ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.07 р.                                                                               Справа № 11/48

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Семенюшко Г.Р.

За участю представників:

від позивача: Мірошниченко І.В. – за довіреністю

від відповідача 1: не з’явився, належним чином повідомлений

від відповідача 2: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк

до відповідача 1: Донецької залізниці м.Донецьк

до відповідача 2: Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка

про стягнення 388,89грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідачів, 1. Донецької залізниці м.Донецьк; 2. Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка, суму 388,89грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору № 1970-ДС від 01.09.2003р., копію залізничної накладної № 48536224, копію сертифікату якості № 1425 від 10.08.2006р., копію комерційного акту БК № 255353/44 від 14.08.2006р., копію акту про вагу тари № 340 від 15.08.2006р., копію рахунку № 2291ф від 11.08.2006р., копію претензії 3 17/17-2949юр від 20.11.2006р., копію відповіді Донецької залізниці № ПД 226 від 26.01.2007р., копію відповіді № 07-286 від 24.01.2007р. ЗАТ “Макіївкокс” та інше.

Відповідач-1 у судові засідання не з’явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах, поштове повідомлення № 5689410 від 19.02.2007р., позов не оспорив, відзив на позовну заяву не представив, причини нез’явлення у судове засідання не пояснив, документи, необхідні для вирішення спору та витребувані судом не надав.

Вся кореспонденція направлялася відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві,               а саме: вул.Артема, 68, м.Донецьк, 83000.

Однак, відповідач правом на захист не скористався.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем-1 поважних причин нез’явлення в судове засідання, справа розглядається по наявним в ній матеріалам відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач-2 надав відзив за № 07-712 від 26.02.07р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на вимоги ст.ст.110, 113, 129 Статуту залізниць України.

Представника позивача та відповідача-2 було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-2, господарський суд встановив, що 01.09.2003р. між Закритим акціонерним товариством “Донецьксталь” – металургійний завод” та Закритим акціонерним товариством “Макіївкокс” був укладений договір № 1970-ДС на поставку коксу доменного.

Відповідно до зазначеного договору на адресу позивача, ЗАТ “Макіївкокс” 11.08.2006р. в на піввагоні 67890616 був відвантажений кокс доменний, що підтверджується залізничної накладної № 48536224.

Даний вантаж прибув на станцію Донецьк 13 серпня 2006р.

На підставі акту загальної форми ст.Донецьк за № 173 від 13.08.2006р. на 200-тонних тензометричних вагонних вагах (держповірка 01.08.2006р.) вантажовідправника на ст.Сортировочна здійснено переваження на піввагону № 67890616 з вантажем (кокс доменний), який прибув у складі групи із 6-ти вагонів за залізничною накладною № 48536224.

За документом значиться: вагон № 67890616, кокс доменний, завантажений до повної місткості, нетто – 43900кг, тара з провішуванням – 20600кг, вага визначений на 150-тонний вагах відправника.

Після переважування на вагах вантажоотримувача встановлено: брутто – 63600кг, нетто – 43000кг, тара з провішуванням – 2060кг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України факт нестачі підтверджений комерційним актом № БК 255353/44 від 14.08.2006р., відповідно до якого “вагон загруженный до полной вместимости, высота шапки над уровнем бортов 300мм, что соответствует документу. Причём, верхушка шапки волнообразная, неразровненная, не уплотненная, чем нарушен § 3 раздел 2 ТУ, маркировка на поверхности груза отсутствует, в нарушение § 6 р.15 ППГ ч.1. Погрузка без следов выбратости груза, с естественными технологическими скосами к бортам вагона. Все люки и двери плотно закрыты на исправные запорные устройства. Дыр и щелей в полу и стенах не было, течи груза вагон не имел. По трафарету на вагоне значится: тара – 22,0т., грузоподъёмность – 69т., объём кузова 70,5м.куб. С момента прибытия до перевески вагон находился под ведомственной охраной грузополучателя.”.

Комерційний акт підписаний в.о.нач.станції, ст.прийомоздатчиком, прийомоздатчиком, ст.тов. касир.

Після провіски тари, оформленої Актом про вагу тари № 340 від 15.08.2006р., було встановлено, що тара фактично складає 20600кг.

Фактична нестача коксу доменного з урахуванням 1% норми нестачі складає:                             0,9 – (43,9 * 1%) = 0,461тн. Нестача коксу в сухому вигляді : 0,461тн * 0,945 = 0,435тн.

Вартість 1 тонни коксу доменного згідно наданого рахунку № 2291ф від 11.08.2006р. складає 894грн. з ПДВ.

Таким чином, вартість нестачі складає: 0,435тн * 894грн. = 388,89грн.

Вантаж виданий вантажовідправнику 14.08.2006р.

З огляду на норми чинного законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довіреній йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

У випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт”.

Згідно ч.2 ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт” та ст.113 Статуту залізниць України  передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст.26 вищезазначеного закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт (ст.129 Статуту залізниць України).

Отже, саме комерційний акт є підставою для застосування матеріальної відповідальності до перевізника.

Таким чином, відповідач-1 не довів, у розумінні ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, що нестача вантажу виникла з причин незалежних від перевізника.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на адресу відповідача-1 та відповідача-2 були направлені претензії за                      № 17/17-2949юр від 20.11.2006р.

У відповіді за № ПД 226 від 26.11.2007р. відповідач-1 відмовив у задоволенні вимог позивача.

Відповідач-2 надав відповідь за № 07/286 від 24.01.2007р. та не визнав вимоги позивача, посилаючись на провину залізниці.

Отже, сума вагової нестачі коксу доменного складає 388,89грн.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення суми вагової нестачі коксу доменного                            з відповідача-1 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог відносно Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка, суд відмовляє у задоволенні за необгунтованістю.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, Законом України “Про залізничний транспорт”, Статутом залізниць України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49,  77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги щодо Донецької залізниці м.Донецьк – задовольнити.

У задоволенні позовних вимог щодо Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка – відмовити.

Стягнути з Донецької залізниці м.Донецьк (адреса: вул.Артема, 68, м.Донецьк, 83000, ЗКПО 01074957) на користь Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк (адреса: вул.І.Ткаченка, 122, м.Донецьк, 83062, ЗКПО 30939178) суму вагової нестачі коксу доменного складає 388,89грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.