної політики України відкликало зазначені вище Рекомендації, які наведені у листі від 11.07.2002 року № 03-3/3534-02-06, оскільки, ці Рекомендації містили нові правові норми щодо підтвердження стажу наукової роботи, які повинні були б бути затверджені нормативним актом, а не листом. Одночасно в даному листі йшла мова про те, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Вищевикладені твердження скаржника спростовуються тією обставиною, що саме ж управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова зазначало, що всі довідки були видані ВАТ «Гірхімпром»на підставі згаданого пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Цей порядок було затверджено на виконання статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991 року, якою встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Крім того, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вимог ст. 49 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов’язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Крім того, видані ВАТ «Гірхімпром»довідки про стаж наукової та науково-технічної діяльності носять характер, спрямований виключно на уточнення існуючих записів у трудових книжках працівників останнього.

За таких обставин, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що спірні довідки не є актом нормативного характеру в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони носять лише інформаційний характер, а тому питання правомірності чи неправомірності призначення таких пенсій повинно вирішуватись судом загальної юрисдикції.

Покликання Скаржника на ту обставину, що прибуток товариства є надто незначним для покриття витрат на виплату підвищених пенсій науковим працівникам, та що в даному випадку переважному застосуванню підлягають норми Закону України «Про підприємства в Україні», який був чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами, а не приписи Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а відтак - позов не підлягає задоволенню - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

Недостатність прибутку підприємства не може бути підставою для звільнення підприємства від виконання зобов’язань, покладених на нього законодавством України. До того ж, приписи Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»не містять положення, яке б передбачало звільнення підприємства від обов’язку відшкодовувати Пенсійному фонду України різниці між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

Відповідно до преамбули Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»цей Закон визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку науково-технічної сфери, створює умови для наукової і науково-технічної діяльності, забезпечення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку.

Тобто, цей закон поширюється на правовідносини, які є предметом спору. А отже, норми цього закону є спеціальними по відношенню до норм інших нормативних актів, зокрема норм Закону України «Про підприємства в Україні», позаяк регулюють лише окремий вид правовідносин, в той час, як норми Закону України «Про підприємства в Україні»регулюють широкий спектр організаційно-господарських відносин.

Відтак, відповідно до правила конкуренції норм, переважному застосуванню підлягають норми спеціального закону, тобто в даному випадку, норми Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Тобто, обов’язок підприємств погашати Пенсійному фонду України різницю між сумою призначення наукової пенсії та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів встановлений саме Законом України «Про наукову та наукову - технічну діяльність».

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що постанова місцевого господарського суду прийнята з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм законодавства України, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В :

1.          Постанову Господарського суду Львівськох області від 20.11.2006 року у справі № 2/1198-30/388 залишити без змін,  апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку ст. 212 КАС України.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                Мурська Х.В.

Суддя                                                                                       Давид Л.Л.

Суддя                                                                                       Кордюк Г.Т.