КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2007                                                                                           № 20/68

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Сурженко О.І. – дов. № 1124-а/2 від 14.05.2007                    Олещенко О.Д.  – дов. № 1120-а/2 від 14.05.2007

від відповідача - Чуб В.М. – дов. № 220/444/д від 25.12.2006

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.03.2007

у справі № 20/68

за позовом                               Казенного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова (КП ХКБМ)

до                                                   Міністерства оборони України

про                                                  стягнення 339149,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Казенне підприємство „Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова” (надалі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі – відповідач, апелянт) про стягнення 339 149,00 грн. збитків, які було завдано відповідачем при виконанні умов договору № 229/6-63б/вн від 17.08.2004.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.03.2007р. у справі № 20/68 позов задоволено повністю: стягнуто з Міністерства оборони України на користь Казенного підприємства „Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова” 339 149,00 грн. завданих збитків, 3 391, 49 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем безпідставно (оскільки відповідач не зареєстрований як платник податку на додану вартість) нараховано ПДВ на вартість майна, що передавалось позивачу за договором в погашення заборгованості відповідача за виконані роботи, а тому діями останнього було завдано позивачу майнову шкоду у вигляді недоотримання відшкодування з бюджету на суму ПДВ у розмірі 339 149,00 грн.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою від 05.04.2007, в який просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2007р. у справі № 20/68 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити та припинити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського судому м. Києва, на думку відповідача, винесено внаслідок неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засідання проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У Міністерства оборони України була наявна заборгованість перед  Казенним підприємством „Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова” за виконані останнім дослідно-конструкторські роботи, які були  державним оборонним замовленням.

17.08.2004 між Казенним підприємством „Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова” (як кредитором) та Міністерством оборони України (як боржником) укладено договір № 229/6-63б/вн про погашення заборгованості Міністерства оборони України за виконані роботи (надані послуги), шляхом передачі військового майна.

Предметом цього договору є погашення частини боргу Міністерства перед кредитором, який виник відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 117012СТ/407-060 від 15.05.1992 (підетап 1.1), додаткової угоди № 2 до договору № 117406СТ1/455-060 від 09.12.1992 (підетап 2.2), додаткової угоди № 6 до договору № 117406СТ1/455-060 від 09.12.1992, договору №117606/750-ХКБМ від 06.06.2000 (етап 2) та договору № 117612/756-ХКБМ від 23.11.2000 (етап 1), шляхом передачі надлишкового військового майна у господарське відання кредитора.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору, за цим договором Міністерство зі сфери свого управління передає в рахунок погашення частини боргу перед кредитором у господарське відання останнього спецвироби згідно з Додатком № 1 до договору.

Кредитор зараховує вартість спецвиробів в рахунок погашення частини боргу Міністерства перед ним (п. 1.3 договору).

Пунктом 2.1 зазначеного договору встановлено, що загальна сума даного договору, за якою Міністерство передає спецвироби, підтверджується протоколом погодження договірної ціни та іншими додатками до договору і встановлюється сторонами у розмірі 1 695 744,98 грн., в т.ч. 339 149,00 грн. ПДВ, всього 2 034 893,98 грн., і включає узгоджену сторонами ціну спецвиробів, яка встановлена виходячи із залишкової вартості спецвиробів, їх якісного (технічного) стану, ринкового попиту відповідно звіту про оцінку вартості майна.

Додатком № 1 до договору сторонами погоджено специфікацію спецвиробів, що передаються Міністерством кредитору. Додатком № 2 до договору сторонами погоджено протокол погодження договірної ціни на спецвироби, які підлягають відчуженню.

30.11.2004 сторонами підписано акт прийому-передачі спецвиробів (9 одиниць БМП-2) на загальну суму 2 034 893,98 грн., в тому числі 1 695 744,98 грн. – вартість спецвиробів та 339 149,00 грн. – ПДВ (20%).

Також 30.11.2004 між позивачем (як кредитором) та відповідачем (як дебітором) був підписаний Акт погашення заборгованості по виконанню умов додаткової угоди № 1 до договору № 117012СТ/407-060 від 15.05.1992 (підетап 1.1), додаткової угоди № 2 до договору № 117406СТ1/455-060 від 09.12.1992 (підетап 2.2), додаткової угоди № 6 до договору № 117406СТ1/455-060 від 09.12.1992, договору №117606/750-ХКБМ від 06.06.2000 (етап 2) та договору № 117612/756-ХКБМ від 23.11.2000 (етап 1).

Згідно цього акту, відповідачем погашена дебіторська заборгованість перед позивачем за виконані останнім роботи у сумі 2 034 493,98 грн.

Позивач, після отримання спецвиробів за договором № 229/6-63б/вн від 17.08.2004, оформив на адресу відповідача податкову накладну № 91 від 30.11.2004 на суму 2 034 893,98 грн. (в т.ч. ПДВ 339 148,99 грн.) та врахував цю суму ПДВ у податкових зобов’язаннях по ПДВ у декларації за листопад 2004 року.

Відповідач, в свою чергу, після передачі спецвиробів за договором № 229/6-63б/вн від 17.08.2004, позивачу податкову накладну на суму 2 034 893,98 грн. (в т.ч. ПДВ 339 148,99 грн.) не надав, мотивуючи це тим, що він не є платником вказаного податку.

Судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.2.4 Закону України „Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно зі ст. 14 Закону України „Про Збройні Сили України” земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами, організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків.

У зв’язку з тим, що в силу вказаної норми закону відповідач не зареєстрований як платник ПДВ, при укладенні з позивачем договору про погашення заборгованості, відповідач зобов‘язаний був передбачити поставку спецвиробів на суму нарахованого ПДВ, тобто, на суму 2 034 893,98 грн. (без ПДВ).

Матеріалами справи підтверджено, що передача спецвиробів за договором № 229/6-63б/вн від 17.08.2004 в оперативне управління позивача була здійснена відповідачем на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі від 30.11.2004.

Оскільки виконання відповідачем зобов’язань по укладеному сторонами договору № 229/6-63б/вн від 17.08.2004 не ставиться в залежність від здійснення будь-яких дій Державним казначейством України (зокрема, від здійснення останнім зарахування до спеціального фонду державного бюджету вартості військового майна, що було передано позивачу), судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що взаємозалік за вказаним договором не був проведений Державним казначейством України, а також про незалучення останнього до участі у справі.

Місцевим судом правильно встановлено, що оскільки відповідач не є платником податку на додану вартість та не має права складати податкові накладні, то він не мав права при укладенні з позивачем договору про погашення заборгованості вказувати вартість спецвиробів з врахуванням податку на додану  вартість у сумі 339 149,00 грн.

У зв’язку з ненаданням відповідачем позивачу податкової накладної на суму ПДВ у розмірі 339 149,00 грн., у позивача не виникло права на віднесення вказаної суми до податкового кредиту. Внаслідок цього при взаєморозрахунках з бюджетом по ПДВ у позивача не погашено податкове зобов‘язання по ПДВ у розмірі 339 149,00 грн. на підставі оформленої ним податкової накладної № 91 від 30.11.2004.

Отже, діями відповідача було завдано позивачеві майнову шкоду у вигляді недоотримання відшкодування з бюджету ПДВ на суму 339 149,00 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводами апелянта висновки, наявні в оскаржуваному рішенні місцевого суду, не спростовуються.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2007р. у справі № 20/68 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справ, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України від 05.04.2007 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 27.03.2007р. у справі № 20/68 за позовом Казенного підприємства „Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова” до Міністерства борони України – без змін.

2.     Матеріали справи № 20/68 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

13.06.07 (відправлено)