ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  10/555-9/11

08.05.07

За позовом Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»

До                        Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний інформаційно-рекламний центр «СЕНС»

про          стягнення 1 546 207,94 грн.

Суддя Жирнов С.М.

Представники:

Від позивача:      Федько В.М. - довіреність № 104-113 від 01.11.2006 р.

Буряк В.Г. –довіреність № 13-36 від 07.05.07 р.

Від відповідача: Ларіонова О.О. –довіреність № 299 від 26.07.2006 р.

Обставини справи:

Українське державне підприємство поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний інформаційно-рекламний центр «СЕНС»про стягнення 1 546 207,94 грн. основного боргу на підставі Договору № 22 від 05.02.1999 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2006 р. по справі № 10/555 (суддя Євдокимов О.В.) позов задоволений повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2006 р. по справі № 10/555 рішення місцевого суду залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача –без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2006 р. рішення Господарського суду м. Києва від 13.01.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2006 р. по справі № 10/555 скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції –Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 р. (суддя С.М.Жирнов) справу № 10/555-9/11 призначено до нового розгляду на 29.01.2007 р.

25.01.2007 р. на запит Вищого господарського суду України № 03-2/361/350 від 24.01.07 р. та у зв»язку з надходженням до ВГСУ касаційної скарги Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта»№ 03-4 від 18.01.2007 р. до Верховного суду України на постанову Вищого господарського суду України  від 21.11.2006 р., справа № 10/555-9/11 була скерована до Вищого господарського суду України для передачі до Верховного суду України.

Ухвалою від 22.02.2007 р. Верховний суд України відмовив у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України  від 21.11.2006 р. у справі № 10/555.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2007 р. розгляд справи № 10/555-9/11 призначено на 08.05.2007 р.

Позивач у судовому засіданні 08.05.2007 р. подав «Доповнення до позовних вимог від 21.10.2004 р. № 03-72 про стягнення боргу»№ 13-37 від 03.05.07 р., відповідно до яких просив суд відновити «… процесуальний срок за період з 01.01.2001 р. по день звернення Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.», залучити до матеріалів справи № 10/555 справу № 21/132 та стягнути з відповідача основний борг (1546207,94 грн.) з врахуванням індексу інфляції (150971,34 грн.) та 3% річних (76771,18 грн.) за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р. згідно наданого розрахунку.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності до сум за період липня, серпня 2001 р., визначених позивачем до примусового стягнення на підставі Договору № 22 від 05.02.1999 р. В іншій частині позовні вимоги відповідач заперечував повністю та заявив клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем у судовому засіданні подані «Доповнення до позовних вимог від 21.10.2004 р. № 03-72 про стягнення боргу» № 13-37 від 03.05.07 р. (надалі за текстом «Доповнення від 03.05.07 р.»), відповідно до яких останній заявив клопотання про:

-   відновлення «… процесуальний срок за період з 01.01.2001 р. по день звернення Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.»(надалі за текстом «Клопотання № 1»);

-   залучення до матеріалів справи № 10/555 справу № 21/132 (надалі за текстом «Клопотання № 2»);

- стягнення з відповідача основного боргу (1546207,94 грн.) з врахуванням індексу інфляції (150971,34 грн.) та 3% річних (76771,18 грн.) за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р. згідно наданого розрахунку (надалі за текстом «Клопотання № 3»).

Розглянувши Клопотання № 1 позивача про відновлення процесуального строку, суд прийшов до висновку про залишення останнього без розгляду, оскільки позивачем не вказано (не визначено) чого саме стосується останнє.  І таке в зрозумілій для суду формі не пояснено в судовому засіданні.

Клопотання № 2 позивача залишається судом без задоволення, оскільки позивач не довів суду неможливість розгляду даної справи без залучення до неї справи № 21/132, а рівно не довів суду наявність взаємозалежності справи № 10/555 і справи № 21/132.

Клопотання № 3 позивача суд визнає у якості клопотання про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача індексу інфляції (150971,34 грн.) та 3% річних (76771,18 грн.) за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р., т.т на загальну суму 227742,52 грн.

Пропозиція суду відповідачу надати останньому час для перевірки додатково поданого позивачем розрахунку боргу (знаходиться у Доповненні від 03.05.07 р.),  відповідачем залишена без уваги та використання.

Враховуючи Клопотання № 3 та приписи ч. 3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України), суд визначає ціну позову у розмірі 1773950,46 грн., яка складається з суми основного боргу (1546207,94 грн.), інфляції (150971,34 грн) та 3% річних (76771,18 грн.).

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України" № 2505-ІУ від 25.03.05р. (опублікований в газеті Урядовий Кур’єр № 59 від 31.03.05р.) внесені зміни до Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито"(№ 7-93 від 21.01.1993 р.). Згідно останніх статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" передбачено що з позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється державне мито в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102,00 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500,00 грн.).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 р. передбачено повернення сплаченого державного мита у разі внесення останнього в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Платіжним дорученням № 71270 від 04.05.2005 р. позивачем сплачено державне мито за розгляд господарським судом Доповнення від 03.05.07 р. у розмірі 11886,66 грн., а, отже, при збільшенні первісної ціни позову на суму 227742,52 грн. має місце сплата мита у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Переплачене позивачем держмито у сумі 9659,23 грн. підлягає  поверненню позивачеві з Державного бюджету України.

Відповідачем у судовому засіданні зроблена усна заява про застосування строку позовної давності до сум за період липня, серпня 2001 р., визначених позивачем до примусового стягнення на підставі Договору № 22 від 05.02.1999 р.

Відповідно до приписів ст. 256 Цивільного кодексу України (надалі за текстом –ЦК України), позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 257 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому зазначене клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та час звернення позивача з позовною заявою до Господарського суду міста Києва (26.10.2004 р.), суд застосовує строк позовної давності до сум за періоди липня (8201,51 грн.) та серпня 2001 р. (40627,80 грн.), пред»явлених позивачем до примусового стягнення  на підставі Договору № 22 від 05.02.1999 р.  Тому у задоволенні позову 48829,31 грн. в частині основного боргу (8201,51 грн. + 40627,80 грн. = 48829,31 грн.) належить відмовити, а рівно в задоволенні похідних сум (інфляції та річних), які загалом складають 12251,28 грн. (1073,63 грн. (інфляція за липень 2001 р.) + 6113,03 грн. (інфляція за серпень 2001 р.) + 857,95 грн. (річні за липень 2001 р.) + 4206,67 грн. (річні за серпень 2001 р.) = 12251,28 грн.). Таким чином, поза межами строків позовної давності залишається період з вересня 2001 р. по серпень 2004 р.

Клопотання відповідача про фіксацію судового процесу технічними засобами заявлене після початку розгляду справи по суті, а тому не може бути задоволене, оскільки при  можливому задоволенні такого клопотання судовий процес буде зафіксований не повністю.

05 лютого 1999 року між Українським державним підприємством поштового зв»язку «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»(позивачем), визначеним як «Виконавець», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний інформаційно-рекламний центр «СЕНС» (відповідачем), визначеним як «Замовник», був укладений Договір № 22 (надалі за текстом «Договір»).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1.1, 2.2.1 Договором Виконавець (позивач) взяв на себе обов»язок по забезпеченню безперебійної доставки щотижнево в кожну поштову скриньку міста Києва газети «РІО», яку надає для розповсюдження Замовник (відповідач).

На твердження позивача, ним на виконання умов Договору були виконані роботи по доставці та розповсюдженню газети «РІО»за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р. та на загальну суму 1546207,94 грн. Виконані позивачем роботи за вказаний період були прийняті відповідачем за відповідними актами приймання-здачі виконаних робіт, підписаними та скріпленими печатками сторін, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 3.3 Договору відповідач мав щомісяця розраховуватися з позивачем за надані послуги.

Позивач вважає, що відповідач свої зобов»язання по оплаті виконаних позивачем робіт за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р. належним чином не виконав, оскільки не оплатив зазначені роботи в сумі 1546207,94 грн.

В обґрунтування вищенаведеного позивач посилається на Акт звірки розрахунків між сторонами станом на 01.10.03 р., в якому сторонами підтверджено розмір заборгованості відповідача за доставку газети «РІО»у сумі 1479886,37 грн.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє весь період видання газети.

У відповідності до ч. 2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського та Цивільного кодексів України, які набрали чинності 01.01.2004 р., до цивільних і господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідних положень ГК та ЦК України, зазначені положення застосовуються відносно тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. Обов’язок відповідача за Договором з оплати за послуги (роботи по доставці та розповсюдженню газети «РІО»за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р.) продовжує існувати, тому в зазначеному випадку застосовуються норми ГК та ЦК України.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між сторонами по справі укладений договір про надання послуг, а тому саме він та відповідні положення статей глави 63 ЦК України визначають права та обов»язки сторін, зокрема щодо здійснення передбачених договором послуг та їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлює обов’язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Відповідно ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов  не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору позивач надав відповідачу послуги (роботи по доставці та розповсюдженню газети «РІО») за період з липня 2001 р. по серпень 2004 р. на загальну суму 1479886,37 грн., що підтверджується Актами приймання-здачі виконаних робіт  (а.с. 10 - 47 т. 1), розрахунками відповідача витрат (розраховані та підписані самим відповідачем та додані позивачем до Доповнення від 03.05.07), а також Актом звірки розрахунків між сторонами станом на 01.10.03 р. (а.с. 80 т. 1) і  підписаним уповноваженими представниками сторін. Останнім підтверджується розмір заборгованості за Договором саме на зазначену суму.

Позивачем не названо, не подано та до матеріалів справи не залучено доказів, які б підтверджували зазначене в позовній заяві збільшення основної заборгованості за спірним Договором  на 66321,57 грн. (1546207,94 грн. -  1479886,37 грн. = 66321,57 грн.), у зв»язку з чим в цій частині вимоги позивача визнаються не доведеними, не обґрунтованими, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню та визнається обґрунтованим частково в сумі 1431057,06 грн. (1546207,94 грн. - 48829,31 грн. –66321,57 грн. = 1431057,06 грн.).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на приписи вищенаведеної статті ЦК України, розрахунок боргу, доданого позивачем до Доповнення від 03.05.07 р., визначену судом до стягнення суму основного боргу та можливий період стягнення, суд визначає обґрунтованість стягнення з відповідача 139728,04 грн. інфляції та 71053,79 грн. 3 % річних.

З огляду на наведене та приписи ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті державного мита (1700, 00 грн.(за платіжним дорученням № 29374 від 17.09.2004 р. за подання позову) + 2227,43 грн.( за платіжним дорученням № 71270 від 04.05.2007 р. за подання Доповнень від 03.05.07 р.) = 5627,43 грн.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (118,00 грн.) покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 256, 257, 525, 526, 530, 599, 625, 629, 901-906 ЦК України, ч. 2 п. 4 Прикінцевих положень ГК та ЦК України, п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 р., ст. ст. 22, 33, 34, 44, 49, 55, 82-85, 116 ГПК України,

Господарський суд міста Києва,  -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний інформаційно-рекламний центр «СЕНС»(03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 102; ), а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду, на користь Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»(01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; код ЄДРПОУ 01189(один мільйон чотириста тридцять одну тисячу п»ятдесят сім) грн. 06 коп. основного боргу, 139728 (сто тридцять дев»ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 04 коп. інфляції, 71053 (сімдесят одну тисячу п»ятдесят три) грн. 79 коп. 3% річних, 5208 (п»ять тисяч двісті вісім) грн. 34 коп. державного мита та 109 (сто дев»ять) грн. 21 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Повернути Українському державному підприємству поштового зв»язку «Укрпошта»в особі Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта»(01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ) 9659 (дев»ять тисяч шістсот п»ятдесят дев»ять тисяч ) грн. 23 коп. зайве сплачене державне мито з Державного бюджету України відповідно до платіжного доручення № 71270 від 04.05.2007 р., оригінал якого залишити в матеріалах справи.

4.          В іншій частині позовних вимог відмовити.

5.          Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

6.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
С.М.Жирнов

Дата підписання 16.05.07 р.