ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 червня 2007 р.
№ 44/176

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги комунального підприємства “Донецькводовканал”, м. Донецьк (далі -  Підприємство)

на постанову  господарського суду міста Києва від 12.12.2005 та

ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2006

зі справи  № 44/176

за позовом Підприємства

до Антимонопольного комітету України, м. Київ

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 12.12.2005, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2006, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.02.2007 касаційне  провадження з даної справи закрито, справу направлено на розгляд до Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі Підприємство просить судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені  будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону “Про захист економічної конкуренції” рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, розгляд матеріалів даної касаційної скарги здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За результатами такого розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 109 ГПК України касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Проте на порушення наведеного припису скаржник подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, який, як вже зазначалося, своєю ухвалою від 14.02.2007 направив справу № 44/176 разом з матеріалами касаційної скарги на розгляд до Вищого господарського суду України.

Матеріали касаційної скарги не містять даних, які підтверджували б її подання через місцевий або апеляційний господарський суд, а саме: у цих матеріалах немає супровідного листа зазначених судових інстанцій, а на примірнику скарги відсутній відповідний штамп з відміткою суду, який проставляється відповідно до вимог пункту 2 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого  господарського суду України від 10.12.2002 № 75.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита і надсилання її копії іншій стороні у справі.

Проте матеріали касаційної скарги позивача не містять будь-яких доказів, що підтверджували б направлення її копії іншій стороні у справі –Антимонопольному комітету України, або відміток про безпосереднє вручення йому згаданої копії.

Згідно зі статтею 45 і частиною першою статті 46 ГПК України заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом (крім випадків, встановлених законодавством) у порядку  і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито” (далі –Декрет).

Відповідно до підпункту “б” пункту 2 статті 3 Декрету ставку державного мита із позовних заяв немайнового характеру встановлено в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За приписами підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету розмір ставки державного  мита, зокрема, із касаційних скарг на рішення і постанови становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для  розгляду спору в першій інстанції.

З урахуванням розміру неоподатковуваного мінімуму, встановленого пунктом 22.5 статті 22 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, та характеру даного спору при поданні касаційної скарги Підприємством у справі мало бути сплачено державне мито в сумі               42, 50 грн., фактично ж згідно з платіжним дорученням від 20.04.2006                  № 1186 перераховано лише 3, 40 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3 і 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо:

- скаргу надіслано інакше, ніж через місцевий або апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову;

- до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) у справі;

- до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Водночас частиною третьою згаданої статті ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених, зокрема, в пунктах 2, 3 і 4 частини першої цієї статті сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 8 Декрету сплачене Підприємством мито в сумі 3, 40 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Враховуючи викладене та керуючись пунктами 2, 3 і 4 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну скаргу комунальному підприємству “Донецькводовканал”.

2. Повернути комунальному підприємству “Донецькводовканал” державне мито в сумі 3, 40 грн. Видачу довідки на повернення державного мита доручити господарському суду міста Києва.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов