ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.05.07                                                                                           Справа  № 7/311-3897

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від позивача (скаржник)   –Буклешова Т.М.

від відповідача-1 – Вишневський К.В.

від відповідача-2 –Жук А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Підволочиському районі від 26.01.2007 року б/н

на рішення  господарського суду  Тернопільської області  від 05.12.2006 року, суддя Стадник М.С.

у справі  № 7/311-3897

за позовом Державної податкової інспекції у Підволочиському районі, смт.Підволочиськ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Галтекс», м.Миколаїв

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеграл», м.Скалат

про визнання недійсним договору купівлі-продажу №10/01-Т від 10.01.2005 року укладеного на суму 500000 грн. між Тернопільською філією ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»та ТзОВ «Інтеграл»

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Рішенням господарського суду Тернопільської області  від 05.12.2006 року по справі №7/311-3897 в позові ДПІ у Підволочиському районі про визнання недійсним договору купівлі-продажу №10/01-Т від 10.01.2005 року укладеного на суму 500000 грн. між Тернопільською філією ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»та ТзОВ «Інтеграл» відмовлено.

Суд першої інстанції при винесенні рішення вказує на те, що підстав для визнання недійсним договору не має, так як виконання зобов’язань сторонами підтверджуються договором, видатковими накладними, платіжними дорученнями та податковими накладними, які є документами бухгалтерського обліку.

Щодо посилання позивача на те, що необхідним первинним документом для підтвердження факту поставки матеріальних цінностей є товарно–транспортна накладна, ведення якої передбачено п. 2. наказу Міністерства статистики України та Міністерства транспорту України № 488/346 від 29.12.1995р. „Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля” та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, судом першої інстанції відзначено, що актом перевірки не встановлено факту віднесення до валових витрат філії витрат пов’язаних з перевезенням придбаних матеріальних цінностей, а також, не підтверджується обов’язок філії щодо проведення оплати вартості перевезення первинними документами, які були об’єктом перевірки, а тому необхідності в оформлені товаротранспортних документів при виконанні продавцем товару зобов’язання по договору, який не є спеціалізованим підприємством по наданню послуг по перевезенню вантажів, не було.

Таким чином, господарський суд робить висновок про те, що позивач не довів належними та допустимим доказами правомірність заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ДПІ у Підволочиському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Тернопільської області  від 05.12.2006 року по справі №7/311-3897 скасувати, позов задоволити.

Зокрема, скаржник зазначає про те, що оспорюваний договір укладено сторонами без наміру настання  правових наслідків, а з метою формування податкового кредиту та зменшення сум податкового зобов’язання, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним.

Поряд з цим, скаржник посилається на те, що ТзОВ „Інтеграл” не було власником проданого товару, так як при проведенні зустрічної перевірки цього товариства згідно даних руху коштів на банківському рахунку та інформації пошуково довідкової системи ДПА України не знайшов документального підтвердження факт належності йому відпущених позивачу цінностей, придбаних у постачальників.

Також скаржник звертає увагу суду на те, що неможливо документально довести здійснення фінансово–господарських операцій ТзОВ „Інтеграл”, оскільки всі первинні документи втрачені останнім під час пожежі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача-1 просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у Запереченні на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що твердження скаржника про те, що підстав для визнання недійсним договору не має, так як виконання зобов’язань сторонами підтверджуються договором, видатковими накладними, платіжними дорученнями та податковими накладними, які є документами бухгалтерського обліку. Поряд з цим, представник відповідача-1 звертав увагу суду на те, що твердження позивача про те, що відповідач-2 (ТзОВ «Інтеграл») не є власником товару, ДПІ не підтверджено документально.

Представник відповідача-2 просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у Запереченні на апеляційну скаргу.

Зокрема, вказував на те, що при укладенні та виконанні договору від 10.01.2005 року сторонами було дотримано всіх вимог чинного законодавства, зазначеною господарською операцією не було завдано шкоди інтересам держави і суспільства.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інтеграл” (Постачальник) та Тернопільською філією ТзОВ „СП Галтекс” „Галтекс-Т” (Покупець) 10.01.2005р. укладено договір № 10/01-Т, відповідно до умов якого, Постачальник зобов’язується заготовляти та систематично постачати і передавати у власність Покупця сільськогосподарське та промислове обладнання, металовироби та металоконструкції, запчастини до автомобілів, а Покупець зобов’язується приймати цей товар та в безготівковому порядку здійснювати його оплату відповідно до ціни зазначеної в товаросупроводжувальних документах;

Виконання господарських зобов’язань передбачених договором підтверджується: видатковими накладними № 12 від 20.01.2005р., № 40 від 22.02.2005р., № 49 від 04.03.2005р., № 65 від 24.03.2005р., № 74 від 04.04.2005р., № 77 від 07.04.2005р., № 86 від 18.04.2005р., № 92 від 25.04.2005р., № 98 від 04.05.2005р., № 111 від 20.05.2005р., № 125 від 06.06.2005р., № 135 від 17.06.2005р. та № 137 від 20.06.2005р. підписаними представниками сторін без заперечень, згідно яких Покупцю поставлено товарно-матеріальних цінностей, вартість яких складає 410910,90 грн. в тому числі 68485,15грн. ПДВ ; податковим накладними № 12 від 20.01.2005р., № 40 від 22.02..2005р., № 49 від 04.03.2005р. № 65 від 24.03.2005р., № 74 від 04.04.2005р., № 77 від 07.04.2005р., № 86 від 18.04.2005р., № 92 від 25.04.2005р., № 98 від 04.05.2005р., № 111 від 20.05.2005р., № 133 від 15.06.2005р., № 135 від 17.06.2005р., № 137 від 20.06.2005р.;платіжними дорученнями: №24 від24.01.2005р., №80 від09.03.2005р., №106 від 17.03.2005р., №115 від 23.03.2005р., № 130 від01.04.2005р., №145 від 12.04.2005р.,№157 від 20.04.2005р.,№175 від 27.04.2005р.,№193 від 10.05.2005р., №227 від 14.06.2005р., № 229 від 17.06.2005р. та № 234 від 24.06.2005р.

Факт виконання постачальником та покупцем зобов’язань за договором, засвідчено актом про результати перевірки № 10845/23-222/1/25350497 від 22.05.2005р. проведеної на предмет дотримання вимог податкового та валютного законодавства Філією ТзОВ „СП Галтекс” „Галтекс-Т” в період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р.” та актом від 05.07.2006р. №12814/23-06/25350497 про результати виїзної позапланової перевірки філії  по тому ж питанню та за той же період.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо).

З матеріалів справи, зокрема з актів перевірки: № 10845/23-222/1/25350497 від 22.05.2006р. про результати перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства філії ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року, № 12814/23-06/25350497 від 05.07.2006р. про результати виїзної позапланової перевірки Філії ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства  за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та № 333/23-31273643 від 19.12.2005р. оформленого за результатами позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ „Інтеграл” за період з 29.01.2004р. по 30.09.2005р., довідками  головного управління статистики в Тернопільській області та Львівській, первинними документами, що засвідчують виконання зобов’язання,  вбачається, що станом на момент укладення договору та виконання кожною з сторін господарського зобов’язання по договору, а саме січень –червень 2005 року, ТОВ „Інтеграл” мало обсяг цивільної правоздатності (дата державної реєстрації –29.01.2004р.) та дієздатності (документи, що підтверджують виконання господарського зобов’язання, підписані повноважною особою, директором товариства Баран О.А.), філія „Галтекс-Т” (дата реєстрації 28.08.1998р. діє на підставі Положення про філію з правом укладення договорів), договір підписаний директором Істеревич Л.М. на підставі довіреності від 13.01.2004р.виданої товариством, а отже сторони договору набули цивільних прав та обов’язків в порядку передбаченому нормами ЦК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі–продажу, порядок укладення та виконання якого регулюється главою 54 ЦК України. За договором купівлі –продажу, згідно ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 655, 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений, придбаний, набутий продавцем у майбутньому.

Таким чином, наведені вище норми спростовують твердження позивача, про протиправність укладення договору, про продаж товару який не був у наявності у продавця на момент його укладення.

Одночасно слід зазначити про те, що дані висновки не знайшли підтвердження матеріалами перевірки ТОВ „Інтеграл”, оскільки така була проведена лише на підставі даних руху коштів по поточному рахунку відкритому в ТОД АППБ „Аваль” та інформації пошуково довідкової системи ДПА України, без матеріалів, що підтверджують фінансово –господарську діяльність товариства.

Позивач стверджуючи про те, ТОВ „Інтеграл” не є власником товару, не підтвердив документально хто насправді є його власником.

Не є також належним доказом щодо реалізованого продавцем не власного товару дані декларації з податку на прибуток за 11 місяців 2004р. та 11 місяців 2005р. про відсутність залишків запасів, оскільки договір укладено 10 січня 2005р. і поставка здійснена до липня 2005р., тому даний товар не міг значитися в залишках за його відсутності на період подачі декларацій.

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З матеріалів справи вбачається, що передбачені сторонами умови договору не суперечать чинному законодавству, а виконані зобов’язання не є такими, що порушують інтереси держави.

Відповідач-2 (ТзОВ «Інтеграл») та Тернопільська філія ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»зареєстровані платниками ПДВ, на що їм видані свідоцтва: відповідачу-2 №26578787 від 09.02.2004р.та присвоєно індивідуальний податковий номер платника ПДВ 31273643; філії № 26632825 від 24.11.1998р.та присвоєно індивідуальний податковий номер платника ПДВ 53, а отже відповідач-2 мав право на нарахування ПДВ та складання податкових накладних, які є розрахунковими документами, а філія на  включення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту, а вартості товару до валових витрат .

Як вбачається з актів перевірки, суми сплаченої вартості матеріальних цінностей та ПДВ зазначені в податкових накладних виписаних ТОВ „Інтеграл” знайшли відображення при формуванні податкових зобов’язань Філії „Галтекс-Т”, дані цінності проведені по бухгалтерському обліку і наявність їх не оспорюється інспекцією.

Стосовно правильності формування податкових зобов’язань продавця товару та сплати ним сум ПДВ одержаних у його вартості до бюджету, то неможливість довести даний факт належними доказами інспекція підтверджує в акті перевірки, зазначаючи про відсутність бухгалтерських документів в ТОВ „Інтеграл”.

Приймаючи до уваги, що процесуальну дієздатність підприємство набуває через свої органи та посадові особи, що його представляють (ст. 92. ЦК України, ст. 89. ГК України), а тому доказом того, що договір укладений  керівниками  товариства та філії з умислом є вирок суду щодо доведення їх вини за фактом ухилення від сплати податків, оскільки відповідно до ст. 62. Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Податковим органом таких доказів надано не було, а отже не доведено факту ухилення від сплати податків та умисел в діях керівників відповідачів при укладені договору.

Стосовно посилання позивача на те, що необхідним первинним документом для підтвердження факту поставки матеріальних цінностей, а отже і дійсності договору, є товарно–транспортна накладна, ведення якої передбачено п. 2. наказу Міністерства статистики України та Міністерства транспорту України № 488/346 від 29.12.1995р. „Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля” та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України слід зазначити про те, що актом перевірки не встановлено факту віднесення до валових витрат філії відповідача-1 витрат пов’язаних з перевезенням придбаних матеріальних цінностей, а також, не підтверджується обов’язок філії щодо проведення оплати вартості перевезення первинними документами, які були об’єктом перевірки, а тому необхідності в оформлені товаротранспортних документів при виконанні продавцем товару зобов’язання по договору, який не є спеціалізованим підприємством по наданню послуг по перевезенню вантажів, не було.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що підстави для визнання недійним договору купівлі-продажу №10/01-Т від 10.01.2005 року, укладеного на суму 500000 грн. між Тернопільською філією ТзОВ «СП Галтекс»«Галтекс-Т»та ТзОВ «Інтеграл» відсутні.

Щодо застосування норм процесуального права судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення, то апеляційним господарським судом встановлено, що місцевим господарським судом вирішено дану справу згідно з положеннями норм Господарського процесуального кодексу України та помилково не застосовано положень норм Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з пунктами 6,7 Перехідних положень якого адміністративні справи, підвідомчі господарським судам, вирішуються за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а згідно з приписами ст.158 КАС України судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

З огляду на викладене в сукупності, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні, натомість рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування норм Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 201, 205, 207 п.6,7 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:-

Апеляційну скаргу ДПІ у Підволочиському районі відхилити.

Рішення Господарського суду Тернопільської області  від 05.12.2006 року по справі №7/311-3897 змінити в частині застосування норм Господарського процесуального кодексу України, застосувавши при вирішенні справи №7/311-3897 норми п.п.6,7 розділу 7 Перехідних положень та ст.ст.158,159,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Викласти судове рішення Господарського суду Тернопільської області  від 05.12.2006 року по справі №7/311-3897 у формі постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              Якімець Г.Г.

Судді:                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.