ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.04.07                                                                                           Справа  № А-15/209

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Орищин Г.В.,

Галушко Н.А.,

при секретарі   Чубатюк О.,

з участю представників:

від позивача  –   з”явився,

відповідача  –   не з”явився,

розглянув апеляційну скаргу дочірнього підприємства “Орісіл-Калуш” товариства з обмеженою відповідальністю  “Орісіл”, м.Калуш

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.06 року, суддя Деделюк Б.В., у справі     №А-15/209

за позовом           дочірнього підприємства “Орісіл-Калуш” товариства з обмеженою відповідальністю “Орісіл”, м.Калуш

до    Калуської об’єднаної державної податкової інспекції, м.Калуш

про   визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ОДПІ в м.Калуші від 13.04.06р. №/0 про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень місяць,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.06 року відмовлено в позові  дочірнього підприємства “Орісіл-Калуш” товариства з обмеженою відповідальністю “Орісіл” до  Калуської об”єднаної державної податкової інспекції про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 13.04.2006 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування   за   січень 2006 року  на суму 63864 грн.

Постанова суду мотивована тим, що бюджетному відшкодуванню підлягає фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді частина такого від'ємного значення (тобто частина перевищення суми податкового кредиту попереднього звітного податкового періоду над сумою податкового зобов'язання такого звітного податкового періоду), а тому податковим органом правомірно зменшено суму бюджетного відшкодування   за   січень 2006 року  на суму 63864 грн. Позивачем безпідставно в рядку 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування за лютий 2006 року відображено суму податку на додану вартість, яка включена як до податкового кредиту січня 2006 р., так і до податкового кредиту податкових періодів (календарних місяців), що передували січню 2006 р.

В апеляційній скарзі скаржник (позивач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що позивачем в грудні 2005 року  перераховано постачальникам податку  на додану вартість в сумі 336941 грн., з яких 129100 грн. фактична оплата  податкового кредиту  постачальникам звітного періоду (грудень 2005 року), а 63864 грн. –погашення кредиторської заборгованості  за попередні періоди, що свідчить про відсутність порушень вимог п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки фактична сплата позивачем отриманих у попередніх періодах товарів (послуг) від постачальників відбулася саме в січні місяці, тобто в попередньому періоді, за який подана декларація.

Скаржник також покликається на те, що законодавець не ставить питання бюджетного відшкодування  в залежність  від того, коли в отримувача товару  виникло зобов»язання перед постачальниками, а визначає, що суми ПДВ  мають бути фактично сплачені  в попередньому податковому періоді  постачальникам товарів.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що для отримання бюджетного відшкодування законодавцем передбачено дві умови –фактичну сплату отримувачем товарів (послуг) у попередньому періоді постачальникам таких товарів (послуг) та обов»язковий розрахунок від»ємного значення, частина якого і підлягає бюджетному відшкодуванню. Відповідач покликається на те, що порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджений наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166 (в редакції, що була чинна на момент спірних правовідносин), відповідно до п.п.5.12.2 якого бюджетному   відшкодуванню  підлягає  частина  такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). З наведеного відповідач вважає, що ним правомірно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування за січень 2006 року  на суму 63864 грн., оскільки позивачем безпідставно у рядку 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування за лютий 2006 року відображено суму податку на додану вартість, яка включена як до податкового кредиту січня 2006 р., так і до податкового кредиту податкових періодів (календарних місяців), що передували січню 2006 р.

В судове засідання представник відповідача  не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду спору, про що свідчать повідомлення про вручення ухвал суду,  а тому суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свою позицію, пояснення дав аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає   задоволенню.

Підставою прийняття податкового повідомлення -рішення №/0 від 13.04.2006 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування   за   січень 2006 року  на суму 63864 грн., є зафіксований в акті перевірки №301/23-2/31695418 від 10.04.06  факт порушення позивачем п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме безпідставне завищення суми ПДВ належної до відшкодування з бюджету за січень 2006 року.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.п.7.7.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від  3 квітня 1997 року №168/97-ВР (в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на відшкодування) суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню  з  бюджету,  визначаються  як різниця  між  загальною  сумою  податкових зобов”язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. У разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає  відшкодуванню   платнику  податку з державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. При цьому підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період (пп. 7.7.3 Закону).

Судом встановлено, що позивачем подано до Калуської ОДПІ  податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2006 року, в якій в рядку 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування  за січень 2006 року задекларована сума податку  на додану вартість фактично  сплачена постачальникам у грудні 2005 року в сумі 336941 грн. та в рядку 25 –сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, також зазначено суму в розмірі 192964 грн.

Відповідно до  п.п.7.7.1  та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України  "Про податок  на додану вартість" в редакції, що регулювала спірні правовідносини, сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту (ст.7 Закону України  "Про податок  на додану вартість"), така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету в строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.  Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведених положень цього Закону вбачається, що платник податків  має право на бюджетне відшкодування  тієї суми ПДВ, яку він фактично сплатив у попередньому    податковому періоді, що узгоджується із визначенням бюджетного відшкодування,  наведеного  в п.п.1.8  ст.1 цього  Закону,  відповідно до якого бюджетне відшкодування -  сума, що підлягає поверненню платників податків з бюджету  у зв"язку з надмірною сплатою податку   у випадках,  визначених цим Законом.

Як встановлено п.п.4.1.1, 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  платник  податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації. Податкові  декларації  подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Форма розрахунку суми бюджетного відшкодування встановлена, як додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ. Відповідно до п.п.5.12.2  Порядку  заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,  затвердженого наказом ДПА України  від 30.05.1997 р.  №166 в редакції, чинній на момент спірних правовідносин,  бюджетному   відшкодуванню  підлягає  частина  такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

В формулюванні назви окремо взятого рядка (№ 3) форми Розрахунку суми бюджетного відшкодування вказаний рядок називається: „(1) Сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) (2) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг)."

Таке формулювання суперечить абз.а) пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", згідно якого бюджетному відшкодуванню підлягає частина від від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій у попередньому податковому періоді. Тобто в Законі йдеться  про фактично сплачену суму ПДВ в попередньому періоді. Проте, в назві рядка №3 Розрахунку зазначається, що відшкодуванню підлягає не фактично сплачені суми від'ємного значення (яке в поточному періоді може утворитись за рахунок від'ємних значень декількох попередніх періодів), а лише податковий кредит попереднього податкового періоду, фактично сплачений у попередньому податковому періоді.

Оскільки назви рядків в формі згаданого Розрахунку не є правовими нормами, а  тому не можуть змінювати порядок бюджетного відшкодування, передбаченого в Законі.

З наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що формулювання назви рядка № 3 Розрахунку значно звужує дію згаданого абз.а) пп.7.7.2 пп.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а тому і не приймається судом до уваги.

Виходячи з вимог ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правових актів Конституції України, закону України…. або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Норми Закону України „Про податок на додану вартість” мають вищу юридичну силу до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 166 із наступними змінами та доповненнями, тому при наявності згаданої суперечності підлягають застосуванню норми вказаного Закону. З цих підстав обґрунтування висновку податкового органу про зменшення бюджетного відшкодування на підставі суперечливого формулювання рядку № 3 Розрахунку є безпідставним.

З наведеного податковим органом  неправильно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування  за січень  2006 року  на суму 63864 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 13.04.2006 року, а тому його слід визнати  нечинним, задоволивши позовні вимоги позивача.

Оскільки судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому вона підлягає  скасуванню, а апеляційна скарга позивача  –задоволенню.

У відповідності до вимог  ст.94 КАСУ проводиться новий розподіл судових витрат, де з Державного бюджету на користь позивача відкомпенсовуються понесені ним витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 85  грн. та за  апеляційне провадження  в  розмірі  42,5 грн.

Керуючись ст.ст. 198,202,205,207 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

постанову господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.06 року в справі  за номером  А-15/209 -  скасувати.

Позов задоволити.

Визнати  нечинним податкове повідомлення-рішення Калуської ОДПІ  №/0 від 13.04.2006 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства “Орісіл-Калуш” товариства з обмеженою відповідальністю  “Орісіл” (м.Калуш, Промислова зона) 127,5 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Н.А.Галушко

Г.В.Орищин