ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.05.07                                                                                           Справа№ 2/1810-24/352А

За позовом  - Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (надалі –УПФ України в Пустомитівському районі), м. Пустомити,

До відповідача – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пустомитівському районі, м. Пустомити,

Про зобов”язання до вчинення дій

Суддя Бортник О.Ю.

при секретарі Маїк С.Б.

Представники:

Від позивача –Слоновський Р.З. – юрисконсульт

Від відповідача –Музика М.В. –нач. юридичного відділу

Суть спору: УПФ України в Пустомитівському районі звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про зобов”язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пустомитівському районі включити в Акти звірки виплачені позивачем суми допомог на поховання Думас С.М. у розмірі 300 грн. та Янушевської М.В. у розмірі 163,68 грн., як суми, що підлягає до відшкодування. Позовні вимоги мотивовані, зокрема нормами ст. 53 Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV, п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов”язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв”язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України та Правління ФССНВ України від 03.03.2003 р. за № 5-4 та від 04.03.2003 р. за № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 16.04.2003 р.

Представник відповідача у засіданнях суду проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” основною підставою для відшкодування вартості ритуальних послуг відповідно до місцевих умов, пов”язаних з організацією поховання померлого, є настання страхового випадку. Щодо громадян Думас С.М. та Янушевської М.В. страхові випадки місця не мали. Відтак, виплачені позивачем суми допомог на поховання не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Справу передано на розгляд судді Бортник О.Ю. розпорядженням заступника голови суду від 13.12.2006 р. в зв”язку з закінченням терміну повноважень судді Хабіб М.І. У попередньому засіданні, 23.01.2007 р., оголошувалась перерва до 29.03.2007 р. Ухвалою суду від 29.03.2007 р. справу призначено до судового розгляду на 03.05.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з Актом про нещасний випадок, пов”язаний з виробництвом, 22 грудня 1956 р. з громадянином Думас В.А. у селищі Мальдяк Сусуманського району стався смертельний нещасний випадок. Відповідно до рішення відділу соціального забезпечення Пустомитівського району Львівсьої області від 15.09.1960 р. громадянці Думас С.М. призначено пенсію по втраті годувальника. В зв”язку із смертю, 08.09.2005 р., згаданої громадянки, 11.11.1925 року народження, позивачем виплачено допомогу на її поховання, що підтверджується талоном до разового доручення № 862/11 від 22.09.2005 р. Крім цього, відповідно до Акту від 27.10.1966 р. нещасний випдок, пов”язаний з виробництвом, стався й з громадянкою Янушевською Марією Василівною, якій в зв”язку з цим було призначено пенсію по інвалідності від трудового каліцтва. Вказане підтверджується розпорядженням Пустомитівсько райсобезу (номер пенсійної справи 100274). В зв”язку із смертю 19 червня 2006 р. громадянки Янушевської М.В., яка станом на 27.10.1966 р. була у віці 55 років, позивачем виплачено допомогу на її поховання, що підтверджується талоном до разового доручення № 589/10 від 03.07.2006 р. Виплачені суми допомоги на поховання Думас С.М. та Янушевської М.В. включено УПФ України в Пустомитівському районі у Списки на відшкодування. Однак, відповідач відмовився прийняти до відшкодування виплачені допомоги на поховання, що підтверджується відповідними Актами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, які виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати, в тому числі організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов’язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Цією нормою Закону визначено, що всі страхові виплати повинні бути пов’язані з ушкодженням здоров’я застрахованої особи, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто основною вимогою для проведення відшкодування шкоди є настання страхового випадку. Відповідно до п. 9 ст. 34 згаданого Закону, причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Кім цього, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 р. № 826 “Про затвердження порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання” передбачено, що витрати на поховання здійснюються у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування. Таким чином, зазначені нормативно-правові акти визначають обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати витрати на поховання, в тому числі і виплату допомоги на поховання лише в тому випадку, якщо смерть настала за наслідками нещасного випадку, який мав місце на виробництві, або отриманого професійного захворювання, що, в свою чергу, повинно підтверджуватися висновками спеціальних медичних закладів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що смерть потерпілого внаслідок загального захворювання, яка не вважається страховим випадком державного соціального страхування, не може бути підставою для проведення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат та допомог на поховання.

У матеріалах справи відсутні й позивачем суду не подані докази існування причинно-наслідкового зв’язку між смертю Думас С.М. та Янушевської М.В. та страховими випадками (отриманими вказаними особами виробничими травмами). Натомість, як вбачається з матеріалів справи, нещасний випадок на виробництві стався з Думас В.А., - чоловіком померлої від атеросклеротичного кардіосклерозу Думас С.М. (довідка про смерть від 09.09.2005 р.), а не з самою померлою. Потерпіла від нещасного випадку, пов”язаного з виробництвом, Янушевська М.В. померла внаслідок загального захворювання, спричиненого старістю (довідка про смерть від 19 червня 2006 р.). Суд звертає увагу на ту обставину, що на момент настання нещасного випадку (1966 рік) Янушевська М.В. була у віці 55 років, і померла 19 червня 2006 р., тобто у віці 94-95 років. Зазначені обставини смерті згаданих вище громадянок жодним чином не пов’язані з нещасними випадками на виробництві чи професійними захворюваннями.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 71 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 49, 51, 122-124, 127, 130, 138, 139, 143, 151-154, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанову виготовлено у повному обсязі 14.05.2007 р.

Суддя